Справа № 191/3214/25
Провадження № 1-кс/191/526/25
У Х В А Л А

іменем України

27 червня 2025 року м. Синельникове

Слідчий суддя Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в залі суду м.Синельникове клопотання слідчого СВ Синельниківського РУП ГУПН в Дніпропетровській області ОСОБА_3 про арешт майна, а також перевіривши надані матеріали клопотання, включаючи витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження № 0000763 від 25.06.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, у рамках якого було подано клопотання, та дослідивши докази по даному матеріалу,-

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Синельниківського РУП ГУПН в Дніпропетровській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, яке обґрунтовує тим, що Слідчим відділом Синельниківського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000763 від 25.06.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що в період часу з початку 2021 року по листопад 2024 року невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами, які нараховувались ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від держави, як соціальна допомога інвалідам (ЄО №11606 від 24.06.2025).

Допитана в якості свідка, ОСОБА_5 пояснила, що її сестра ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП: НОМЕР_1 , яка мешкала у с. Іванівка Васильківської ОТГ Синельниківського району та яка була інвалідом 2 групи, зникла безвісти у 2019 році, про що ОСОБА_5 заявила у поліцію 27.01.2021. В цей час, на банківську карту ОСОБА_4 надходила соціальна допомога, як особі з інвалідністю. Оскільки 2024 року встановити місцезнаходження останньої не вдалось, ОСОБА_5 звернулася до Васильківського районного суду з позовом про визнання ОСОБА_4 померлою. 07.04.2025 суд виніс рішення про задоволення позову та рішення набрало законної сили після закінчення строків апеляційної скарги.

Проте, на судовому засіданні по вказаній справі ОСОБА_5 дізналась про те, що невідомі особи щомісячно знімали грошові кошти з банківської карти ОСОБА_4 , які нараховувались їй в якості соціальної допомоги інвалідам. Також, ОСОБА_5 під час судового засідання було надано фотознімки осіб, які здійснювали вказане діяння.

Допитана в якості свідка ОСОБА_6 пояснила, що приблизно у 2020 році вона мешкала у с.Чаплине Дніпропетровської області. Там безхатня жінка іноді просила її купувати їжу, давала банківську карту № НОМЕР_2 та повідомляла пін-код від неї. В черговий раз, після того як безхатня жінка просила купити їжі, остання зникла та карта залишилась у ОСОБА_6 . Вказану карту свідок надала для огляду.

Оглянута банківська карта АТ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , яку надала ОСОБА_6 для огляду, вилучена до Синельниківського РУП та визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000763, оскільки є підстави вважати, що вказана карта належала ОСОБА_4 та може бути предметом вчинення злочину.

Слідчий вважає, що банківська карта АТ «Приват Банк» № НОМЕР_2 , яку надала ОСОБА_6 ,підлягає арешту з метою збереження речових доказів, що забезпечить виконання завдань кримінального провадження щодо швидкого, повного та неупередженого розслідування

Слідчий ОСОБА_3 до початку судового засідання надав заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити

Прокурор ОСОБА_7 до початку судового засідання надав заяву про розгляд клопотання дізнавача без його участі, клопотання підтримав та просив задовольнити.

Власник майна у судове засідання не з`явився, що не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя, розглянувши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Відповідно до витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, який міститься в матеріалах клопотання, 25.06.2025 до ЄРДР за № 0000763 були внесені відомості про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.190 КК України, про те, що в період часу з початку 2021 року по листопад 2024 року невстановлені особи шахрайським шляхом заволоділи грошовими коштами, які нараховувались ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від держави, як соціальна допомога інвалідам (ЄО №11606 від 24.06.2025).

25.06.2025 в ході огляду предмета вилучена банківська карта АТ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яку надала ОСОБА_6 для огляду, та яка визнана речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000763.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому зазначеним Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, а також для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчий суддя вважає, що зазначене в клопотанні слідчого майно відповідає критеріям речового доказу у даному кримінальному провадженні, зазначеним в ст. 98 КПК України, зокрема, може бути використано як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідно до п. 1 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України є підставою для накладення арешту.

Слідчий суддя вважає, що застосування арешту шляхом заборони володіння, користування та розпорядження вилученої 25.06.2025 під час огляду предмета банківської карти АТ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яку надала ОСОБА_6 , буде належним та достатнім засобом для досягнення завдань кримінального провадження, а тому клопотання слідчого підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст.170-172 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт у вигляді заборони володіння, користування та розпорядження вилученою 25.06.2025 під час огляду предмету банківською картою АТ «Приватбанк» № НОМЕР_2 , яку надала ОСОБА_6 .

Копію ухвали направити слідчому, прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1