Зіньківський районний суд Полтавській області
_________________________________________________________________________________
Справа № 530/521/25
Номер провадження 1-кс/530/278/25

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.05.2025 р. Слідчий суддя Зіньківського районного суду Полтавської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 розглянувши клопотання слідчого СВ відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Зіньків Полтавського району, Полтавської області, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, має середню спеціальну освіту, не працюючому, раніше судимого у кримінальному провадженню №0000114 від 14.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, у вигляді особистого зобов`язання,-

В С Т А Н ОВ И В :

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 14.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Слідчий СВ відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітан поліції ОСОБА_5 звернувся до суду із клопотанням погодженим прокурором Зіньківського відділу Диканської окружної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді особистого зобов`язання.

04.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Заявлене клопотання слідчий мотивує тим, що ОСОБА_6 , будучи раніше судимим Зіньківським районним судом Полтавської області:

1) 18.05.2016 за ч.1, 2 ст.185 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки;

2) 09.12.2016 за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі. На підставі ст.71 КК України частково приєднано вирок Зіньківського районного суду від 18.05.2016 та остаточно засуджений до 4 років позбавлення волі;

3) 17.02.2017 за ч.2 ст.185, ч.3 ст.297, ч.1 ст.70, КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70, ст.71 КК України частково приєднано покарання згідно вироку Зіньківського районного суду від 09.12.2016 та остаточно засуджений до 5 років 2 місяців позбавлення волі; 05.03.2020 звільнений умовно-достроково згідно ухвали Ленінського районного суду м. Полтави від 26.02.2020, з невідбутим строком 1 рік 7 місяців 16 днів;

4) 07.04.2023 за ч.1 ст.395 КК України до арешту на строк 3 місяці.

30.08.2023 звільнений по відбуттю строку покарання, та будучи повідомленим про підозру 24.05.2024 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України, маючи не зняті і не погашені судимості, на шлях виправлення не став та знову вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин:

14.03.2025 близько 17 години, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом в умовах воєнного стану (відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022), знаходячись на території парку ім. Дмитра Зерова по вул. Парковій в м. Зіньків Полтавського району Полтавської області, шляхом вільного доступу, таємно викрав платіжну картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 , яка згідно із ст.1 Закону України «Про інформацію», п.56 ст.1 Закону України «Про платіжні послуги», ч.4 ст.51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», «Положенням про порядок емісії та еквайрингу платіжних інструментів, затвердженого постановою правління Національного банку України №164 від 29.07.2022, є різновидом офіційних документів та може бути предметом кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України, та вподальшому протиправно зберігав дану платіжну картку при собі до 19 години 30 хвилин 14.03.2025.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у викраденні офіційного документу, вчиненого з корисливих мотивів, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.357 КК України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 14.03.2025 о 17 годині 26 хвилин, ОСОБА_6 , реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на власне незаконне збагачення та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, керуючись корисливим мотивом в умовах воєнного стану (відповідно до Закону України «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022), шляхом вільного доступу, з використанням банкомату АТ «Райффайзен Банк», який розташований за адресою: м. Зіньків вул.Воздвиженська 49 Полтавського району Полтавської області, з платіжної картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_7 , зняв із неї 3800 грн, таким чином повторно, умисно здійснив таємне викрадення вказаних грошових коштів,чим спричинив потерпілому ОСОБА_7 майнової шкоди на вказану суму.

Таким чином, своїми умисними та протиправними діями, які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно та в умовах воєнного стану, ОСОБА_6 , підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Обґрунтовуючи своє клопотання про обрання міри запобіжного заходу ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання, слідчий посилається на те, що підставою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_6 згідно ч.1 ст. 177 КПК України є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Існування вказаних ризиків обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого злочину, може переховуватися від суду, оскільки розуміє суворість покарання, яке йому загрожує згідно Кримінального кодексу України, оскільки, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень один з яких є тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Крім того усвідомлюючи тяжкість вчиненого ним злочину, підозрюваний може ухилитися від слідства та суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєний ним злочин. Тому існують реальні підстави вважати, що без обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, ОСОБА_6 зможе ухилитися від слідства та суду, змінити місце свого проживання, не повідомивши про це слідчого чи прокурора, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєне, тому є необхідність у перешкоджанні встановленню обставин скоєння підозрюваним кримінального правопорушення, зміни показів, введення слідства в оману, тощо, тому є обґрунтований ризик вважати, що останній без застосування запобіжного заходу продовжить свою злочинну діяльність.

Окрім цього, необхідно зазначити, що обрання запобіжного заходу стосовно ОСОБА_6 у вигляді особистого зобов`язання буде стимулювати його щодо явки до слідчого для проведення слідчих дій та суду для участі в судових засіданнях.

Вказані обставини прямо вказують на необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, в тому числі з метою забезпечити виконання ним процесуальних обов`язків у кримінальному провадженні.

