Справа №368/1303/24 Головуючий в суді 1-ї інстанції - ОСОБА_1
Провадження №11-кп/824/2655/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі -ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора- ОСОБА_6 ,

обвинуваченої - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 30 жовтня 2024 року, яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянку України, освіта професійно-технічна, неодружену, працюючу різноробочою в Горохуватському старостинському окрузі, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судиму,

визнано винуватою та призначено покарання:

за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 (сімнадцять тисяч) грн. 00 коп.,

за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн. 00 коп.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 (п`ятдесят одну тисячу) грн. 00 коп.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 16.04.2024 приблизні о 09:30 год., перебуваючи у с. Іванівка Обухівського району Київської області, по вул.. Перемоги, (точної адреси в ході судового слідства не встановлено) ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на прохання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , встановила на власний мобільний телефон марки «Redmi 12С» модель «22126RN91Y» із серійним номером « НОМЕР_1 » та сім-картою із номером телефону НОМЕР_2 , мобільний додаток «Приват24» з метою авторизації у системі віддаленого доступу WEB-банкінгу, мобільний додаток «Приват24» та здійснила його налаштування під банківську картку № НОМЕР_3 виданою АТ КБ «ПриватБанк», яка належить потерпілій ОСОБА_9 , встановивши логін та пароль для доступу до даного акаунту, з метою надання останній інформації по рахунку її банківської карти, отримавши таким чином можливість для безперешкодного входу до особистого кабінету ОСОБА_9 у системі віддаленого доступу WEB-банкінгу «Приват24».

Цього ж дня приблизно о 17 год. 15 хв., перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, спрямований на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем з метою подальшого заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами, котрі зберігались на банківському рахунку потерпілої ОСОБА_9 , відкритого в АТ КБ «ПриватБанк».

При цьому, ОСОБА_7 , маючи можливість без дозволу ОСОБА_9 , із використанням мобільного додатку «Приват24» здійснювати операції та користуватися функціями карткового рахунку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , який належить останній, діючи умисно, з корисливих мотивів, без відома та за відсутності згоди держателя карткового рахунку, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем - облікового запису потерпілої ОСОБА_9 в автоматизованій інформаційній системі «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», який є системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ КБ «ПриватБанк» у режимі реального часу (інтернет-банкінг), в тому числі електронними платежами, а також згідно з Законом України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні» є мобільним платіжним інструментом та відповідно до Закону України «Про захист інформації в інформаційно-телекомунікаційній системах» - є інформаційною (автоматизованою) системою, яка згідно ч. 1 ст. 62 Закону України «Про банки і банківську діяльність» є такою, що становить банківську таємницю, усвідомлюючи, що він не має права законного доступу до неї без дозволу власника, з метою незаконного отримання відомостей щодо коштів, розміщених на карткових рахунках потерпілого, будучи обізнаним комбінацією паролю-доступу користувача до автоматизованої (інформаційної) системи «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» з метою незаконного втручання в роботу автоматизованих систем, усвідомлюючи суспільно-небезпечні наслідки у формі витоку інформації та бажаючи їх настання, без дозволу власника, керуючись єдиним умислом у період із 16.04.2024 по 01.05.2024, з використанням всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет вводила логін та пароль для входу до інформаційної (автоматизованої) системи «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк» та отримувала несанкціонований доступ до персональних даних потерпілої ОСОБА_9 , наявних в АТ КБ «ПриватБанк», в результаті чого неправомірно здійснювала несанкціоноване втручання в роботу облікового запису потерпілої та отримувала таким чином несанкціонований доступ та контроль над картковим рахунком ОСОБА_9 по банківській картці АТ КБ «ПриватБанк» за номером № НОМЕР_3

