ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 642/126/23 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/87/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду у м.Харків апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 на вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2023 року у кримінальному провадженні, внесеному 25 липня 2022 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за 0000767, за обвинуваченням

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,-

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м.Харкова, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Ленінського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2023 року засуджено:

ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього належного йому майна.

ОСОБА_10 за ч.4 ст.187 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 8 років з конфіскацією усього належного йому майна.

Прийняте рішення щодо долі речових доказів та арештованого майна.

Цим же вироком постановлено стягнути в рівних частках з ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на користь держави процесуальні витрати за проведення судових експертиз у розмірі - 377, 56 грн., 566, 34 грн., що разом складає 943,90 грн., тобто по 471, 95 грн. з кожного.

Згідно вироку суду, ОСОБА_10 та ОСОБА_9 визнано винуватими та засуджено за те, що 24 липня 2022 року, точний час досудовим слідством не встановлено, але не пізніше 18 год. 21 хв., ОСОБА_10 за попередньою змовою з ОСОБА_9 , діючи умисно, у період дії воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою нападу для незаконного заволодіння чужим майном, поєднаним з насильством, яке є небезпечним для здоров`я особи, з метою незаконного особистого збагачення, достеменно знаючи, що у потерпілого ОСОБА_12 у власності мається ланцюг із золота 585 проби вагою 219,7 грамів та мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 13 Pro sierra blue 128 GB» imei - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , відповідно до розробленого ними плану, прибули до аптеки «Подорожник», розташованої за адресою м. Харків, проспект Слави, 3-А, де придбали медичні маски, з метою особистої конспірації, а також заздалегідь приготувавши балон зі сльозогінним газом, відправились за адресою АДРЕСА_3, де розташований офіс потерпілого ОСОБА_12 , де очікували останнього.

Цього ж дня, близько 20 год. 45 хв., ОСОБА_10 , діючи в групі із ОСОБА_9 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_3, побачили на вулиці потерпілого ОСОБА_12 , та ОСОБА_10 , діючи умисно, у період дії воєнного стану, за раніше розробленим планом між ним та ОСОБА_9 , підбігли до потерпілого ОСОБА_12 , після чого ОСОБА_10 наніс йому один удар своєю ногою по обом ногам, в результаті чого потерпілий ОСОБА_12 впав на асфальтоване покриття. Після цього, ОСОБА_9 , діючи з метою придушення волі останнього до можливого супротиву, використовуючи в якості знаряддя вчинення злочину наявний в нього балончик зі сльозогінним газом, із застосуванням насильства небезпечного для здоров`я ОСОБА_12 , бризнув ним в обличчя потерпілому ОСОБА_12 . Одночасно із цим, ОСОБА_10 , діючи спільно з ОСОБА_9 , почергово, зі значною силою, кожний нанесли кулаками рук множинні удари в область голови та обличчя потерпілого ОСОБА_12 , а після почергово, зі значною силою, кожний нанесли ногами удари в область голови та обличчя потерпілого ОСОБА_12 , спричинивши в результаті застосування насильства потерпілому ОСОБА_12 фізичного болю, однак не завдавши тілесних ушкоджень, у зв`язку із пізнім зверненням потерпілого до експертної установи.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_10 зірвав з шиї потерпілого ОСОБА_12 ланцюг із золота 585 проби, вагою 219,7 грамів, вартістю 465 209 гривень 34 копійки, а ОСОБА_9 витяг з лівої руки потерпілого мобільний телефон марки «Apple» моделі «Iphone 13 Pro sierra blue 128 GB» imei - НОМЕР_1 , НОМЕР_2 , вартістю 35 137 гривень 00 копійки, таким чином заволодівши ними.

Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення втекли, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_10 та ОСОБА_9 завдали потерпілому ОСОБА_12 матеріальну шкоду на загальну суму 500 346 гривень 34 копійки, яка відповідно до п.3 примітки до ст.185 КК України в двісті п`ятдесят і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення та є великим розміром.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи осіб, які їх подали.

Прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_11 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_10 і ОСОБА_13 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинувачених внаслідок м`якості. Просить ухвалити новий вирок судом апеляційної інстанції щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , призначивши останнім покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, у виді позбавлення волі на строк 12 років з конфіскацією майна кожному.

Зазначає, що судом першої інстанції не в повній мірі враховані обставини та наслідки злочинних дій ОСОБА_10 і ОСОБА_9 , а саме той факт, що останні вчинили умисне кримінальне правопорушення, при цьому, обвинувачені розуміли та усвідомлювали той факт, що вони вчиняють злочин, їх дії є незаконними та протиправними, а крім того заздалегідь продуманими. Обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 не вжили жодних заходів для відшкодування спричиненої шкоди потерпілому ОСОБА_12 під час проведення досудового розслідування, при наявності вагомих доказів їх вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, свою вину не визнали, у вчиненому не розкаялися. Вказує, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 до моменту затримання ніде не працювали, законних джерел отримання заробітку не мали. Незважаючи на свій молодий вік та можливість вести законний спосіб життя, єдиним джерелом їх доходів, як свідчать дані про їх особи та обставини кримінального правопорушення, в якому вони визнані винними, є протиправна діяльність.

Також просить звернути увагу, що обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 під час проведення досудового розслідування перебували у розшуку та відомості про місце їх затримання свідчать про те, що обвинувачені намагалися перетнути державний кордон України з метою уникнути кримінальної відповідальності. Крім того, зазначає, що обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 висунуто обвинувачення в рамках іншого кримінального провадження № 0001331 від 27 грудня 2022 року за вчинення ними кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.296, ч.1 ст.122, ч.2 ст.296 КК України, події якого мали місце 18 вересня 2022 року, тобто після подій злочину, які є предметом даного судового розгляду, що свідчить про те, що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 схильні до вчинення кримінальних правопорушень різної категорії.

Захисник ОСОБА_7 в апеляційній скарзі просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_9 , ухвалити новий вирок, яким визнати ОСОБА_9 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, у зв`язку з відсутністю в його діях складу кримінального правопорушення.

Під час апеляційного розгляду повторно дослідити в судовому засіданні наступні докази:

- витяг з ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення від 25 липня 2022 року;

- постанову про проведення досудового розслідування групі слідчих від 14 вересня 22 року;

- заяву ОСОБА_12 про вчинення кримінального злочину від 24 липня 2022 року;

- протокол огляду місця події від 24 липня 2022 року та додану до протоколу фототаблицю, відповідно до якого оглядалось місце події від 24 липня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3;

-рапорт оперуповноваженого СКП №2 ХРУП №ЗГУНП в Харківській обл. та доданні до нього фотознімки, відповідно до якого було встановлено наявність камер відеоспостереження в місці скоєння кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_3 ;

- постанову про призначення судово-медичної експертизи;

- висновок судово-медичної експертизи №09-945/22 від 29 серпня 2022 року, відповідно до якого на момент огляду судово-медичним експертом у гр. ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, а також їх слідів виявлено не було. Виходячи із вищевикладеного, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не встановлювалась, а тому дати відповідь на питання постанови слідчого не є можливим;

- постанову про призначення судово-товарознавчої експертизи від 26 липня 2022 року;

- висновок судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-22/9201-ТВ від 17 жовтня 2022 р., відповідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Apple» моделі «Iphone 13 Pro sierra blue 128 GB», у технічно-справному стані без пошкоджень, без комплектуючих, на момент вчинення правопорушення, станом на 24 липня 2022 року за умов, зазначених в дослідницькій частині, становить 35137 грн.;

- постанову про призначення судово-товарознавчої експертизи від 26 липня 2022 року;

- висновок судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-22/9200-ТВ від 06 жовтня 2022 року, відповідно якого ринкова вартість ланцюга із золота 585 проби, масою 219,7 грамів на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 24.07.22 при умовах зазначених у дослідницькій частині становить 465209, 34 грн.;

- постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_10 у розшук від 15 вересня 2022 року;

- протокол затримання ОСОБА_10 , підозрюваного в вчиненні злочину від 25 жовтня 2022 року;

- постанову про оголошення підозрюваного ОСОБА_9 у розшук від 30 вересня 2022 року;

- протокол затримання ОСОБА_9 , підозрюваного в вчиненні злочину від 24 жовтня 2022 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 12 серпня 2022 року, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_12 та доданий до нього диск, відповідно до якого потерпілий відтворював та розповідав про події, які відбулись з ним 24 липня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3;

- рапорти оперуповноваженого СКП ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_14 ;

- постанову про здійснення тимчасового доступу до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю від 29 вересня 2022 року;

- протокол доступу до речей і документів від 20.10.22 р., відповідно до якого надана інформація, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел»;

- рапорт оперуповноваженого УКР ГУНП в Харківській обл. з інформацією про місцезнаходження та пересування мобільних терміналів осіб, які причетні до вчинення вказаного злочину: ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ;

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 19 грудня 2022 року;

- інформацію з трафиків з`єднання зі схематичним зображенням перебування ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та доданий до нього диск;

- доручення про проведення слідчих (розшукових) дій від 25 липня 2022 року, 26 липня 2022 року;

- вимоги слідчого про надання записів з камер відеоспостереження;

- відеозапис з камер відеоспостереження з офісу ТОВ «Стиль» та AT «А-Банк»;

- постанови про визнання речових доказів від 13 серпня 2022 року, 20 жовтня 2022 року, 02 листопада 2022 року;

- ухвалу Київського райсуду м. Полтави від 04 жовтня 2022 року про проведення обшуку;

- ухвалу Київського райсуду м. Полтави від 25 жовтня 2022 року про накладення арешту;

- квитанції №3287, №3286 про отримання речових доказів;

- протокол огляду предметів від 02 листопада 2022 року та доданий до нього ілюстративний матеріал, відповідно до якого оглядався спеціальний полімерний пакет №7353511 з речами, виявленими при обшуку;

- протокол обшуку від 20 жовтня 2022 року та додану до нього карту пам`яті за місцем проживання ОСОБА_10 ;

-ухвалу Київського райсуду м. Полтави від 23 вересня 2022 року про проведення обшуку;

-протокол обшуку від 20 жовтня 2022 року та додану до нього карту пам`яті за місцем проживання ОСОБА_9 ;

- ухвалу Київського райсуду м. Полтави від 24 жовтня 2022 року про накладення арешту;

- ухвалу Київського райсуду м. Полтави від 23 вересня 2022 року про проведення обшуку;

- протокол обшуку від 20 жовтня 2022 року та доданий до нього носій інформації;

-протокол огляду предметів від 20 жовтня 2022 року та доданий до нього ілюстративний матеріал, відповідно до якого оглядався картонний коробок;

-протокол огляду предметів від 21 жовтня 2022 року та додану до нього фототаблицю, відповідно до якого оглядались спеціалізовані пакети;

- постанову про визнання речових доказів від 20 жовтня 2022 року;

- зберігальну розписку від 03 листопада 2022 року;

- ухвалу Київського райсуду м. Полтави від 24 жовтня 2022 року про накладення арешту;

- постанову про передачу речових доказів на зберігання від 21 жовтня 2022 року;

- квитанцію №3288;

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 вересня 2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 заявив, що впізнає особу під фото №2, як чоловіка, який вибіг назустріч з вул. Різдвяній 24.07.22 р. (згідно довідки на фото №2 зображено особу ОСОБА_9 );

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 вересня 2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 заявила, що впізнає особу під фото №2, як другого чоловіка, який вибіг назустріч з вул. Різдвяній та пробіг повз 24 липня 2022 року (згідно довідки на фото №2 зображено особу ОСОБА_9 );

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 серпня 2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 заявила, що впізнає особу під фото №1, як чоловіка, який вибіг першим біля церкви 24 серпня 2022 року близько 21.05 год. (згідно довідки на фото №1 зображено особу ОСОБА_10 );

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 серпня 2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_15 заявив, що впізнає особу під фото №1, як чоловіка, який вибіг першим з вул. різдвяній біля церкви 24 серпня 2022 року близько 21.05 год. (згідно довідки на фото №1 зображено особу ОСОБА_10 ).

Під час апеляційного розгляду просить повторно допитати потерпілого ОСОБА_12 ; свідків ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 .

В обґрунтування посилається на те, що прокурором не надано суду належних та допустимих доказів, на підставі яких можна дійти висновку про застосування до потерпілого ОСОБА_12 насильства, небезпечного для життя та здоров`я потерпілого, а відтак і для кваліфікації можливих дій обвинувачених за ч.4 ст.187 КК України. Зазначає, що суд першої інстанції не звернув уваги на докази сторони захисту та правові висновки, що містяться в постанові ККС ВС від 17 вересня 2020 року у справі №686/10404/17, не надав їм належної правової оцінки та безпідставно визнав обвинувачених винними у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Також зазначає, що згідно висновку експерта №09-945/2020, складеного за результатами проведення судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_12 , будь-яких тілесних ушкоджень, а також їх слідів на момент проведення експертизи у потерпілого не виявлено, що підтверджує версію сторони захисту про неправомірну кваліфікацію можливих дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч.4 ст.187 КК України.

Окрім цього, посилається на те, що під час судового розгляду обвинувачені ОСОБА_10 та ОСОБА_9 свою провину не визнали, заявили, що ніякого нападу на потерпілого ОСОБА_12 не вчиняли. Зазначає, що докази надані прокурором в суді є недопустимими, а показання свідків та потерпілого суперечливими і такими, що не дають можливість встановити дійсні обставини можливого вчинення злочину та, відповідно, встановити вину ОСОБА_10 та ОСОБА_9 .

Також вказує на незаконність проведених слідчих дій та недопустимість доказів протоколу огляду місця події від 24 липня 2022 року, протоколу пред`явлення особи для впізнання від 26 вересня 2022 року за участі свідка ОСОБА_16 , протоколу пред`явлення особи для впізнання від 17 серпня 2022 року, протоколи пред`явлення особи для впізнання за фотознімками за участі свідка ОСОБА_17 від 26 вересня 2022 року та 17 серпня 2022 року, що складені слідчим СВ ВП№2 ХРУП №3 ОСОБА_19 із залученням понятих ОСОБА_20 та ОСОБА_21 , оскільки останні або взагалі були відсутні під час проведення слідчих дій, або тісно співпрацюють з правоохоронними органами та не є незалежними й неупередженими учасниками кримінального провадження.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно взято до уваги відомості протоколу проведення слідчого експерименту від 12 серпня 2022 року за участю потерпілого ОСОБА_12 , так як під час проведення даної слідчої дії потерпілий під відеозапис вказує місце, де на нього було скоєно напад, при цьому потерпілий не описує осіб, які здійснили вказаний злочин, зазначає місце, де він зустрів свідків злочину ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , а саме - перехрестя вулиць Коцарської та Різдвяної у місті Харкові. В той же час, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_15 під час їх допиту в суді вказали, що рухались повз річку і зустріли двох осіб, яких пізніше впізнали, як ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , із зовсім іншої - діаметрально протилежної сторони відносно ОСОБА_22 .

Окрім цього, зазначає, що залучені до матеріалів цього кримінального провадження в якості доказів відеозаписи з камер відеоспостереження є недопустимими доказами, оскільки матеріали цієї справи не містять відомостей про спосіб отримання органом досудового розслідування цих доказів. Вказує, що записи з камер відеоспостереження, отриманих від ТОВ «Стиль», AT «A-Банк», ТОВ «Подорожник Харків», не містять жодної інформації на підтвердження вини ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні злочину.