Підозрюваний ОСОБА_6 та його захисник адвокат ОСОБА_4 не заперечували стосовно обрання запобіжного заходу, вивчивши наявні матеріали, якими слідчий обґрунтовує заявлене клопотання, дослідивши додані до клопотання матеріали, приходжу до висновку, що заявлене клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Матеріали досудового розслідування, внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000114 від 14.03.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

04.04.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357, ч.4 ст.185 КК України.

Вина підозрюваного ОСОБА_6 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджуються наступними доказами: протоколом прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від ОСОБА_7 від 14.03.2025;протоколом огляду місця події від 14.03.2025;протоколом огляду предмету від 14.03.2025;протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 від 18.03.2025;протоколом тимчасового доступу до речей та документів АТ КБ «ПриватБанк» від 02.04.2025;протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.04.2025;протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 04.04.2025;протоколом проведення слідчого експерименту з підозрюваним ОСОБА_6 від 04.04.2025;речовими доказами та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності.

Тобто, сторона обвинувачення наголошує на наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.357, ст.185 ч.4 КК України, що є підставою для застосування відносно нього запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов"язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 176 КПК України визначено, що слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Статтею 178 КПК України встановлені обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу.

Відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, що підтверджується долученими до клопотання копіями матеріалів; суспільної небезпечності вчиненого ним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_6 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, у якому він підозрюється, вік підозрюваного, який є молодою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, стан здоров`я ОСОБА_6 який є працездатною, здоровою особою, соціальні зв`язки підозрюваного в місці його постійного проживання, який характеризується негативно, раніше неодноразово судимий.

При розгляді даного клопотання слідчий суддя враховує також загальні положення ч.3 ст.176 КПК України, виходячи з встановленого КПК України принципу змагальності сторін, про те, що слідчий, прокурор, якщо не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, то слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини, відображену зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

У справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», зазначено, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи навіть для пред`явлення обвинувачення, що є задачею наступних етапів кримінального процесу. Тому, з урахуванням досліджених доказів слідчий суддя вважає, що підозра є обґрунтованою.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до §1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом.

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув"язнення.

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польші) §43).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов"язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв"язками та усіма видами зв"язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

У рішенні в справі «Сокуренко і Стригун проти України» від 20.07.2006р. (заяви №29458/04 та №29465/04) ЄСПЛ вказав, що фраза "встановленого законом" поширюється не лише на правову основу самого існування "суду", але й дотримання таким судом певних норм, які регулюють його діяльність.

Відповідно до ч.1 ст. 179 КПК України, особисте зобов"язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов"язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов"язки, передбачені статтею 194 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_6 на даний час є не працюючим, враховуючи його вік, який є молодою особою, щоб відкинути в сторону можливість помилкового обрання ним злочинного шляху, має родичів на території України, обґрунтовано підозрюється у вчиненні дій, які виразилися у вчиненні таємного викрадення чужого майна (крадіжці), вчиненого в умовах воєнного стану, підозрюється у вчиненні тяжкого злочину за який передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до восьми років, та кримінальному проступку передбаченому ч.1 ст.357 КК України, враховуючи обставини вчинення кримінального правопорушення. Крім цього, враховуючи існуючу ситуацію в Україні, оскільки, на даний час 24 лютого 2022 року указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який діє по даний час, є жителем с. Шилівка, вчинив злочин на території м .Зіньків, слідчий суддя вважає, що до ОСОБА_6 необхідно застосувати запобіжний захід у виді особистого зобов`язання.

В зв`язку з вищевикладеним, вважаю, що він може вчинити нове правопорушення та переховуватися від органів досудового розслідування, щоб уникнути покарання.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.176,177,179,184,186,187,193, 194, КПК України,-

У Х В А Л И В :

Клопотання слідчого СВ відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 у вигляді особистого зобов`язання задоволити.

Обрати ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Зіньків Полтавського району, Полтавської області, жителю АДРЕСА_1 , українцю, громадянину України, має середню спеціальну освіту, не працюючому, раніше судимого у вигляді особистого зобов`язання на строк 60 діб.

Строк дії запобіжного заходу рахувати з 23.05.2025 року по 21 липня 2025 року.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 обов`язки передбачені ст. 194 КПК України:

?прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду за викликом у визначений ними час;

?не відлучатися за межі Полтавського району Полтавської області, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

?повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз"яснити підозрюваному ОСОБА_6 , що в разі невиконання ним покладених на нього обов"язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід і накладено грошове стягнення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на слідчого СВ відділення поліції №4 Полтавського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Полтавській області капітана поліції ОСОБА_5 .

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в справі.

Слідчий суддя Зіньківського районного суду

Полтавської області ОСОБА_1