КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/824/4150/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 липня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

за участю

секретаря ОСОБА_5

прокурора (в режимі ВКЗ) ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року,

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань

Ухвала обґрунтована тим, що адвокат ОСОБА_7 , який діє в інтересах ОСОБА_8 , звернувся зі скаргою на бездіяльність прокурора Дніпровської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань. В обґрунтування скарги заявник посилається на те, що у порушення вимог ст. 214 КПК України, не були внесені відомості про вчинене кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань у передбачений КПК України строк.

Під час розгляду скарги встановлено, що 6 вересня 2024 року адвокат ОСОБА_7 надіслав на електронну пошту Деснянської окружної прокуратури м. Києва заяву № 3 про вчинення суддею Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України, за змістом якої заявник зазначає, що суддя ОСОБА_9 вчинила діяння за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 366, ч. 2 ст. 364 КК України «Зловживання владою або службовим становищем» та «службове підроблення», а саме: внесла до офіційних документів завідомо недостовірні відомості про право на обрання посади судді Деснянського районного суду м. Києва безстроково, до закінчення 5-річного строку, а тому незаконно здійснює повноваження судді. На думку адвоката ОСОБА_7 , здійснення судочинства ОСОБА_9 є неправомірним та з порушенням п. 1 ст. 6 Конвенції 1950 року, враховуючи її «обрання», а тому не здійснюється «судом, встановленим законом». Більше того, зазначає, що внаслідок незаконного «обрання» на посаду судді ОСОБА_9 упродовж тривалого часу незаконно отримувала винагороду за рахунок платників податків, включаючи його клієнта, тобто, за рахунок коштів державного бюджету. Окрім того, зазначає, що його клієнт є потерпілим внаслідок незаконних дій судді ОСОБА_9 , і йому заподіяно моральну шкоду, яка оцінюється щонайменше в 450 тис. гривень.

За результатами розгляду скарги слідчий суддя дійшла висновку, що заява адвоката ОСОБА_7 не містить обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а тому, оскільки відсутні дані, які б достовірно свідчили про наявність події злочину відповідно до ст. 11 КК України, у задоволенні скарги слід відмовити.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді, ухвалу слідчого судді скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги адвокат зазначає, що ухвала слідчого судді є очевидно незаконною та підлягає скасуванню, оскільки постановлена без об`єктивного з`ясованих обставин;без належних і достатніх мотивів ухваленого судового рішення та повним ігноруванням доводів скарги, з істотним порушенням норм процесуального права.

З посиланням на положення ст. 25, ч. 1 ст. 214 КПК України апелянт наголошує, що у прокурора відсутні законні підстави для відмови у прийнятті заяви про вчинення кримінального правопорушення та початку досудового розслідування, а, відтак, слідчий суддя зобов`язанийзастосувати зазначену вище норму процесуального права - ухвалити судове рішення про зобов`язання службової особи правоохоронногооргану внести відомості до ЄРДР за заявою заявника.

Вказане, на думку апелянта, є істотним порушенням норм процесуального права в розумінні ч. 1 ст.412 КПК України, що перешкоджало ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Окрім того, на думку адвоката, на стадії розгляду скарги на бездіяльність прокурора щодо невнесення відомостей за заявою про вчинення кримінального правопорушення слідчий суддя не має законних повноважень перевіряти відомості про кримінальне правопорушення на відповідність диспозиції конкретної статті особливої частини Кримінального кодексу України, оскільки обставини вчинення кримінального правопорушення повинні перевірятися шляхом проведення досудового розслідування лише після внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР. З посиланням на норми КПК України, адвокат вказує, що орган досудового розслідування позбавлений процесуальної можливості здійснювати перевірку обставин, викладених у заяві про вчинення кримінального правопорушення, та виконати вимоги вищенаведених норм процесуального права до внесення відомостей в ЄРДР. Вважає, що неправомірна бездіяльність прокурорів спрямована на приховування кримінальних правопорушень, про які зазначено у заяві про вчинення кримінального правопорушення.

Аналіз форми та змісту заяви про вчинене кримінальне правопорушення дає підстави стверджувати те, що вона адресована особі, уповноваженій на внесення відомостей до ЄРДР, містить викладення обставин, які указують на вчинення кримінального правопорушення, а також містить посилання на правову кваліфікацію цього кримінального правопорушення. Також апелянт наголошує, що у заяві про вчинене кримінальне правопорушення, окрім зазначених вище обставин, вказані усі складові, які утворюють склад злочину (кримінального правопорушення). Адвокат вказує, що наведені обставини дають підстави стверджувати про те, що зазначена вище заява є заявою про кримінальне правопорушення, подання якої передбачає необхідність вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 214 КПК України, у строк, передбачений цією нормою закону, тобто внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР протягом 24 годин після подачі цієї заяви. Невнесення таких відомостей до ЄРДР указує на допущену прокурором бездіяльність, яка може бути оскаржена в порядку п.1 ч. 1 ст. 303 КПК України.