Вказує на те, що трафіки з`єднань мобільних телефонів НОМЕР_3 , який належав обвинуваченому ОСОБА_10 та номеру НОМЕР_4 , який належав обвинуваченому ОСОБА_9 , за 24 липня 2022 року, підтверджує позицію сторони захисту, що ОСОБА_10 і ОСОБА_9 не причетні до вчинення злочину, в якому їх обвинувачують, оскільки з них вбачається, що в районі АДРЕСА_3 вказані телефони у цей день взагалі не перебували, в тому числі і у період часу з 19 по 21 год.

Також посилається на недопустимістьв якості доказу протоколу обшуку від 20 жовтня 2022 року, який було проведено слідчим ОСОБА_23 в квартирі АДРЕСА_4 , оскільки понятий ОСОБА_15 є також і свідком обвинувачення, який з його слів начебто бачив двох осіб одразу після скоєння нападу на потерпілого ОСОБА_12 , і в подальшому упізнав обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за фотознімками.

Обвинувачений ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2023 року щодо нього та ухвалити стосовно нього новий вирок, яким визнати його невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, у зв`язку недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене ним.

В обґрунтування посилається на те, що він не вчиняв інкримінований йому злочин, оскаржуваний вирок є незаконним та необґрунтованим, а його вина не підтверджується доказами у справі.

Звертає увагу, що потерпілий ОСОБА_12 зазначив, що майже одразу як почався напад, він втратив свідомість, а тому не міг побачити хто забрав у нього телефон і ланцюг. Під час досудового розслідування потерпілий впізнав зовсім іншу особу, яка здійснила на нього напад. Згідно висновку судово-медичної експертизи №09-945/22 від 29 серпня 2022 року, у потерпілого не встановлено тілесних ушкоджень. Також потерпілим не надано будь-яких документів на викрадені у нього речі.

Стверджує, що під час досудового розслідування та судового розгляду стороною обвинувачення не було доведено, що він та ОСОБА_10 перебували на місці вчинення кримінального правопорушення, відповідно до пред`явленого обвинувачення, та навпаки надані стороною захисту докази доводять, що він разом з ОСОБА_10 перебували зовсім в іншому місці, що підтверджується відомостями трафиків з`єднань мобільних номерів телефонів НОМЕР_3 та НОМЕР_4 , належних їм, а також показаннями свідка ОСОБА_18 .

Зазначає, що судом залишено поза увагою те, що свідок ОСОБА_24 є заінтересованою особою, оскільки він співпрацює із правоохоронними органами, а тому він може бути упередженим. Свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_16 не були на місці подій, які викладені в пред`явленому обвинуваченні, що підтверджується наданими відомостями від операторів мобільного зв`язку.

Захисник ОСОБА_8 просить скасувати вирок Ленінського районного суду м. Харкова від 09 жовтня 2023 року у зв`язку із неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотного порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність. Просить дослідити докази та ухвалити свій вирок, яким визнати ОСОБА_10 невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, та виправдати його у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Обґрунтовуючи свою апеляційну вимогу, захисник зазначає, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи №09-945/22 від 29 серпня 2022 року, на момент огляду судово-медичним експертом у потерпілого тілесних ушкоджень, а також їх слідів виявлено не було, а тому ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не встановлювалася. Зазначає, що в судовому засіданні потерпілий ОСОБА_12 пояснив, що з обвинуваченими раніше знайомий не був і ніколи з ними не бачився, що також підтверджується заявою до ВП №2 ХРУП №3 ГУНП в Харківській області від 24 липня 2022 року, яка міститься в матеріалах справи, з приводу нанесення йому тілесних ушкоджень та заволодіння його майном, в якій останній просив органи поліції прийняти міри саме до невідомих йому осіб. Крім того, захисник вказує на те, що на досудовому розслідуванні під час пред`явлення осіб для впізнання потерпілий вказав на сторонню особу, що підтверджується відповідним протоколом пред`явлення особи для впізнання та ілюстративним матеріалом до нього.

Також зазначає, що в протоколах впізнання ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за фотознімками від 26 вересня 2022 року свідкам ОСОБА_24 та ОСОБА_16 надавались знімки осіб, які не схожі один на одного. При цьому, як убачається з протоколу допиту ОСОБА_16 , свідок на досудовому розслідуванні пояснювала, що молодики які пробігли через них, схожі на обвинувачених, але при цьому зазначила, що з ними вони не перетинались, а дивились на них з боку.

Вказує на те, що обвинувачені перебували в аптеці ТОВ «Подорожник Харків», де купували медичні маски, та обвинуваченими цей факт не заперечується, адже факт купівлі медичних масок в період дії пандемії жодним чином не свідчить про будь-яке відношення до інкримінованого злочину.

Звертає увагу, що відповідно до трафиків з`єднань мобільних телефонів НОМЕР_3 , який належав ОСОБА_10 , та номеру НОМЕР_4 , який належав ОСОБА_9 , за 24 липня 2022 року встановлено, що в районі вул.Коцарської, 11, обвинувачені взагалі не перебували, в тому числі і в період часу з 19 до 21 години. Відповідно до вказаних даних телефон ОСОБА_10 знаходився в районі Залютіно, а телефон ОСОБА_9 після 21 години перебував в районі пр. Новобаварського, 77, що підтверджує позицію сторони захисту, що ОСОБА_10 і ОСОБА_9 не приймали участі у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Окрім цього, зазначає, що судом першої інстанції помилково взято до уваги відомості протоколу обшуку від 20 жовтня 2022 року, що проведений слідчим в квартирі АДРЕСА_4 , оскільки свідок - понятий ОСОБА_24 співпрацює з працівниками правоохоронних органів. Зазначає про суперечливість показань потерпілого та свідка ОСОБА_24 , що надані ними в суді першої інстанції щодо місця їх зустрічі 24 липня 2022 року. Також захисник вказує, що при допиті свідок ОСОБА_16 вказала, що 24 липня 2022 року бачила ОСОБА_10 та ОСОБА_9 на відстані близько 3 метрів, в той час як свідок ОСОБА_15 вказав, що ця відстань була близько 20 метрів.

Вважає, що судом першої інстанції безпідставно не взяті до уваги показання свідка ОСОБА_18 , який під час свого допиту повідомив, що 24 липня 2022 року ОСОБА_10 і ОСОБА_9 тренувалися в спортивному клубі, який розташований за адресою: АДРЕСА_5 , та, коли він пішов додому о 20 год. 45 хв. в залі боксу стало тихо і коли він закривав клуб, ключі від залу боксу, які він дав ОСОБА_10 , знаходились на місці. О котрій годині ОСОБА_10 разом зі своїм товаришем покинули клуб він не бачив.

Вказує, що інші докази у справі беззаперечно не доводять вину ОСОБА_10 у вчиненні інкримінованого йому злочину.

Обвинувачений ОСОБА_10 в своїй апеляційній скарзі просить скасувати вирок суду першої інстанції та ухвалити стосовно нього новий вирок, яким визнати його невинуватим за пред`явленим обвинуваченням.

В своїх апеляційних доводах зазначає, що висновки суду, що викладені в оскаржуваному вироку, не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, оскільки інкримінований йому злочин він не вчиняв. Крім того, обвинувачений зазначає, що судом першої інстанції не були досліджені усі докази сторони захисту щодо недопустимості доказів сторони обвинувачення.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні підтримала апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні та просила її задовольнити. Апеляційні скарги обвинувачених та їх захисників вважала необґрунтованими та просила залишити їх без задоволення.

Також зазначила, що напад на потерпілого було здійснено з боку двох осіб із застосуванням газового балончику, що супроводжувалось також нанесенням тілесних ушкоджень в область голови потерпілого, що в свою чергу свідчить про небезпечні дій з боку нападників.

Обвинувачені та їх захисники в судовому засіданні підтримали свої апеляційні скарги і просили їх задовольнити. Заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Водночас просили вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, обвинувачених та їх захисників щодо поданих апеляційних скарг, обговоривши доводи, викладені в апеляційних скаргах, та перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Мотиви суду

Клопотання захисника про повторне дослідження доказів сторони обвинувачення, а саме матеріалів кримінального провадження, надані стороною обвинувачення на підтвердження вини обвинуваченого за пред`явленим обвинуваченням, а також про повторний допит потерпілого та свідків, задоволенню не підлягає, оскільки в апеляційній скарзі захисника не наведено жодних, передбачених ч.3 ст.404 КПК України, підстав для повторного дослідження цих доказів судом апеляційної інстанції. Докази обвинувачення відповідно до вироку та журналу судового засідання досліджувались судом. Будь-яких нових доказів, які не були досліджені судом, захисником в апеляційній скарзі не зазначено та не надано ним і під час апеляційного розгляду.

Згідно зі ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу, тобто кожний доказ повинен бути оціненим з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Надаючи оцінку такому апеляційному доводу захисників та обвинувачених щодо недоведеності вини останніх у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, колегія суддів зазначає наступне.

Зокрема, колегія суддів виходить із того, що стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Законодавець вимагає лише, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням, що у даному провадженні було цілком дотримано.

Колегія суддів, дослідивши матеріали провадження, доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , встановила, що суд першої інстанції з достатньою повнотою, в межах визначеного судом обсягу, дослідив обставини вчинення обвинуваченими злочину за ч.4 ст.187 КК України згідно пред`явленого обвинувачення та обґрунтовано дійшов висновку про винуватість обвинувачених у вчиненні розбою, а саме нападу з метою заволодіння чужим майном, поєднаного із насильством, яке є небезпечним для здоров`я особи, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, спрямованого на заволодіння майном у великих розмірах, вчиненого в умовах воєнного стану.

Надаючи оцінку доводам апеляційної скарги обвинувачених ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , а також їх захисників ОСОБА_8 і ОСОБА_7 про відсутність доказів на підтвердження вини обвинувачених у вчиненні інкримінованого їм злочину та неправильну правову кваліфікацію дій останніх за ч.4 ст.187 КК України, колегія суддів вважає їх необґрунтованими, виходячи з наступного.

Проаналізувавши матеріали справи, а також зміст оскаржуваного вироку, колегія суддів дійшла висновку, що винуватість ОСОБА_9 та ОСОБА_10 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, повністю та об`єктивно підтверджується дослідженими у ході судового розгляду доказами, які, в свою чергу, є належними, достовірним і допустимими, а також взаємодоповнюючими та, при їх системному аналізі, достатніми для вирішення кримінального провадження.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, під час судового розгляду судом першої інстанції було допитано та надано об`єктивну оцінку показанням, а саме:

- показанням потерпілого ОСОБА_12 , наданим в судовому засіданні в суді першої інстанції, згідно яких приблизно рік тому, він познайомився з громадянином ОСОБА_25 , в них зав`язалися більш менш дружні стосунки, вони проводили багато часу разом, відпочивали і тому подібне, поспілкувавшись з ним певний час та його колом спілкування, потерпілий зрозумів що він має відношення до «Залютінських». Одного разу відпочиваючи вдома у товариша, в них закінчились напої. І так як вже була комендантська година, а у нього в офісі на роботі за адресою АДРЕСА_3 був алкоголь, ОСОБА_25 запропонував туди з`їздити, оскільки має таку можливість їздити під час коменданської години. Він передав ОСОБА_25 ключ, після чого останній щойно приїхавши туди зателефонував і сказав, що потерпілого пограбували. Коли ОСОБА_12 приїхав на місце, він не побачив ні слідів злому, взагалі нічого і зрозумів, що це інсценування пограбування. Викликав поліцію, після чого ОСОБА_25 скрився і потерпілий написав на нього заяву. Потерпілому почали надходити погрози. Також ОСОБА_25 єдиний хто бачив, що в цей день йому привозили гроші. Гроші потерпілому привезла дружина, речі і барсетку з дому, це було того ж дня, 26 червня 2022 року десь близько п`ятої години вечора. 24 липня 2022 року, повертаючись з центрального ринку через автовокзал, десь о п`ятій годині вечора, біля військових магазинів він зустрів ОСОБА_25 , з яким вирішив не вітатись, через ситуацію котра відбулась 26 червня. Потерпілий зайшов до офісу, поклав свої речі і пішов до кафе «Діамант», що знаходиться в двохстах метрах від офісу, це ОСОБА_26 ряди біля річки, і до моменту нападу він перебував там. З кафе він повертався десь о 20:40 год., близько дев`ятої години на вулиці було ще світло, сонце не зайшло ще. Він йшов вздовж будівлі, як тільки повернув за кут, там починається звичайний металевий паркан і побачив, що біля будівлі офісу в тупику, на відстані близько десяти метрів стоять двоє молодиків в шортах, кросівках, чорних кофтах, одна кофта була просто чорна, інша з білими смужками, в капюшонах і приспущеними масками нижче носа, чому вони їх приспустили він не знає, мабуть довго чекали. Зазначив, що це були ОСОБА_27 і ОСОБА_28 , так як це був вечірній час, потерпілий розумів, що тікати не має сенсу, так як людей нема, вирішив зупинитись і краще їх роздивитись. Він зупинився і почав їх роздивлятись. Перше, що кинулось в очі це ноги ОСОБА_27 , вони в нього не такі як у звичайних людей, одразу зрозуміло, що він займався спортом, і на лівому оці у нього родимка в куточку. Далі він перевів погляд на ОСОБА_28 і перше, що кинулось в очі, що він не слов`янської національності і десь в цей час вони його побачили. Після того, як вони його побачили, накинули маски і потерпілий зрозумів, що вони прийшли по нього, бо в цей час там не буває людей. О шостій вечора там вже нікого нема. Потерпілий почав переходити через дорогу під камеру, знаючи, що там якісна камера для того, щоб максимально все зафіксувалось на відео. Після чого вони підійшли до потерпілого, ОСОБА_27 вдарив його по ногах, так як він намагався бігти, після чого він впав, і приземлення було дуже болісним об асфальт, після був удар по обличчю зліва і почав видуватись газовий балон. Обвинувачені видули повний балон потерпілому в обличчя. Що було опісля, він не пам`ятає далі, бо скоріш за все знепритомнів. Після якого саме удару він втратив свідомість, потерпілий зазначити не може. Удари були з різних боків, він їх відчував, але не розумів звідки і чим його б`ють, бо від газу очі дуже пекли. Після побиття, вони забрали його телефон, який був в руках, зняли з шиї золотий ланцюжок звичайного сплетіння, товстий і почали тікати. Протерши трохи сльози, щоб хоч якось бачити дорогу, побіг за ними. Дорогою він зустрів двох дорослих людей, спитав в який бік вони побігли, тому що не бачив нічого, з ними дуже мало говорив, вони одразу показали напрямок і він побіг далі до Благовіщенської церкви. Пробігши ще далі, він зустрів ще двох дорослих людей, це були чоловік і жінка, які повідомили, що молодики сіли в автомобіль і поїхали. Він не питав у них, що це був за автомобіль. Повернувшись до свого офісу він побачив непристойний напис на дверях, зроблений цеглиною, яка лежала поруч. З обвинуваченими цими потерпілий раніше знайомий не був і ніколи з ними не бачився. Після побиття, він десь три дні пролежав вдома, не хотів ні їсти ні пити, обличчя горіло, очі «на лоб вилазили», нудило. Перед впізнанням на нього здійснювався тиск з боку невідомих як він вважає друзів ОСОБА_27 , тому побоюючись за своє життя спочатку вказав на сторонню особу;

