Справа № 297/1443/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/309/25 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.05.2025.

Цією ухвалою частково задоволено клопотання слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП у Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, на строк до 30.06.2025 включно, щодо:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, українця, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 07.03.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103.

Роз`яснено підозрюваному ОСОБА_6 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, згідно з якими працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, обвинуваченого, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

З клопотання вбачається, що СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 07.03.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000103 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою незаконного переправлення громадянина України через державний кордон України, у період дії воєнного стану, достовірно знаючи про заборону виїзду за кордон громадян України чоловічої статі віком від 18 до 60 років, за попередньою змовою з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , сприяли незаконному переправленню через державний кордон України громадянам України ОСОБА_12 , який був залучений працівниками правоохоронних органів до негласних слідчих (розшукових) дій та ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

27.04.2025 у ході телефонної розмови ОСОБА_6 погодився сприяти ОСОБА_14 у незаконному переправленні через державний кордон України за грошову винагороду в розмірі 10000 доларів США.

-2-

28.04.2025 приблизно о 06 год ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_6 , прибув на залізничний вокзал у м. Мукачево, де у подальшому очікував на останнього. ОСОБА_6 близько 06 год 30 хв прибувши на залізничний вокзал на автомобілі марки «Volkswagen» моделі «Passat», реєстраційний номер НОМЕР_1 , та посадивши ОСОБА_14 до вищевказаного автомобіля відвіз останнього до готелю «Континент» у м. Мукачеві, по дорозі проінструктувавши про правила поведінки та механізм незаконного перетину державного кордону. Того ж дня, ОСОБА_6 поселив ОСОБА_14 до готелю «Тональ» у м. Мукачеві та наказав очікувати слушного часу для перетину державного кордону.

29.04.2025 близько 15 год ОСОБА_6 зателефонував ОСОБА_14 та повідомив, що увечері за ним приїде особа, яка безпосередньо доставить його до державного кордону.

Після чого, близько 21 год 30 хв до ОСОБА_14 зателефонував ОСОБА_15 та вказав виходити з готелю. У подальшому ОСОБА_14 сів до автомобіля марки «Opel» моделі «Сorsa», реєстраційний номер НОМЕР_2 , де в якості пасажира перебував ОСОБА_16 , які пояснили ОСОБА_14 , що незаконний перетин буде відбуватись через кордон з Угорщиною, та останні направились у с. Верхній Коропець, де ОСОБА_16 вийшов з автомобіля та пересів до автомобіля «Volkswagen» моделі «Multivan», реєстраційний номер НОМЕР_3 , та направився попереду автомобіля «Opel» моделі «Сorsa», реєстраційний номер НОМЕР_2 , з метою виявлення блок-постів по ходу їх руху та моніторингу обстановки на дорозі, таким чином сприяючи безперешкодному руху в безпосередню близькість до державного кордону. У подальшому ОСОБА_15 , рухаючись на автомобілі «Opel» моделі «Сorsa», реєстраційний номер НОМЕР_2 , позаду ОСОБА_16 підібрав до автомобіля ОСОБА_17 та останні направились до м. Берегове, з метою подальшого незаконного перетину державного кордону.

Однак, 30.04.2025 близько 00 год 30 хв останні були викриті та затримані працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 .

30.04.2025 слідчим СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтовуючи клопотання слідчий зазначив, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких злочинів та за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 07 до 09 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 03 років із конфіскацією майна, у зв`язку з чим наявні ризики, передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального правопорушення, вчинити інше кримінальне правопорушення. З урахуванням наведеного слідчий вважав, що більш м`які запобіжні заходи будуть недостатніми для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а тому просив застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою, на строк 60 днів, із визначенням застави в розмірі не менше 270 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 817 560 грн, та покладенням передбачених п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Частково задовольняючи клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_18 в запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вказав на те, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України. Обґрунтованість підозри стверджується долученими до клопотання доказами, які на даній стадії процесу є достатніми для висновку про обґрунтованість підозри. Також слідчий суддя зазначив про доведеність органом досудового розслідування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на які вказується у клопотанні слідчого, однак дійшов висновків про те, що їх запобіганню буде достатнім

-3-

застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 02.05.2025 скасувати та застосувати до ОСОБА_19 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі не менше 270 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням передбачених п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків. Посилаючись на доводи, які викладені у клопотанні слідчого, прокурор указує на те, що слідчим суддею не вмотивовано висновків про можливість застосування щодо підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу. Разом з тим, звертає увагу на те, що слідчий суддя в резолютивній частині ухвали нібито поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, але фактично жодного обов`язку не застосував, натомість роз`яснивши підозрюваному лише права працівників поліції при виконанні запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Крім того, прокурор зазначає, що стосовно інших співучасників даного кримінального правопорушення підозрюваних ОСОБА_15 та ОСОБА_20 , ухвалою слідчого судді від 01.05.2023 застосовані запобіжні заходи у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 270 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.05.2025 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 07.03.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000103 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

30.04.2025 слідчим СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області повідомлено ОСОБА_6 про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

02.05.2025 ухвалою слідчого судді частково задоволено клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

-4-

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області підстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано і прокурором у судовому засіданні не доведено.

-5-

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, за яким позитивно характеризується, раніше не судимий, проживає разом з батьками, які є особами з інвалідністю, та сестрами, 2007 та 2009 року народження, слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме цілодобового домашнього арешту. Такий запобіжний захід зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 та дотримання ним визначених кримінальним процесуальним законом обов`язків як підозрюваного.

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення та наведені у клопотанні ризики є недостатніми для застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, вчинення інших кримінальних правопорушення, незаконного впливу на учасників кримінального провадження, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею та апеляційним судом обставин цілодобовий домашній арешт цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в повсякденний спосіб життя підозрюваного.

При цьому апеляційний суд враховує відсутність у матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 будь-яких з обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Посилання прокурора на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , апеляційний суд визнає такими, що не дають підстав для застосування щодо підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу та не свідчать про те, що запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

-6-

При цьому, стороною обвинувачення не вказується на будь-які дані про особу підозрюваного, які б давали обґрунтовані підстави вважати про те, що більш м`які запобіжні заходи, ніж тримання під вартою, можуть бути недостатніми для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Апеляційний суд не бере до уваги доводи апеляційної скарги про те, що слідчий суддя в резолютивній частині нібито поклав на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 с т. 194 КПК України, але фактично жодного обов`язку не застосував, натомість роз`яснивши підозрюваному лише права працівників поліції при виконанні запобіжного заходу у виді домашнього арешту. Зазначені посилання на переконання апеляційного суду не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, оскільки до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним зі ступенем можливих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким немає.

У контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Із цих підстав, неспроможними і такими, що не дають підстав для скасування ухвали слідчого судді та застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, апеляційний суд відхиляє і доводи апеляційної скарги про те, що стосовно інших співучасників даного кримінального правопорушення підозрюваних ОСОБА_15 та ОСОБА_20 , ухвалою слідчого судді від 01.05.2023 застосовані запобіжні заходи у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави в розмірі 270 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчий суддя, суд при вирішенні питання щодо застосування відносно підозрюваної особи запобіжного заходу, оцінює в сукупності конкретні обставини кримінального провадження, ризики можливої неналежної процесуальної поведінки підозрюваного та дані про особу підозрюваного, а судові рішення в інших провадженнях та щодо інших підозрюваних не мають для слідчого судді, суду преюдиціального значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу відносно конкретної підозрюваної особи.

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє, визнаючи їх такими, що не спростовують правильність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі від 02.05.2025 про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною

-7-

обвинувачення не наведено обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 02.05.2025 щодо ОСОБА_9 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді