Справа №:755/7284/25
Провадження №: 1-кс/755/1533/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" травня 2025 р. Слідча суддя Дніпровського районного суду міста Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю слідчого ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі судових засідань Дніпровського районного суду міста Києва клопотання слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 про арешт майна, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 25 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Слідчий в ОВС 1 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 , за погодженням прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки та процесуального керівництва і публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях щодо злочинів вчинених в умовах збройного конфлікту прокуратури Автономної Республіки Крим та міста Севастополя ОСОБА_5 , звернувся до слідчої судді з клопотанням про накладення арешту на майно власником якого є громадянка України підозрювана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , а саме: житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , земельну ділянку площею 0.0474(га), кадастровий номер: :01:014:0464, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Мотивуючи клопотання, слідчий посилається на те, що слідчим управлінням ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 25 грудня 2023 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 25 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Досудовим розслідуванням отримані фактичні дані про те, що ОСОБА_4 , будучи громадянкою України, фактично проживаючи на території міста Сімферополь, Автономної Республіки Крим, достеменно знаючи та розуміючи факт захоплення Автономної Республіки Крим збройними силами Російської Федерації, перебуваючи на тимчасово окупованій території АР Крим, а саме у м. Сімферополь, вул. Катеринська, 18, у невідомий органу досудового розслідування час, але не пізніше 08 грудня 2023 року, маючи стійкий, прямий, виниклий за невідомих обставин, злочинний умисел, всупереч вимогам законодавства України, взяла участь в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території АР Крим, за наступних обставин.

13 березня 2019 року згідно з наказом т.зв. «Голови Республіки Крим» ОСОБА_6 , № 100-У розпочалося формування т.зв. «Виборчої комісії Республіки Крим», строком повноважень на 5 років, разом з цим постановою «Державної ради Республіки Крим» № 2336-1/19 від 26.04.2019 в складі т.зв. «Виборчої комісії Республіки Крим» призначено 7 членів виборчої комісії з вирішальним правом голосу, до складу якої, окрім інших, ввійшла громадянка України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

20 травня 2019 року постановою т.зв. «Виборчої комісії Республіки Крим» № 1/5-2, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , призначено т.зв. «заступником голови виборчої комісії Республіки Крим».

Разом з цим, постановою Центральної виборчої комісії РФ № 140/1080-8 «О проведении голосования на выборах Президента Российской Федерации, назначенных на 17 марта 2024 года, в течении нескольких дней подряд» від 08.12.2023, згідно з якою на території Автономної Республіки Крим призначено вибори президента Російської Федерації, які проходитимуть 15, 16 та 17 березня.

Починаючи із грудня 2023 року ОСОБА_4 як «заступник голови виборчої комісії Республіки Крим», відповідно до повноважень, покладених на неї федеральним законом «Об основных гарантиях избирательных прав и права на участие в референдуме граждан Российской Федерации», на підставі якого організовані незаконні вибори 17.03.2024 на території АР Крим, керувала діями т.зв. «виборчої комісії Республіки Крим» щодо організації та проведення вказаних незаконних виборів.

З січня 2024 ОСОБА_4 як т.зв. «заступник голови виборчої комісії Республіки Крим» організовувала інформаційно-роз`яснювальну діяльність щодо проведення виборів, які призначені на 17.03.2024; надавала методичну допомогу дільничним виборчим комісіям, вела інформаційну діяльність щодо підготовки до виборів, проводила навчання осіб, які приймали участь в виборах, в тому числі на ОСОБА_4 , були покладені обов`язки, щодо визначення списку виборчих дільниць, на яких будуть використовуватись технічні засоби для підрахування голосів при проведенні незаконних виборів президента рф, які призначені на 17.03.2024.

Зокрема, на ОСОБА_4 як на т.зв. «заступника голови виборчої комісії Республіки Крим», покладений обов`язок щодо контролю над виконанням рішень, які видаються т.зв. «виборчою комісією Республіки Крим», а саме: рішення № 210/1446-2 від 11.01.2024, № 216/1498-2 від 12.02.2024, та № 219/1518-2 від 29.02.2024, відповідно до яких реалізований проєкт т.зв. «ИнформУИК» згідно з яким, в період підготовки та проведення незаконних виборів президента рф на 2024 рік, здійснювалось інформування та сповіщення виборців шляхом по квартирного обходу; рішення № 213/1469-2 від 25.01.2024 відповідно до якого створено список виборчих дільниць на яких будуть використовуватись технічні засоби для підрахування голосів під час проведення виборів президента, які призначенні на 17.03.2024; рішення № 212/1464-2 від 19.01.2024 відповідно до якого проводились навчання організаторів та інших осіб, які приймали участь в виборах; рішення № 213/1468-2 від 25.01.2024 відповідно до якого був затверджений список пунктів прийому заяв про включення виборців в список виборців по їх місцезнаходженню, для участі в виборах.

Отже, ОСОБА_4 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше грудня 2023, перебуваючи за адресою: АР Крим, м. Сімферополь, вул. Катеринська, 18, будучи т.зв. «заступником голови виборчої комісії Республіки Крим», організовуючи та керуючи її протиправною діяльністю, взяла участь в організації та проведенні незаконних виборів на тимчасово окупованій території.

12 квітня 2024 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

На виконання вимог ст. 135 КПК України, 17 квітня 2024 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістки про її виклик на 22 квітня 2024 року, 23 квітня 2024 року та 24 квітня 2024 року опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 78 (7738) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, з метою належного вручення повідомлення про підозру, а також з метою направлення повісток про виклик громадянки ОСОБА_4 для проведення процесуальних дій, вказаній особі через службову електронну пошту СУ ІНФОРМАЦІЯ_5 на офіційну електронну пошту підозрюваної ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ІНФОРМАЦІЯ_4 (інформація про який встановлена вході досудового розслідування) направлено скан-копію повідомлення про підозру, а також повістки про її виклик, що підтверджується протоколом огляду від 17 квітня 2024 року.

Однак, остання на виклики не з`явилась та не повідомила про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надала.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 особисто не вручено, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

26 квітня 2024 року ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Згідно наявної інформації підозрювана ОСОБА_4 постійно проживає на тимчасово окупованій території АР Крим, державний кордон і адміністративну межу з тимчасово окупованою територією України - АР Крим не перетинала

У свою чергу, санкція ч. 5 ст. 111-1 КК України, передбачає конфіскацію майна як додатковий вид покарання.

Документами, які підтверджують право власності на майно, що арештовується, є відомості з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , на праві приватної власності перебуває об`єкт нерухомості - 1/1 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_2 від 06.12.2011, видане виконкомом Сакської міської ради; на праві приватної власності перебуває об`єкт нерухомості - земельна ділянка площею 0.0474(га), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:014:0464, розмір частки 1/1. Підстава виникнення права власності: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4138746 від 19.07.2013, реєстраційна служба Сакського міськрайонного управління юстиції АР Крим.

Застосування зазначених обмежень надасть змогу зберегти майно, унеможливить його подальше приховання, відчуження, та забезпечити конфіскацію майна як виду додаткового покарання.

Крім того, арешт майна є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення. Для ефективного розслідування орган досудового розслідування має потребу у збережені цього майна до встановлення фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення.

Таким чином, з метою запобігання можливості приховування та відчуження цього майна, необхідно накласти арешт із забороною вчиняти будь-які дії щодо відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Разом з тим, з метою забезпечення арешту майна, запобігання зникненню, втрати або пошкодження арештованого майна та забезпечення його схоронності, дане клопотання прошу розглянути без повідомлення власника даного майна.

Слідчий у судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Враховуючи те, що майно, на яке слідчий просить накласти арешт, не було тимчасово вилучене, крім того, слідчим зазначаються ризики того, що з майном можуть вчинятися дії з його подальшого відчуження, тому з метою забезпечення арешту майна, розгляд клопотання у силу ч. 2 ст. 172 КПК України можливо здійснити без повідомлення власника майна.

Слідча суддя, вислухавши думку слідчого, вивчивши клопотання, дослідивши матеріали додані до клопотання, дійшла такого висновку.

Слідчою суддею встановлено, що СУ ІНФОРМАЦІЯ_5 здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 25 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Відповідно до вимог п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 132 КПК України, клопотання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження на підставі ухвали слідчого судді подається до місцевого суду, у межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, якщо інше не передбачено пунктом 2 цієї частини.

Як вбачається з інформації з виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, слідче управління ІНФОРМАЦІЯ_5 знаходиться за адресою: АДРЕСА_2. Відтак, клопотання подано за правилами підсудності.

Відповідно до вимог ч. 1, 2 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до вимог ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено йому внаслідок не встановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

12 квітня 2024 року складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого, ч. 5 ст. 111-1 КК України.

На виконання вимог ст. 135 КПК України, 17 квітня 2024 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 та повістки про її виклик на 22 квітня 2024 року, 23 квітня 2024 року та 24 квітня 2024 року опубліковано в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження - газеті «Урядовий кур`єр», випуск № 78 (7738) та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Крім того, з метою належного вручення повідомлення про підозру, а також з метою направлення повісток про виклик громадянки ОСОБА_4 для проведення процесуальних дій, вказаній особі через службову електронну пошту СУ ІНФОРМАЦІЯ_5 на офіційну електронну пошту підозрюваної ІНФОРМАЦІЯ_3 , та ІНФОРМАЦІЯ_4 (інформація про який встановлена вході досудового розслідування) направлено скан-копію повідомлення про підозру, а також повістки про її виклик, що підтверджується протоколом огляду від 17 квітня 2024 року.

Однак, остання на виклики не з`явилась та не повідомила про причини свого неприбуття, жодних заяв чи клопотань про перенесення часу проведення процесуальних дій до органу досудового розслідування не надала.

Повідомлення про підозру ОСОБА_4 особисто не вручено, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений КПК України для вручення повідомлень.

26 квітня 2024 року ОСОБА_4 оголошено у розшук.

Відтак, ОСОБА_4 набула статусу підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України.

Санкцією ч. 5 ст. 111-1 КК України, передбачено можливість застосування конфіскації майна, як додаткового виду покарання.

Отже, у разі доведення винуватості ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 111-1 КК України, майно, яке належить на праві приватної власності підозрюваній підлягатиме конфіскації у дохід держави.

Слідчою суддею не встановлено, що клопотання суперечить вищезазначеним вимогам КПК України, тобто не містить правових підстав для арешту майна, достатності доказів, що вказують на вчинення кримінального правопорушення, вказівки на розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження або не є пропорційним, тобто не відповідає тяжкості правопорушення і становитиме особистий і надмірний тягар для володільця майна, тому підлягає задоволенню шляхом накладення арешту на вищевказане майно.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Згідно інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, у громадянки України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНКОПП НОМЕР_1 , на праві приватної власності перебуває об`єкт нерухомості - 1/1 житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 . Підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності, НОМЕР_2 від 06.12.2011, видане виконкомом Сакської міської ради; на праві приватної власності перебуває об`єкт нерухомості - земельна ділянка площею 0.0474(га), розташована за адресою: АДРЕСА_1 , кадастровий номер: :01:014:0464, розмір частки 1/1. Підстава виникнення права власності: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 4138746 від 19.07.2013, реєстраційна служба Сакського міськрайонного управління юстиції АР Крим.

Як вбачається з тексту поданого клопотання, слідчий просить накласти арешт на майно із забороною державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії щодо житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_1 та земельної ділянки площею 0.0474(га), кадастровий номер: :01:014:0464, розташовану за адресою: АДРЕСА_1.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

Взявши до уваги вищевикладене, кваліфікацію кримінального правопорушення за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, враховуючи наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для інших осіб, а також забезпечуючи розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, беручи до уваги той факт, що квартири, на які слідчий просить накласти арешт перебуває у праві власності ОСОБА_4 , слідча суддя приходить до висновку, що вимога слідчого є обґрунтованою, а відтак найменш обтяжливим способом арешту майна за даних обставин є заборона розпорядження та користування будинком та земельними ділянками.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173, 175, 309, 372, ст. 392, ст. 532 КПК України, слідча суддя, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання слідчого в ОВС 1 відділу слідчого управління ІНФОРМАЦІЯ_5 ОСОБА_3 про арешт майна, у рамках кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000146 від 25 квітня 2024 року за підозрою ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 111-1 КК України - задовольнити.

Накласти арешт шляхом заборони розпорядження та користування майном, власником якого є підозрювана ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНКОПП НОМЕР_1 , а саме:

житловий будинок, розташований за адресою: АДРЕСА_1

земельну ділянку площею 0.0474(га), кадастровий номер: :01:014:0464, розташовану за адресою: АДРЕСА_1 .

Заборонити державним реєстраторам та органам державної реєстрації прав (в тому числі, але не виключно Міністерству юстиції України та його територіальним органам), виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській міській, районним у місті Києві державним адміністраціям, акредитованим суб`єктам, нотаріусам, іншим особам та органам, які виконують функції державного реєстратора, вчиняти реєстраційні дії, пов`язані зі вказаним нерухомим майном.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Ухвалу про арешт майна через прокурора передати для негайного виконання уповноваженому на це органу.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчих СУ ІНФОРМАЦІЯ_5, які здійснюють досудове розслідування та прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво у цьому кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідча суддя ОСОБА_1