- показанням свідка ОСОБА_16 , наданими в судовому засіданні в суді першої інстанції, яка пояснила, що обвинувачених не знає. Події відбувались наприкінці липня 2022 року. Вечері, близько 8 години, на вулиці ще було світло, вони з чоловіком повертались додому зі сторони Центрального ринку через парк біля Благовєщенської церкви, від кафе «Алмаз», в сторону Полтавського шляху зі сторони вул. Різдв`яної, де раніше була стоянка вздовж будівлі і магазин «Старт». Через них пробігли молодики, в шортах, чорних майстерках і капюшонах, без борід. Дуже схожі на обвинувачених. З ними вони не перетинались, а дивились на них з боку. На одному з них була чорна майстерка з білими смужками. Спочатку вона з чоловіком пройшли вздовж парку, а потім церкву, після церкви стояла машина, біля машини перетнулись з молодиками, коли вони майже до неї добігли, сіли в автомобіль і поїхали. Вони просто швидко пробігли, не знає протягом якого часу вона їх бачила. Бігли вони дуже швидко, за ними вибіг побитий молодий чоловік з друзями, він біг не сам, його обличчя було розбите, все в крові, видно, що людина побилася. Скоріш за все він шукав їх, бо почав розпитувати у них куди вони поділися, свідок з чоловіком відповіли йому, що хлопці поїхали. Потім вони розмовляли з чоловіком, про те що його побили і щось відібрали. Машина, в яку вони сіли, була сірою іномаркою, точно вже не пам`ятає, це був точно не джип. Свідок зазначила, що під час досудового розслідування вона давала більш конкретні дані, навіть номер машини, здається там була цифра «9». Хто з них в які двері сів, вона не пам`ятає. Вікна були затоновані, хто був за кермом зазначити не може, але водій був. Потерпілий був з друзями, їх було десь троє, вона їх не рахувала і точно вже не пам`ятає, оскільки пройшло дуже багато часу. Ті тілесні ушкодження, що вона бачила, знаходились у потерпілого на обличчі. Потерпілий був худорлявий хлопець, мав русе волосся, зріст трохи більше середнього, не на багато вище за 176 см. Вдягнутий був в одних шортах, так як здається футболка в нього була наче із шматків вся. Осіб, які були з потерпілим описати не зможе.

Свідка з чоловіком викликали до слідчого. Слідчі дії з нею не проводилися. Слідчий задавав питання, проводив впізнання по фото. Все це було на вул. Маліновсього у районному відділі, на першому поверсі в кабінеті, номер кабінету зазначити не може. В кабінеті було ще двоє людей в цивільному, їх представили як понятих. Відображень людей на фото було трохи менше ніж двадцять, але точно більше десяти. Впізнання по фотографіям проводили в один день. Також зазначила, що не казала, що при впізнанні був один аркуш з фото як в матеріалах справи. Коли вона підписувала протокол допиту не звернула уваги, що там зазначено, що події, які вона описує, відбувалися 24 серпня, ці події були в липні. Додаткового допиту свідків не було. З прокурором вона зустрілась лише у судовому засіданні;

- показанням свідка ОСОБА_24 , який в судовому засіданні в суді першої інстанції, зазначив, що з обвинуваченими не знайомий. Події відбувались влітку, наприкінці липня 2022 року, у вечірній час десь о восьмій годині на початку дев`ятої. Він з дружиною йшли вздовж Благовіщенської церкви. Біля воріт, з іншої сторони на відстані приблизно 10-15 метрів пробігли два хлопці, сіли в машину і поїхали. Вдягнуті вони були всі в чорному, в кофтах з капюшонами, один з них поправляв капюшон коли біг, хто саме не пам`ятає. Свідок зазначив, що вони схожі на обвинувачених, але тоді вони були не такі зарослі як зараз. У одного на кофті були білі смуги. Машина, в яку вони сіли, це був звичайний седан темного кольору з тонованими вікнами, здається «Рено». Один з них точно сів на заднє сидіння. Вони налякали свідка тим, що бігли в їх сторону, вони злякались, що хлопці можуть їх побити і щось відібрати. Потім десь за 5 хвилин не більше, до свідка з жінкою підбігло ще три хлопця і почали питати, «бачили, не бачили, хтось тут біг, не біг?», один тримався одною рукою за обличчя, очі були червоні. Як зрозумів свідок, його вдарили і щось забрали. Хлопець був трохи вищий за свідка і трохи плотніший, в що був одягнений не пам`ятає, головного убору точно не мав, волосся було не дуже темне, і здається був у футболці. Свідок розповів, свідками чого вони були і залишили їм номер телефону та назвав цифри номеру машини, які зараз вже не пам`ятає.

Зі свідком проводились слідчі дії у Холодногірському райвідділу на вулиці Малиновського на першому поверсі. Слідчий проводив допит, потім ще раз викликав, показував фотографії і питав, чи впізнає когось він на фото. Це все відбувалось в кабінеті, на листочках були надруковані фотографії, десь чотири аркуші по три або чотири фотографії на кожному. Скільки разів проводили впізнання по фото, свідок не пам`ятає, але не всі три рази, коли вони викликались до слідчого. В кабінеті слідчого був стіл і вікно, слідчий сидів за столом, здається справа з боку стояли поняті. Їм було більше тридцяти років, без борід. Чому слідчий вказав дату цієї пригоди саме кінець серпня, свідок не знає, можливо то технічна помилка;

- показанням свідка ОСОБА_29 , який під час свого допиту в суді першої інстанції пояснив, що з обвинуваченими не знайомий, причин оговорювати їх не має. З потерпілим ОСОБА_30 він знайомий більше трьох років, допомагав йому по роботі, вони займаються постачанням м`яса на Центральний ринок. У ОСОБА_31 є офіс, який знаходиться на АДРЕСА_3 , там він здійснює свою діяльність. В цьому офісі свідок допомагав йому різати м`ясо. Працювали вони вдвох. Влітку 2022 року, ОСОБА_32 зателефонував свідку зранку і сказав, щоб він приїхав. Він приїхав в офіс, там було все перевернуто і в туалеті, і холодильнику. Сказали, що в нього вкрали гроші, всі гроші окрім дріб`язку, що був у скарбничці. ОСОБА_32 сказав, що підозрює ОСОБА_33 , ім`я свідок не знає. ОСОБА_33 він бачив, він схожий на людину з кримінального світу 90-х, вони спілкувалися, але свідок його важко розумів, бо вони якось дивно розмовляли. ОСОБА_50- це знайомий потерпілого ОСОБА_32 , вони скрізь разом гуляли. ОСОБА_50 в офісі у них бував можна сказати кожного дня. Десь через два тижні після пограбування офісу, свідок зустрів ОСОБА_33 з якимось чоловіком, він був крупний, з бородою і з дитиною, вони запитали як там ОСОБА_34 . Цей крупний чоловік сказав «Нехай краще ОСОБА_34 виїжджає з Харкова туди, звідки приїхав або йому буде дуже погано». Ці слова свідок передав потерпілому одразу як попрощався з ними, попередив його, щоб він був обережним, зателефонувавши йому. Десь через три або чотири тижні пісня пограбування, ОСОБА_32 з базару йшов на офіс і на нього напали двоє людей, були в масках, його ударили по ногах, він упав, задули його перцем і забрали ланцюжок і телефон та втекли. Про це свідку розповів ОСОБА_34 , можливо на наступний день після нападу. Він приїхав на роботу, очі ОСОБА_35 сльозилися і були примружені, були подряпини на колінах і на лікті. Було видно, що йому скоріш за все видули весь балон в обличчя, синців на обличчі він не бачив. Ланцюжок у нього був великий, золотий, висів на шиї. Телефон у нього був Айфон 13, темно-сірого кольору, він бачив цей телефон у нього в користуванні і сам неодноразово ним користувався і через телефон вони неодноразово намагались знайти його телефон після цих подій, але не змогли. Після цього розбійного нападу ОСОБА_32 сказав, що ці люди були від ОСОБА_36 , бо вони були спортсменами. Ще сказав, що один був крупний, а другий трохи менший за першого, начебто ще сказав, що вони були у медичних масках. Це все, що відомо свідку з приводу цих обставин. Зазначив також, що слідчий допитував його одразу на наступний день, після пограбування офісу. Допитували його лише один раз, тільки після пограбування офісу, після розбійного нападу його не допитували, допитували лише ОСОБА_35 .

