Справа № 570/4429/25
Номер провадження 1-кс/570/479/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 вересня 2025 року Рівненський районний суд Рівненської області у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого дізнавача СД ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 ,, за погодженням з прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному 01.09.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000214, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.358 КК України, -

в с т а н о в и в :

Як вбачається із клопотання, до 01.09.2025 р. до ВП № 1 Рівненського РУП надійшло повідомлення поліцейського УПП - Малюти, про те, що на автодорозі «Устилуг-Луцьк-Рівне» 155 км., в межах с. Обарів, Рівненського району, було зупинено автомобіль Volkswagen, реєстраційний помер НОМЕР_1 , під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та під час перевірки документів виявлено ознаки підробки посвідчення водія серії НОМЕР_2 виданого 11.07.2025 на його ім`я, яке ОСОБА_5 пред`явив для перевірки працівникам поліції.

Виїздом СОГ на місце події за адресою: авто дорога «Устилуг-Луцьк-Рівне» 155 км., в межах с. Обарів, Рівненського району, було перевірено по базі ІПНП ГСЦ МВС посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , видане 11.07.2025 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та встановлено, що вказана серія та номер посвідчення водія відсутня у базі ІПНП. В ході огляду місця події, зазначене посвідчення водія було вилучене шляхом поміщення до сейф-пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» з номером PSP 1232541.

Разом з тим, посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 видане на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнане речовим доказом.

У клопотанні зазначається, що враховуючи те, що є достатні підстави вважати, що посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 видане 11.07.2025 на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , має суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, а саме використання як доказу, і не накладення арешту на дане майно може призвести до його зникнення, втрати чи пошкодження, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженні.

У поданій до суду заяві дізнавач ОСОБА_3 просить суд про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить задовільнити.

Власник (володілець) майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, судом було вжито заходів для належного повідомлення особи про дату, час і місце розгляду клопотання, зокрема шляхом телефонограми за номером телефону, який вказаний у матеріалах, долучених дізнавачем до клопотання.

З урахуванням неявки учасників справи, відповідно до ч.4 ст.107 КПК України, фіксація під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалась.

Оскільки вилучене майно має суттєве значення для встановлення об`єктивних обставин у кримінальному провадженні, а саме використання як доказу, що встановлюються під час кримінального провадження, з метою запобігання настання наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню, оскільки ненакладення арешту на дане майно може призвести до його зникнення, втрати або пошкодження, чи настання інших наслідків, які можуть перешкодити кримінальному провадженню на нього необхідно накласти арешт, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слід задоволити.

Стаття 173 КПК України передбачає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати:1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно з частиною 3 статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Постановою старшого дізнавача СД ВП №1 Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_3 від 02.09.2025 р. вищевказану вилучену річ визнано речовим доказом, за наведених обставин, з метою збереження речових доказів, клопотання підлягає до задоволення.

Керуючись ст.ст. 170, 171, 172, 173, 175, 309, 395 КПК України, слідчий суддя, -

п о с т а н о в и в:

Клопотання - задоволити.

Накласти арешт на посвідчення водія з серійним номером НОМЕР_2 , видане 11.07.2025р. на ім`я ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яке поміщено до сейф-пакету «НАЦІОНАЛЬНА ПОЛІЦІЯ УКРАЇНИ» з номером PSP 1232541.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути скасована судом, що накладав арешт.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1