На переконання адвоката, слідчий суддя зобов`язаний застосувати зазначену вище норму процесуального права та ухвалити судове рішення про зобов`язання службової особи правоохоронного органу внести відомості до ЄРДР за заявою заявника, що зроблено не було.

Окрім того, адвокат зазначає, що ухвалене в нарадчій кімнаті судове рішення повинно бути підписано судом (слідчим суддею). Скарга подавалася через підсистему «Електронний суд». Відтак, і судове рішення за результатами розгляду заяви мало бути виготовлено і підписано в електронній формі. Матеріалами справи підтверджується, що ухвала від 12 травня 2025 року підписана слідчим суддею лише 16 травня 2025 року, коли й отримана адвокатом, що, як вказує апелянт, підтверджується матеріалами справи.Також в електронній справі міститься доказ підписання ухвали електронним підписом слідчого судді, що підтверджує час підписання оскаржуваної ухвали в електронній формі суддею - «Протокол створення та перевірки кваліфікованого та удосконаленого електронного підпису», створений підсистемою «Електронний суд», у якому зазначено, дата та час перевірки: 18.05.2025 23:24:43; Документ: Ухвала № б/н від 12.05.2025 р. Справа № 754/12574/24, провадження № 1-кс/755/1529/25, Дніпровський районний суд міста Києва, назва файлу, його розмір, підписував та дата підпису 16.05.2025 10:27:30. Таким чином, як зазначає апелянт, з огляду на положення ч. 6 ст. 371 КПК України, процесуальний закон не дозволяє підписати судове рішення в один день у паперовій формі, а в електронній формі наступного дня чи у будь-який інший день, або навпаки, спочатку в електронній формі, а потім у паперовій. Підписання судового рішення суддею є невід`ємною складовою ухвалення судового рішення та, власне, самого рішення. Відсутність підпису на дату ухвалення судового рішення свідчить про його незаконність.

За встановлених обставин, на переконання апелянта, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Щодо поновлення строку, то апелянт зазначає, що ним апеляційна скарга подається у встановлений законом строк, однак, з огляду на неоднакову судову практику, просить поновити строк на апеляційне оскарження, оскільки копію ухвали він отримав 16 травня 2025 року.

На подану апеляційну скаргу прокурором надані письмові пояснення, які містять заперечення проти задоволення апеляційної скарги.

Адвокат ОСОБА_7 , повідомлений про день, час та місце апеляційного розгляду, в судове засідання не з`явився, будь-яких заяв та клопотань станом на час проведення апеляційного розгляду не подавав.

Вислухавши позицію прокурора, зважаючи на положення ч. 4 ст. 405 КПК України, колегія суддів вважає можливим проведення апеляційного розгляду за відсутності адвоката ОСОБА_7 .

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, яка просила відмовити у задоволенні апеляційної скарги, вважаючи її необґрунтованою, а ухвалу слідчого судді законною, дослідивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого висновку.

Що стосується доводів адвоката ОСОБА_7 про поновлення строку, то, з урахуванням вимог п. 3 ч. 2 ст. 395, ч. 7 ст. 115 КПК України, даних про те, що оскаржувана ухвала постановлена 12 травня 2025 року, а апеляційна скарга подана через електронний суд 18 травня 2025 року (17 та 18 травня 2025 року - вихідні дні), на думку колегії суддів, строк апеляційного оскарження ухвали слідчого судді адвокатом ОСОБА_7 не пропущений.

Що стосується доводів апеляційної скарги адвоката, то колегія суддів доходить такого висновку.

Так, на думку колегії суддів, є непереконливими доводи апеляційної скарги адвоката про те, що слідчим суддею оскаржувана ухвала 12 травня 2025 року не постановлювалась, оскільки скарга подавалася через підсистему «Електронний суд», судове рішення за результатами розгляду заяви мало бути виготовлено і підписано в електронній формі, а направлена йому ухвала підписана слідчим суддею лише 16 травня 2025 року.

Дійсно вимогами ч. 6 ст. 371 КПК України передбачено, що усі судові рішення викладаються письмово у паперовій та електронній формах.

Разом з тим, положенням про порядок функціонування окремих підсистем (модулів) Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, затвердженого Рішенням Вищої ради правосуддя

17 серпня 2021 року № 1845/0/15-21, визначено, що паперове судове рішення - оригінал судового рішення на папері з особистими підписами всіх суддів (присяжних), які беруть участь в ухваленні (прийнятті) рішення (п. 5.9), а електронний документ - документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, який містить обов`язкові реквізити документа, правовий статус якого засвідчено кваліфікованим електронним підписом автора (п. 5.4).

При цьому Закон України «Про доступ до судових рішень» передбачає оприлюднення судових рішень в електронній формі та гарантує кожному право на доступ до судових рішень у порядку, визначеному цим Законом. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону це право забезпечується офіційним оприлюдненням судових рішень на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, встановленому цим Законом. Для доступу до судових рішень судів загальної юрисдикції Державна судова адміністрація України забезпечує ведення Єдиного державного реєстру судових рішень. Для реалізації права доступу до судових рішень, внесених до Реєстру, користувачу надаються можливості пошуку, перегляду, копіювання та роздрукування судових рішень або їхніх частин.