- показанням свідка ОСОБА_37 , який зазначив в суді першої інстанції, що працює на прийомці ОО «Криниця» ювелірних виробів приймальником. Зазначив, що знайомий з потерпілим вже 4 роки. Йому відомо, що він на ринку продає м`ясні вироби. Свідку відомо, що ОСОБА_34 попросив у нього ланцюжок, якщо буде, крупний за вагою. І у ОСОБА_37 був такий ланцюжок. ОСОБА_38 зазначив, що приблизно 4 роки тому він придбав такий ланцюжок у свого друга. На момент придбання його вага складала приблизно 200 г, але жодних документів на золотий виріб у ОСОБА_37 не було. За словами ОСОБА_37 , приблизно 3 роки тому ОСОБА_34 придбав у нього ланцюжок, за який ОСОБА_34 віддав свій ланцюжок на 150 г і браслет, які були не новими, а вже були у споживанні. ОСОБА_34 віддав ОСОБА_39 ланцюжок і браслет, а за 19 г золота, яких не вистачало, він доплатив грошима. Свідок зазначив, що він продав ОСОБА_40 ланцюжок плетіння якір, 585 або 583 проби (точно не пам`ятає). Оскільки у нього не було жодних документів на золотий виріб, то він і не міг передати ОСОБА_40 жодних документів. ОСОБА_38 зазначив, що ОСОБА_34 нечасто придбавав у нього золоті вироби. Ланцюжок і браслет, якими фактично розплатився ОСОБА_34 із свідком, останній продав;

- показанням свідка ОСОБА_41 , наданими ним в суді першої інстанції про те, що приблизно у липні 2022 року прийшли працівники поліції, які показали свої посвідчення і сказали, що мало місце кримінальне правопорушення у будівлі, де він проживав за адресою: АДРЕСА_6 . Вони попросили відеозаписи з камер відеоспостереження. Свідок зазначив, що вони спочатку зателефонували господарю запитати дозвіл, потім подивилися, що у них були відповідні відеозаписи, які вони і надали працівникам поліції на флеш-носії, який працівники поліції принесли із собою. Він надав відео з трьох камер, які знаходяться на фасаді будівлі, номер камер він не пам`ятає та записи з кутової камери зліва, справа та з камери, яка знаходиться в середній частині на фасаді будівлі. Він особисто проглянув це відео. На відео було дві невідомі особи у масках, які здійснили напад на чоловіка. За словами свідка, за вказаною адресою знаходився якийсь центр його друга - Еволюціон . Свідок зазначив, що керуючий будівлі - ОСОБА_43 (прізвище йому невідомо), а господар приміщення - ОСОБА_44 , який надав дозвіл знаходитись у приміщенні на дружніх відносинах. Свідок зазначив, що він мешкає у вказаному приміщенні з дружиною та дітьми, у цоколі, оскільки там було бомбосховище, у будівлі було 16 камер відеоспостереження, а комунікатор знаходився у цокольному приміщенні. Його робочий час на момент вчинення злочину - фактично цілодобово, оскільки він там постійно знаходився. Він працює дистанційно на своєму основному місці роботи;

Отже, з наданих в суді першої інстанції показань потерпілого ОСОБА_12 вбачається, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 здійснили стосовно нього розбійний напад, завдавши при цьому неодноразові удари по голові та обличчю руками і ногами, а також видули повний газовий балон потерпілому в обличчя, внаслідок чого заволоділи його мобільним телефоном та золотим ланцюжком. З показань потерпілого також вбачається, що внаслідок завданих йому тілесних ушкоджень він втрачав свідомість та від задутого газу очі дуже боляче пекли.

Крім того, з показань свідків ОСОБА_16 та ОСОБА_24 вбачається, що останній наприкінці липня 2022 року, у вечірній час десь о восьмій годині на початку дев`ятої йшли біля Благовіщенської церкви та вони побачили, що пробігли два хлопці, сіли в машину і поїхали. В подальшому до свідків підбігло ще три хлопця, які почали розпитувати їх, чи пробігали мимо них двоє хлопців. Свідки також зазначили, що хлопці, які пробігли мимо них, схожі на обвинувачених.

Окрім цього, свідки ОСОБА_16 та ОСОБА_24 , а також потерпілий ОСОБА_12 були попереджені судом про кримінальну відповідальність за надання завідома неправдивих показань і стороною захисту не надано об`єктивних доказів, що ці свідки і потерпілий надавали завідомо неправдиві показання у цьому кримінальному провадженні чи вони мають намір обмовити обвинувачених.

При цьому, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що відсутні підстави критично оцінювати покази свідків ОСОБА_24 та ОСОБА_16 з тих підстав, що ОСОБА_24 є особою, що співпрацює з правоохоронними органами, оскільки підстав вважати покази вказаних свідків неправдивими суду не надано. Їх покази повністю узгоджуються з дослідженими судом письмовими та речовими доказами, які зібрані та перевірені органом досудового розслідування, а згодом судом, відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства України. Залучення вказаних свідків до участі в якості понятих в інших слідчих діях жодним чином не свідчить про упередженість останніх та порушення конституційних прав обвинувачених під час здійснення таких дій, а тому доводи сторони захисту про це не є слушними.

Крім того, згідно ч.4 ст.95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу, у зв`язку з чим суд першої інстанції вірно обґрунтував свої висновки щодо доведеності вини ОСОБА_9 та ОСОБА_10 за пред`явленим обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, показаннями потерпілого ОСОБА_12 та вищезазначених свідків.

При цьому колегія суддів бере до уваги, що свідок ОСОБА_16 зазначила в суді першої інстанції, що під час досудового розслідування вона давала більш конкретні свідчення, але через сплив значного часу може не пам`ятати деякі деталі та обставини.

Ті неточності та суперечності ( в тому числі й щодо часу та точного місця вчинення злочину), які містяться в показаннях вказаних свідків та потерпілого не є істотними, та такими, що заважають встановити фактичні обставини вчинення злочину та ідентифікувати обвинувачених, стосуються суто дрібних деталей подій, загалом мають сталий характер, а тому не спростовують висновків суду з цього приводу та не можуть свідчити про їх неповноту чи змістовність та як наслідок про їх недостатність, а тим більш, неналежність.

Як убачається із матеріалів провадження та вироку, судом вживались усі заходи задля перевірки достовірності показань свідків згідно до ст.96 КПК Українт.