Крім того, 16.04.2024 близько 17 год. 15 хв., ОСОБА_7 , діючи умисно, керуючись єдиним корисливим умислом, перебуваючи за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , будучи ознайомленою з тим, що здійснення безготівкових розрахунків між фізичними та юридичними особами банківськими установами можуть здійснюватися на підставі платіжного доручення, тобто розрахункового документу, який містить доручення платника банку здійснити переказ, визначеної в ньому суми коштів зі свого рахунка на рахунок отримувача (п.1.31 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні»), а також, будучи обізнаною про те, що електронним документом є документ, інформація в якому зафіксована у вигляді електронних даних, включаючи обов`язкові реквізити документа (ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг»), керуючись єдиним умислом, у період із 16.04.2024 по 01.05.2024, здійснювала несанкціоновані втручання в роботу облікового запису автоматизованої інформаційної системи «Приват24» АТ КБ «ПриватБанк», яка є системою призначеною для дистанційного керування банківськими рахунками АТ КБ «ПриватБанк» у режимі реального часу (інтернет-банкінг), в тому числі електронними платежами усвідомлюючи, що заволодіння коштами потерпілої ОСОБА_9 , що зберігаються та обліковуються у безготівковій формі на розрахунковому рахунку за НОМЕР_4 відкритому у АТ КБ «ПриватБанк» можливо лише шляхом складання та використання платіжного доручення в електронному вигляді, для забезпечення несанкціонованого списання коштів потерпілого, використовуючи кінцеве комп`ютерне обладнання у вигляді власного мобільного телефону марки «Redmi 12С» модель «22126RN91Y» із серійним номером « НОМЕР_1 » та сім-картою із номером телефону НОМЕР_2 , з використанням Всесвітньої інформаційної системи загального доступу Інтернет, у зазначений період часу, умисно підробила електронні платіжні документи, у яких зазначила завідомо недостовірні відомості щодо наміру платника ОСОБА_9 з її карткового рахунку № НОМЕР_3 відкритому у АТ КБ «ПриватБанк» здійснити у встановленому порядку перерахунок коштів на загальну суму 18737,50 грн. на картковий рахунок НОМЕР_5 , відкритий на власне ім`я, які направила до автоматизованої системи обробки інформації, чим здійснила використання підроблених документів на переказ.

На вказаний вирок суду прокурором подано апеляційну скаргу, в якій не оспорюючи фактичні обставини вчинення кримінальних правопорушень, юридичну кваліфікацію дій обвинуваченого, просить вирок суду першої інстанції скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 гривень; за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 17 000 гривень. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 гривень.

Мотивуючи такі вимоги вказує, що призначаючи обвинуваченій покарання суд першої інстанції залишив поза увагою, що санкцією ч. 1 ст. 200 КК України передбачено покарання від трьох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. В той же час, судом призначено покарання ОСОБА_7 у виді однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17000 гривень, яке не передбачено санкцією інкримінованого кримінального правопорушення.

Вислухавши доповідь судді, пояснення прокурора на підтримку доводів апеляційної скарги, думку обвинуваченої та її захисника, які не заперечували проти вимог прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції в повній мірі дотримано не було.

В силу п. 3 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Згідно п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України за обставин викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними у ньому доказами, які досліджувалися в порядку, визначеному ч. 3ст. 349 КПК України і ніким з учасників судового провадження не оспорюються, а тому колегія суддів не переглядає їх відповідно до вимог ч. 1ст. 404 КПК України.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, при призначенні ОСОБА_7 покарання суд врахував характер і ступінь тяжкості вчинених, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком і злочином невеликої тяжкості; дані про особу обвинуваченої, яка має місце постійного проживання, вперше притягується до кримінальної відповідальності, на утриманні знаходиться дитина, яку виховує самостійно, офіційно працевлаштована, позитивно характеризується, наявність обставин, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та добровільне відшкодування завданого збитку, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думку прокурора щодо міри покарання обвинуваченій, а саме: призначення у виді штрафу із застосуванням ст. 70 КК України, та зроблено висновок про можливе виправлення ОСОБА_7 без ізоляції від суспільства та призначення їй покарання у виді штрафу.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги прокурора щодо неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальності, є слушними.

Так, санкцією ч. 1 ст. 200 КК України, яка інкримінована ОСОБА_7 , передбачено покарання у виді штрафу від трьох до п`яти тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

В той же час із вироку суду вбачається, що при призначенні ОСОБА_7 покарання за ч. 1 ст. 200 КК України, суд обмежився покаранням у виді однієї тисячі доходів громадян, що складає 17 000 гривень, що не передбачено санкцією інкримінованого кримінального правопорушення, за відсутності підстав для призначення в порядку ст. 69 КК України більш м`якого покарання, ніж передбачене законом, та без наведення відповідного обґрунтування.

Вище зазначені обставини, відповідно до вимог ст.ст. 414, 420 КПК України, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного покарання та ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції, яким слід призначити ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 200 КК України покарання у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 51 000 гривень; за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17 000 гривень, та, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 гривень.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 409, ч.2 ст.413, ст.ст.414, 417, 418, ч. 1 ст. 420, ч.1 ст.421 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 30 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 200, ч. 1 ст. 361 КК України - скасувати в частині призначеного покарання.

Ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання:

за ч. 1 ст. 200 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів громадян, що складає 51 000 гривень;

за ч. 1 ст. 361 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 17 000 гривень.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у вигляді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду може бути оскаржений в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: