СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
пр. № 1-кс/759/3165/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 травня 2025 року м. Київ

слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Києві клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту у рамках кримінального провадження №0000665 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

у травні 2024 р. до суду надійшло вищезазначене клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у період часу з 04.09.2022 по 05.11.2023 шляхом обману, під привидом інвестування в ринок електронних валют заволодів грошовими коштами в сумі 21 000 доларів США, крипто валютою ОСОБА_5 в розмірі 3,9 ВТС (біткоінт), грошовими коштами ОСОБА_6 в розмірі 50000 доларів США, цим самим спричинив останнім матеріальну шкоду.

Будучи допитаний як потерпілий ОСОБА_7 , показав, що ОСОБА_4 знає у 2013 році та у серпні 2022 року ОСОБА_4 почав активно вмовляти ОСОБА_8 передати йому грошові кошти, для вкладання їх в крипто валюту, обіцяючи при цьому отримання щомісячного відсоткового прибутку.

04.09.2022 за адресою: АДРЕСА_1 , ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 10000 доларів США, з приводу отримання прибутку ОСОБА_8 обговорили з ОСОБА_4 , що отримані прибутки кожного місяця будуть реінвестовані з метою подальшого збільшення прибутку.

Крім того, ОСОБА_8 передав ОСОБА_4 15.10.2022 рибу ОСОБА_9 грошові кошти в сумі 5000 доларів США та 03.07.2023 грошові кошти в сумі 6000 доларів США.

Також ОСОБА_8 повідомив, що у вказаний період часу його рідні та близькі під приводом вкладання коштів у крипто валюту, передали ОСОБА_4 кошти та крипто валюту, а саме: його батько ОСОБА_10 гроші в сумі 32 280 доларів США, ОСОБА_6 гроші в сумі 50000 доларів США, ОСОБА_5 крипто валюту в розмірі 3,9 ВТС (біткоінт).

Крім того, ОСОБА_4 вмовив ОСОБА_8 та членів його родини також передати ОСОБА_4 кошти для інвестування в криптовалюту.

Будучи допитаний як потерпілий ОСОБА_5 в своїх показах підтвердив факт передачі ОСОБА_4 крипто валюти в розмірі 3,9 ВТС за допомогою електронної біржі «Бінанс» шляхом надсилання з власного електронного ґаманця на гаманець ОСОБА_4 05.03.2023 в розмірі 1,249 та 0,24 ВТС, 05.04.2023 в розмірі 0,33 ВТС, 05.05.2023 в розмірі 0,09 та 0,09 ВТС, 05.06.2023 в розмірі 0,14 та 021 ВТС, 05.07.2023 в розмірі 26 ВТС, 05.08.2023 в розмірі 0,26 ВТС, 05.10.2023 в розмірі 2 734 USDT та 0,14 ВТС, 05.11.2023 в розмірі 0,13 та 0,08 ВТС.

Будучи допитаною як потерпіла ОСОБА_6 в своїх показах вказала на факт передачі 13.10.2023 ОСОБА_4 крипто валюти в розмірі 1,89 ВТС що еквівалентно 50 000 доларів США терміном на 2 місяці.

ОСОБА_4 , після отримання коштів від ОСОБА_8 , ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , не повернув їх на вимогу та перестав відповідати на телефоні дзвінки та уникати зустрічей.

Проведеними першочерговими слідчими діями було встановлено, що ОСОБА_4 в період часу з 04.09.2022 по 05.11.2023 отримані від потерпілих кошти витрачав на власні потреби, а саме: оренду елітних автомобілів, поїздки за кордон, придбання нерухомості.

22.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва проведено обшук автомобіля марки KIA SPORTAGE, 2024 року випуску, vin - НОМЕР_1 , номер та серія знаку НОМЕР_4 право власності на який зареєстровано за ОСОБА_11 (користувач за реєстраційним технічним паспортом ОСОБА_12 ), реальний користувач транспортного засобу ОСОБА_13 . Вказаний транспортних засіб вилучено з подальшим переміщенням його на майданчик тимчасового тримання автомобілів.

Крім того, 22.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва проведено обшук автомобіля марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2014 року випуску, vin - НОМЕР_2 номер та серія номерного знаку НОМЕР_3 , який на праві приватної власності належить ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що реальним користувачем автомобіля марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2014 року випуску, vin - НОМЕР_2 номер та серія номерного знаку НОМЕР_3 являється ОСОБА_4 , що підтверджується складеними на ОСОБА_4 адміністративними протоколами, а також камерами спостереження за містом.

22.05.2025 автомобіль марки VOLKSWAGEN TOUAREG, 2014 року випуску, vin - НОМЕР_2 номер та серія номерного знаку НОМЕР_3 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

У судове засідання прокурор не з`явився, про слухання справи повідомлений належним чином шляхом телефонограми, клопотаннь про відкладення до суду не надходило.

Фіксування судового засідання за допомогою технічних засобів не здійснювалася на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України, у зв`язку із неприбуттям у судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої ст.235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України з метою забезпечення збереження речових доказів арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність та співмірність обмеження прав власності та володінні завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з клопотанням про арешт майна, оскільки у відповідності до п. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, будь-яке обмеження власності та володінні повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Речовими доказами відповідно до ст. 98 КПК України є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, у тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Між тим, прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання у розумінні вимог ст. 132 КПК України, не наводить у ньому достатніх і належних доказів тих обставин, які є визначальними та необхідними для накладення арешту на майно.

Також, не доведено органом досудового розслідування існування ризиків, визначених у абзаці другому ч. 1 ст. 170 КПК України або достатність підстав вважати, що такі ризики можуть мати місце, як і не обґрунтовано належним чином мету застосування такого заходу забезпечення у даному кримінальному провадженні.

Згідно з положеннями ст. 172 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених аб. 2 ч. 1 ст. 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених п.п. 3, 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 2 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу); 5) розумність та співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Надані прокурором матеріали до клопотання, не підтверджують підстави, мету та не містять відповідного обґрунтування необхідності арешту майна. Не доведено, що у застосуванні цього заходу є необхідність, і що потреби досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, як арешт зазначеного майна.

З урахуванням наведеного слідчий суддя приходить до переконання, що у задоволенні внесеного клопотання слідчого про арешт майна слід відмовити.

На підставі вищевикладеного, керуючись вимогами ст.ст. 98, 131, 132, 167, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

у задоволенні клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 про накладення арешту у рамках кримінального провадження №0000665 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань від 12.03.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч.ч. 4, 5 ст. 190 КК України відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя Святошинського

районного суду м. Києва ОСОБА_1