Крім того, судом першої інстанції співставлено, проаналізовано і покладено в основу обвинувального вироку відомості, що містяться у:

- заяві ОСОБА_12 про вчинення кримінального злочину від 24 липня 2022 року;

- протоколі огляду місця події від 24 липня 2022 року та доданої до протоколу фототаблиці, відповідно до якого оглядалось місце події від 24 липня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3;

- рапорті оперуповноваженого СКП №2 ХРУП №3ГУНП в Харківській області ОСОБА_45 та доданих до нього фотознімках, відповідно до якого було встановлено наявність камер відеоспостереження в місці вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_3;

- рапорті оперуповноваженого СКП №2 ХРУП №3ГУНП в Харківській області ОСОБА_46 та доданих до нього фотознімках, відповідно до якого було встановлено наявність камер відеоспостереження в місці вчинення кримінального правопорушення за адресою: АДРЕСА_3 ;

- висновку судово-медичної експертизи №09-945/22 від 29 серпня 2022 року, відповідно до якого на момент огляду судово-медичним експертом у гр. ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, а також їх слідів виявлено не було. Виходячи із вищевикладеного, ступінь тяжкості тілесних ушкоджень не встановлювалась, а тому надати відповідь на питання постанови слідчого не є можливим, що узгоджується із показами потерпілого про час звернення до експерта, однак не спростовує жодним чином, що зазначене в обвинуваченні насильство щодо останнього мало місце;

- висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-22/9201-ТВ від 17 жовтня 2022 року, відповідно якого ринкова вартість мобільного телефону марки «Аррle» моделі «Iphone 13 Pro sierra blue 128 GB», у технічно-справному стані без пошкоджень, без комплектуючих, на момент вчинення правопорушення, станом на 24 липня 2022 року за умов, зазначених в дослідницькій частині, становить 35137 грн.;

- висновку судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/121-22/9200-ТВ від 06 жовтня 2022 року, відповідно якого ринкова вартість ланцюга із золота 585 проби, масою 219,7 грамів на момент вчинення кримінального правопорушення, тобто станом на 24 липня 2022 року при умовах, зазначених у дослідницькій частині становить 465209, 34 грн.;

- витязі з ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення від 29 жовтня 2022 року, відповідно до якого внесені відомості про те що 27 жовтня 2022 року на потерпілого ОСОБА_12 здійснювався тиск з метою перешкоджання дачі правдивих показань, та в постановах про застосування заходів безпеки до нього від 02 листопада 2022 року, що підтверджує показання потерпілого в частині небажання впізнавати обвинувачених під час відповідної слідчої дії через певні побоювання помсти з боку останніх;

- протоколі проведення слідчого експерименту від 12 серпня 2022 року та доданого до нього диску, проведеного за участю потерпілого ОСОБА_12 , відповідно до якого останній відтворював та розповідав про події вчинення щодо нього злочину, які відбулись з ним 24 липня 2022 року за адресою: АДРЕСА_3, що цілком узгоджується із наданими ним показаннями під час судового розгляду;

- протоколі доступу до речей і документів від 20 жовтня 2022 року, відповідно до якого надана інформація, яка знаходиться у оператора мобільного зв`язку ТОВ «Лайфсел» та інформації з трафіків з`єднання зі схематичним зображенням перебування ОСОБА_10 та ОСОБА_9 та доданого до нього диску, що знаходиться в логічному зв`язку із встановленими та перевіреному судом алібі останніх щодо знаходження в іншому місці.

- вимогі слідчого про надання камер відеоспостереження та відеозаписах з камер відеоспостереження з офісу ТОВ Стиль» та АТ «А-Банк», в яких мається зображення обвинувачених в момент вчинення злочину.

Разом з тим, судом першої інстанції за результатами судового розгляду були визнані недопустимими наступні докази, як такі, що отримані з порушенням процесуальної процедури:

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 вересня 2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_24 заявив, що впізнає особу під фото №2, як чоловіка, який вибіг назустріч з вул. Різдвяній 24 липня 2022 року (згідно довідки на фото №2 зображено особу гр. ОСОБА_9 );

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 26 вересня 2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 заявила, що впізнає особу під фото №2, як другого чоловіка, який вибіг назустріч з вул. Різдвяній та пробіг повз 24 липня 2022 року (згідно довідки на фото №2 зображено особу гр. ОСОБА_9 );

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 серпня 2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_16 заявила, що впізнає особу під фото №1, як чоловіка, який вибіг першим біля церкви 24 серпня 2022 року близько 21.05 год. (згідно довідки на фото №1 зображено особу гр. ОСОБА_10 );

-протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 17 серпня 2022 року, відповідно до якого свідок ОСОБА_24 заявив, що впізнає особу під фото №1, як чоловіка, який вибіг першим з вул. різдвяній біля церкви 24 серпня 2022 року близько 21.05 год. (згідно довідки на фото №1 зображено особу гр. ОСОБА_10 ).

Такі дії суду свідчать про повноту та об`єктивність, а також неупередженість судового розгляду, що цілком відповідає вимогам ст.89, 94 КПК України та спростовує доводи сторони захисту про це в апеляційній скарзі.

Втім, відповідно до положень ст.355 КПК України, свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_47 , а так само потерпілий ОСОБА_12 в судовому засіданні чітко впізнали обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , як осіб, що здійснили розбійний напад 24 липня 2022 року за обставин, встановлених вироком. А потерпілий ОСОБА_12 , крім того впізнав одяг, в якому був обвинувачений ОСОБА_9 та саме який було вилучено під час обшуку в квартирі останнього.

В мотивувальній частині вироку судом наведено переконливі докази на підтвердження вини ОСОБА_10 та ОСОБА_9 в інкримінованому їм злочині, розкрито їх зміст та надано їм належну оцінку, з якими також погоджується і колегія суддів.

Версію сторони захисту про те, що обвинувачені ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибули до аптеки, щоб купити захисні маски в медичних цілях , оскільки ОСОБА_10 потрібно було відвідати хворого дідуся, суд правильно визнав лише способом захисту та уникнення відповідальності за скоєне, оскільки свідок ОСОБА_48 під час свого допиту в суді першої інстанції пояснив, що приблизно у липні 2022 року він переглянув відеозаписи з камер зовнішнього відеоспостереження, на яких було зафіксовано, що двоє невідомих чоловіків саме у медичних масках здійснили напад на потерпілого. Крім того, свідок ОСОБА_29 в суді першої інстанції також пояснив, що потерпілий ОСОБА_12 особисто повідомляв йому, що, коли він йшов з базару на офіс, на нього напали двоє людей, які були в в таких масках. Зазначені показання свідка ОСОБА_29 підтвердив безпосередньо і потерпілий ОСОБА_12 під час його допиту в суді першої інстанції. Також це зафіксовано на відеозаписах камер спостереження, які були вилучені органом досудового розслідування та оглянуті судом. Судом правильно було встановлено, що придбалися маски обвинуваченими заздалегідь саме для вчинення злочину, що доводить факт попередньої змови та готування останніми своїх дій.

Крім того, колегія суддів не погоджується з апеляційним доводом сторони захисту про недопустимість в якості доказу дисків із записом з камер відеоспостереження, оскільки захисниками не наведено будь-яких обґрунтованих підстав, які могли б свідчити, що ці докази отримані стороною обвинувачення з порушенням вимог чинного кримінального процесуального закону та процесуальної процедури.

При цьому, суду першої інстанції надано копії доручень слідчого СВ ВП №2 Харківського РУП № 3 ОСОБА_49 , згідно до якого доручалось встановити наявність камер відео спостереження по вулиці Кацарській,11 в м. Харкові, та долучити відповідні фото та відеоматеріал, на виконання якого і спрямовувались ці вимоги. Судом першої інстанції також вірно враховані правові висновки, що містяться в постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року у справі 333/1539/16к, відповідно до яких колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість доводів в касаційній скарзі про недопустимість як доказу відеозапису з місця події і перенесеного свідком із власного відеореєстратора на оптичний диск, що згодом був наданий органу досудового розслідування для долучення до матеріалів кримінального провадження. Відповідно до приписів частин 1, 2 ст.93 КПК України, збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом як проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, так і витребування та отримання від органів державної влади, місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом. Отже, суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що сторона захисту безпідставно посилається на те, що наданий слідчому свідком відеозапис було отримано поза процесуальним порядком.

