Дата документу 15.09.2025Справа № 554/426/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.09.2025 року м.Полтава

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Полтави ОСОБА_1 ,

розглянувши матеріали клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту по справі № 554/426/25,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням у якому прохала скасувати арешт, накладений ухвалою Октябрського районного суду м. Полтави від 12.02.2025 р із мобільного телефону TECNO KL5n, абонентський номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .

Клопотання мотивовано тим, що у провадженні суду перебуває справа № 554/426/25 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 191 КК України.

В даній справі ухвалою суду від 12.02.2025 р. , було накладено арешт на мобільний телефон TECNO KL5n, абонентський номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .

Накладення арешту на вказаний телефон порушує права власника на користування своїм майном, порушує баланс інтересів слідства та власника майна. Вказаний телефон необхідний власнику задля роботи, для здійснення господарської діяльності.

Оскільки такий телефон не є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, не містить слідів злочину, тому прохала скасувати із нього арешт.

ОСОБА_2 в судове засідання не з`явився, прохав проводити розгляд клопотання за його відсутності, клопотання підтримує у повному обсязі.

Представник Полтавської обласної прокуратури в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд клопотання за його відсутності, вказав, що при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду.

Дослідивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку про можливість скасування арешту з майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 12.02.2025 року, виходячи з наступного.

Як встановлено, Полтавською обласною прокуратурою здійснюється процесуальне керівництво у кримінальному провадженні № 0000074 від 12.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України.

В рамках даного кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12.02.2025 р., справа № 554/426/25, провадження № 1кс/554/1999/2025 з метою належного збереження речових доказів, які вилучені 17.01.2025 під час обшуку у приміщенні розташованому за адресою: м. Полтава, вул. Олеся Гончара, 2, було накладено арешт на вилучені речі та документи, і крім іншого і на мобільний телефон TECNO KL5n, абонентський номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .

Вказаний арешт був накладений з метою збереження речових доказів у даному кримінальному провадженні.

ОСОБА_2 звернувся до суду із клопотанням про скасування арешту із вказаного мобільного телефону, посилаючись на те, що він не являється речовим доказом у даному кримінальному провадженні, а тому подальший його арешт порушує її права, як власника, на користування належним їй майном.

За правилами ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Накладення арешту на певне майно може бути здійснено лише за наявності передбачених у КПК України нормативних підстав, а саме за ст.170 КПК України за наявності сукупності підстав чи розумних підозр вважати, що таке майно: є речовим доказом злочину; підлягає спеціальній конфіскації; підлягає конфіскації як покарання чи заходу кримінально-правового характеру щодо юридичних осіб; для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. При цьому, можливість накладення арешту за відповідними змінами до ст.170 КПК України окремо встановлюється для: 1) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого; 2) третіх осіб; 3) для юридичних осіб щодо яких застосовуються заходи кримінального провадження.

Згідно ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Арешт майна також може бути скасовано повністю або частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК у випадку, передбаченому п.1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греціг" (ВП). заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-ІІ). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля ( рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series A N 296-A, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява № 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами," має існувати обгрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", п. 50, Series A N 98).

Приймаючи дане рішення виходжу також з наступного.

У данному випадку, потреби досудового розслідування не виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи власника та володільця майна, як арешт мобільного телефону.

Окрім того прокурором, не надано суду доказів, які б вказували на необхідність арешту майна та неможливість його скасування, тому суд з урахуванням вказаного вважає за можливе скасувати арешт з мобільного телефону TECNO KL5n, абонентський номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 .

З урахуванням викладеного клопотання підлягає до задоволення.

На підставі викладеного і керуючись ст. 170, 173, 174, 303, 306-307, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ :

Клопотання ОСОБА_2 про скасування арешту по справі № 554/426/25,-задовольнити.

Арешт накладений ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12.02.2025 р., по справі № 554/426/25 в рамках кримінального провадження № 0000074 від 12.06.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України про арешт майна, на мобільний телефон TECNO KL5n, абонентський номер НОМЕР_1 , IMEI 1: НОМЕР_2 , IMEI 2: НОМЕР_3 належний ОСОБА_2 - скасувати

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1