ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 548/612/24 Номер провадження 11-кп/814/1007/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора представників потерпілої захисників законних представників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,
неповнолітніхОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у м. Полтава об`єднані кримінальні провадження №0000046, №0000232, №0000048 за апеляційними скаргами представників неповнолітньої потерпілої ОСОБА_20 ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також прокурора Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_21 на ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою стосовно ОСОБА_16 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки та мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з середньою освітою,

ОСОБА_17 ,

ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки та мешканки АДРЕСА_2 , громадянки України, учениці 11 класу Хорольської гімназії Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області,

ОСОБА_19 ,

ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженки та мешканки АДРЕСА_3 , громадянки України, з середньою освітою,

ОСОБА_18 ,

ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки та мешканки АДРЕСА_4 , громадянки України, учениці Хорольського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів №1 Хорольської міської ради Лубенського району Полтавської області,

суд закрив об`єднане кримінальне провадження про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч.1 ст.28 та ч.2 ст.125 КК України, на підставі ст.49 та ст.106 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цивільні позови законного представника неповнолітньої потерпілої ОСОБА_20 про відшкодування майнової та моральної шкоди залишив без розгляду.

Згідно з ухвалою суду, стосовно неповнолітніх ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які не досягли віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, закрито кримінальне провадження за вчинення суспільно-небезпечного діяння за таких обставин.

30 жовтня 2022 року близько 18 години ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 перебували на території стадіону Хорольського агропромислового фахового коледжу Полтавського державного аграрного університету, що розташований за адресою: вул. Небесної Сотні, 73, м. Хорол Полтавської області, де у них виник конфлікт з неповнолітньою ОСОБА_20 .

Під час конфлікту ОСОБА_16 разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_17 оточили ОСОБА_20 , яка стояла до них обличчям. При цьому ОСОБА_17 обома руками штовхнула потерпілу в тулуб, від чого остання похитнулася, і нанесла їй удар долонею руки в область обличчя після чого продовжила хаотично наносити удари по обличчю потерпілої.

В цей час ОСОБА_18 руками, стиснутими в кулак, нанесла декілька ударів по голові та в обличчя ОСОБА_20 , а ОСОБА_16 кулаком декілька ударів в область потилиці та в обличчя потерпілої.

Намагаючись уникнути побиття ОСОБА_20 вирвалася із оточення та вибігла із території стадіону, але її наздогнав неповнолітній ОСОБА_22 , який умисно, з метою усунення опору потерпілої та можливості втекти від нападників, схопив ОСОБА_20 за зап`ястя обох рук та з силою почав їх викручувати, утримуючи потерпілу на місці.

Наздогнавши потерпілу, де її утримував ОСОБА_22 , ОСОБА_16 , ОСОБА_18 та ОСОБА_17 почали хаотично наносити потерпілій численні удари руками по обличчю, голові та тулубу.

Вирвавшись від нападників, потерпіла побігла в сторону вул. Небесної Сотні у м. Хорол, однак ОСОБА_22 знову наздогнав її та, застосовуючи фізичну силу, утримував на місці.

Під час переслідування потерпілої до неправомірних дій ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_16 приєдналася ОСОБА_19 .

Наздогнавши ОСОБА_20 , неповнолітні ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 умисно нанесли руками декілька ударів в область голови та обличчя потерпілої.

ОСОБА_20 знову вирвалась від нападників та побігла до будинку, в якому проживає за адресою АДРЕСА_5 , де біля під`їзду її наздогнав неповнолітній ОСОБА_22 та, схопивши за верхній одяг, утримав її.

Перебуваючи біля під`їзду цього будинку до потерпілої підійшли ОСОБА_18 та ОСОБА_19 , які по черзі умисно нанесли ОСОБА_20 декілька ударів руками в область обличчя та голови.

У результаті таких протиправних дій неповнолітні ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_22 заподіяли потерпілій легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу місцевого суду у зв`язку з неповнотою судового розгляду, неправильним застосуванням закон України про кримінальну відповідальність та істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

При цьому зазначає, що суд не надав прокурору можливість оголосити клопотання про застосування примусових заходів виховного характер, не роз`яснив кожному з неповнолітніх суті суспільно-небезпечного діяння, щодо якого прокурором подано зазначене клопотання, не з`ясував чи визнають вони себе винуватими у вчиненому та одразу перейшов до розгляду клопотання про закриття кримінального провадження.

Стверджує, що місцевим судом не з`ясовано, чи вчинили неповнолітні суспільно-небезпечне діяння.