Матеріали справи містять паперове судове рішення - оскаржувану ухвалу від 12 травня 2025 року, яка підписана особистим підписом слідчого судді, копія якої в електронному виді засвідчена 16 травня 2025 року кваліфікованим електронним підписом слідчого судді та направлена адвокату ОСОБА_7 , що не суперечить вимогам закону, а, відтак, доводи адвоката ОСОБА_7 є непереконливими.

Що стосується інших доводів апеляційної скарги адвоката ОСОБА_7 , то колегія суддів вважає їх непереконливими.

При перегляді оскаржуваної ухвали колегія суддів, дослідивши надані матеріали, погоджується з викладеними в ухвалі слідчого судді мотивами та висновками.

Чинним КПК України закріплено процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР (ч. 1 ст. 214 КПК України). Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до ЄРДР (ч. 2 ст. 214 КПК України).

Проте зазначена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до ЄРДР. Її спрощеність виражається в тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

До ЄРДР серед іншого вносяться відомості про: 1) короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; 2) попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність (п. 4 і 5 ч. 5 ст. 214 КПК України).

Таким чином, для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи причетні до його скоєння тощо). Ці обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але водночас достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами ЄРДР такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що викладені в ньому обставини не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення та не потребують для отримання зазначеного вище висновку перевірки засобами кримінального процесу, або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ані попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про ЄРДР, затвердженим наказом Генерального прокурора від 30 червня 2020 року № 298.

Згідно з п. 1 глави 2 розділу I цього Положення до реєстру вносяться, зокрема, відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4 і 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Системний аналіз вищезазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять відомості про кримінальне правопорушення.

За правовою позицією, висловленою у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18), якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин.

Колегія суддів також ураховує те, що Велика Палата Верховного Суду у постанові від 24 квітня 2019 року у справі № 818/15/18 зауважила, що у межах процедури за правилами п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України слідчий суддя з`ясовує обставини та мотиви, з яких слідчий або прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, чим саме обґрунтоване невнесення відповідних відомостей до ЄРДР, та вирішує питання про наявність або відсутність правових підстав для зобов`язання слідчого або прокурора внести інформацію про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

З наявних матеріалів встановлено, що прокурор Деснянської окружної прокуратури м. Києва дійшов висновку, що у заяві від 6 вересня 2024 року, поданій адвокатом ОСОБА_7 , не наведено достатніх об`єктивних даних, які свідчать про ознаки вказаних ним у заяві кримінальних правопорушень у діях судді Деснянського районного суду.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги щодо порушення вимог положень ст. 214 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що доводів, наведених адвокатом ОСОБА_7 у заяві про вчинення кримінальних правопорушень суддею ОСОБА_9 , недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження стосовно неї.

Досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, і не може слугувати механізмом для безпідставного переслідування посадових осіб у разі незгоди з їх рішеннями або суб`єктивними припущеннями про їх злочинні дії. Фактично адвокат ОСОБА_7 не погоджується з процедурою обрання судді ОСОБА_9 на посаду судді безстроково, а, окрім того, з процесуальними діями судді ОСОБА_9 по розгляду провадження, де однією із сторін виступає ОСОБА_8 , інтереси якого представляє адвокат ОСОБА_7 , про що фактично вказано і в поданій заяві.

При цьому колегія суддів враховує, що частиною 2 ст. 126 Конституції України визначено гарантії незалежності і недоторканності суддів, згідно з якими вплив на суддів у будь-який спосіб забороняється, що означає заборону будь-яких дій стосовно суддів незалежно від форми їх прояву з боку державних органів, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб, установ, організацій, громадян та їх об`єднань, юридичних осіб з метою перешкодити виконанню суддями професійних обов`язків чи схилити їх до винесення неправосудного рішення. Заборона впливу на суддів у будь-який спосіб поширюється на весь час обіймання ними посади судді.

Отже, з урахування вищезазначеного, колегія суддів доходить висновку, що відомості за заявою адвоката ОСОБА_7 про вчинення кримінального правопорушення не підлягають внесенню до ЄРДР уповноваженими особами Деснянської окружної прокуратури м. Києва, оскільки зазначені у матеріалах скарги обставини не свідчать про вчинення будь-якого кримінального правопорушення, описані в скарзі факти не потребують перевірки засобами кримінального процесу, тому прийняте слідчим суддею рішення є правильним по суті.

З огляду на встановлені під час апеляційного розгляду, на переконання колегії суддів, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про відсутність доказів бездіяльності уповноваженої особи Деснянської окружної прокуратури м. Києва щодо невнесення відомостей по заяві/повідомленні адвоката ОСОБА_7 про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

За таких обставин колегія суддів не вбачає підстав, передбачених кримінальним процесуальним законом, для скасування ухвали слідчого судді, а, відтак, апеляційна скарга адвоката ОСОБА_7 не підлягає до задоволення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 12 травня 2025 року, якою відмовлено у задоволенні скарги адвоката ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на бездіяльність прокурора Деснянської окружної прокуратури м. Києва, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, - залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ __________________ ___________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4