Зауважує, що клопотання про закриття кримінального провадження подано захисником неповнолітньої ОСОБА_18 адвокатом ОСОБА_10 , стосовно усіх неповнолітніх, незважаючи на те, що захист їх прав та інтересів у кримінальному провадженні здійснюють інші захисники.

Вказує, що закриваючи провадження на підставі ст.49 та ст.106 КК України суд першої інстанції залишив поза увагою, що неповнолітні не є суб`єктами кримінального правопорушення, не є обвинуваченими, а тому стосовно них не може бути застосований порядок та підстави звільнення від кримінальної відповідальності, що передбачені ст.49 та ст.106 КК України.

В апеляційній скарзі представники потерпілої прохають скасувати ухвалу суду та відмовити у задоволенні клопотання захисника про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності.

При цьому зазначають, що адвокат ОСОБА_10 представляє інтереси лише ОСОБА_18 , а тому подання клопотання в інтересах інших неповнолітніх є перевищенням повноважень.

Наголошують, що неповнолітні не досягли віку, з якого настає кримінальна відповідальність за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.125 КК України, а тому не можуть бути звільнені від кримінальної відповідальності на підставі ст.49 та ст.106 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора та представників потерпілої на підтримання доводів апеляційних скарг, міркування неповнолітніх, їх захисників та законних представників про законність і обґрунтованість рішення суду, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, що передбачено п.3, п.4 ч.1 ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.

Відповідно до ч.1 ст.413 КПК України неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування судового рішення, є застосування закону, який не підлягає застосуванню.

§2 Глави 38 КПК України визначений порядок застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.500 цього Кодексу судовий розгляд здійснюється в судовому засіданні за участю прокурора, законного представника, захисника та представників служби у справах дітей і уповноваженого підрозділу органів Національної поліції, якщо вони з`явилися або були викликані в судове засідання, згідно із загальними правилами цього Кодексу.

Судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Приписами ст.501 КПК України встановлено, що під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Як слушно звертає увагу прокурор, звільнення від кримінальної відповідальності це відмова держави від застосування до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, передбачених КК України обмежень її певних прав і свобод шляхом закриття кримінального провадження, яке здійснює суд у випадках, передбачених КК України, в порядку, встановленому КПК України.

Закриття кримінального провадження зі звільненням від кримінальної відповідальності можливе лише в разі вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого КК України, та за наявності визначених у законі правових підстав, вичерпний перелік яких наведено у ч.1 ст.44 КК України, а саме у випадках, передбачених цим Кодексом.

Визначені у статті 49 КК України строки давності за змістом становлять проміжки часу, у разі спливу яких з моменту вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили особа звільняється від кримінальної відповідальності.

У даному провадженні прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування примусових заходів виховного характеру за вчинення суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки ч.1 ст.28 та ч.2 ст.125 КК України, до неповнолітніх ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , які не досягли віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність.

Кримінальний Кодекс України не передбачає можливості вирішувати питання про звільнення від кримінальної відповідальності осіб, які не досягли віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, оскільки вони не є суб`єктами кримінального правопорушення, про що обґрунтовано зазначають в апеляційних скаргах прокурор та представники неповнолітньої потерпілої.

Водночас, колегія суддів звертає увагу, що строки давності є важливим елементом кримінального права, який обмежує можливість застосування примусових заходів після певного часу.

Обґрунтованими є і доводи прокурора про недотримання приписів ст.501 КПК України, оскільки судом не були з`ясовані такі питання:

1) чи мало місце суспільно небезпечне діяння;

2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння;

3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме.

Крім того, як видно з матеріалів справи, суд оскарженим рішенням вирішив долю клопотання адвоката ОСОБА_10 про закриття кримінального провадження щодо ОСОБА_16 , ОСОБА_18 , ОСОБА_17 та ОСОБА_19 , хоча ним підтверджено повноваження на захист лише ОСОБА_18 . Тому і в цій частині слушними є доводи апеляційних скарг.

Отже, згідно з положеннями п.3, п.4 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України ухвала суду підлягає до скасування у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції, а апеляційні скарги до задоволення.

Під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону, перевірити доводи апеляційних скарг та ухвалити законне, обґрунтоване і вмотивоване рішення.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 412, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційні скаргипредставників потерпілої ОСОБА_20 адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , а також прокурора Хорольського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_21 задовольнити.

Ухвалу Хорольського районного суду Полтавської області від 06 грудня 2024 року щодо ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_18 скасувати і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4