Колегія суддів звертає увагу, що судом першої інстанції досить ретельно перевірялося алібі обвинувачених про те, що вони в момент вчинення злочину перебували в іншому місці, а саме на тренуванні у спортзалі, а тому не могли вчинити інкримінований злочин. Колегія суддів вважає, що судом було надано правильної критичної оцінки показанням свідка ОСОБА_18 про те, що 24 липня 2022 року він дав ключі ОСОБА_10 та ОСОБА_9 від другого поверху спортивного залу до початку тренувань молодшої групи, яка тренується з 19-00 до 21-00, так як вони жодним чином не спростовують факту знаходження ОСОБА_10 разом з ОСОБА_9 о 20-45 на вулиці Коцарській 11 в м. Харкові, оскільки свідок помітив відсутність обвинувачених тільки після закінчення тренування, а в зазначений проміжок часу вони не перебували під його наглядом. Вказане не спростовує можливість обвинувачених вийти з приміщення спортзалу та здійснити розбійний напад у вказаний проміжок часу з огляду на наявність у них автомобіля.

При цьому, колегія суддів ставиться критично до апеляційних доводів сторони захисту про наявність алібі у ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у зв`язку з тим, що згідно трафіків з`єднань їх мобільних телефонів за 24 липня 2022 року встановити точне місце перебування обвинувачених за номерами телефонів не є можливим, оскільки дані відомості вказують лише приблизне місце перебування особи, так як адреси, вказані у відомостях, не відображають місце перебування особи, а лише вказують на місце розташування базової станції оператора. Крім того, колегія суддів звертає увагу, що саме для наявності алібі обвинувачені могли залишити свої телефони в інших місцях до вчинення злочину, та це не спростовує жодним чином можливість перебування останніх в місці вчинення злочину та висновків суду щодо їх винуватості з огляду на наявність вагомих та достатніх доказів, якими спростовуються такі алібі обвинувачених.

Колегія суддів не може погодитись з апеляційними доводами сторони захисту щодо невірної правової кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч.4 ст. 187 КК України, оскільки відсутні об`єктивні підстави для цього, а саме насильство, передбачене ч.1 ст.187 КК України.

Колегія суддів бере до уваги правові висновки, що містяться в постановах Верховного Суду від 17 вересня 2020 року у справі № 686/10404/17 та від 04 червня 2024 року у справі № 523/15042/21, згідно яких, використання газового балончика при заволодінні чужим майном створює склад розбійного нападу не в будь-якому випадку, а лише тоді, коли таке застосування газової речовини або погроза її застосування під час вчинення злочину було чи могло бути небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Під насильством, небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого, слід розуміти заподіяння легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжкого тілесного ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення.

Відповідно до роз`яснень, викладених у п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», застосування до потерпілого без його згоди отруйних чи сильнодіючих речовин (газів) з метою заволодіння його майном потрібно розглядати як насильство і залежно від того, було воно небезпечним для життя або здоров`я чи не було, кваліфікувати такі дії за ч.2 ст.186 КК України або за відповідною частиною ст.187 КК України.

Зокрема, зазначені вище показання потерпілого та свідків, які вони надавали під час їх допиту в суді першої інстанції щодо механізму, кількості та локалізації нанесених ударів, характеру використання слізогінної речовини та зовнішніх ознак застосування такого насильства на потерпілому, зважаючи на рівень їх аргументованості та сталості, які колегія суддів вважає переконливими та послідовними, такими, що узгоджуються зі всією сукупністю фактичних обставин справи та відомостями письмових доказів у цьому провадженні, суд з врахуванням зазначених правових висновків прийшов до цілком обґрунтованого та правильного висновку про наявність такого насильства в діях обвинувачених , яке необхідно для кваліфікації злочину в якості розбою.

Окрім цього, колегія суддів також враховує знаряддя злочину - балончик зі сльозогінним газом, який за показаннями потерпілого ОСОБА_12 було використано повністю з достатньої близької відстані.

Крім того, апеляційний суд також бере до уваги, що внаслідок спричинених обвинуваченими ОСОБА_10 та ОСОБА_9 тілесних ушкоджень потерпілий ОСОБА_12 втратив свідомість, що кореспондується із роз`ясненнями, що містяться в п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 10 від 06 листопада 2009 року «Про судову практику у справах про злочини проти власності», згідно до яких…..небезпечне для життя чи здоров`я насильство (стаття 187, частина третя статті 189 КК) ( 2341-14 ), - це умисне заподіяння потерпілому легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я або незначну втрату працездатності, середньої тяжкості або тяжке тілесне ушкодження, а також інші насильницькі дії, які не призвели до вказаних наслідків, але були небезпечними для життя чи здоров`я в момент їх вчинення. До них слід відносити, зокрема, і насильство, що призвело до втрати свідомості чи мало характер мордування, придушення за шию, скидання з висоти, застосування електроструму, зброї, спеціальних знарядь тощо.

Зазначені обставини, тобто характер застосованого до потерпілого ОСОБА_12 насильства, внаслідок якого останній втрачав свідомість, а також враховуючи застосування обвинуваченого до потерпілого балончика зі сльозогінним газом, який за показаннями потерпілого ОСОБА_12 було використано повністю з достатньої близької відстані, на переконання колегії суддів, беззаперечно свідчать про правильність висновків суду в цій частині, та навпаки безпідставність апеляційних доводів сторони захисту щодо невірної правової кваліфікації дій ОСОБА_10 та ОСОБА_9 за ч.4 ст. 187 КК України.

Отже, версія і доводи захисника про незгоду з кваліфікацією дій обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , суперечливість та відсутність достовірних доказів на підтвердження вини останніх у інкримінованому їм злочині, на переконання колегії суддів, мають суто суб`єктивний та безпідставний характер, пов`язаний з обраним способом захисту, що обумовлює необхідність відмови у задоволенні апеляційних скарг захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Достовірність та об`єктивність загальної сукупності наведених у вироку суду першої інстанції доказів не викликають сумнівів, оскільки вони отримані без порушень кримінального процесуального закону, узгоджуються один з одним, належність та допустимість яких, обґрунтовано визнана судом.

За таких обставин, суд першої інстанції дійшов вмотивованого та обґрунтованого висновку що ОСОБА_10 та ОСОБА_9 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.187 КК України, а саме напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, яке є небезпечним для здоров`я особи (розбій), вчинений за попередньою змовою групою осіб, спрямований на заволодіння майном у великих розмірах, вчинений в умовах воєнного стану.

У вироку суду в повній відповідності до вимог ч.3 ст.374 КПК України наведено докази, на яких ґрунтується висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_10 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, які суд дослідив та оцінив із дотриманням положень ст. 94 КПК України. В основу обвинувального вироку покладено виключно ті докази, що не викликають сумнівів у їхній достовірності.

Зі змісту оскаржуваного вироку вбачається, що суд першої інстанції у мотивувальній частині вироку виклав формулювання обвинувачення, визнаного доведеним, встановив і зазначив місце, час, спосіб вчинення злочину, його наслідки. Судом першої інстанції повністю дотримані вимоги чинного законодавства, досліджено усі обставини кримінального провадження та оцінено надані докази з точки зору належності, допустимості і достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку, можуть бути покладені в основу обвинувального вироку, оскільки стороною захисту не доведено наявність підстав для виправдання обвинувачених за пред`явленим обвинуваченням чи скасування оскаржуваного вироку, з урахуванням доводів, наведених в апеляційних скаргах.

Таким чином, вирок суду щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 є законним, обґрунтованим і вмотивованим, відповідає вимогам ст.370 КПК України, а тому підстав для його скасування та ухвалення нового вироку, яким визнати останніх невинуватими за пред`явленим обвинуваченням, як на тому наполягають обвинувачені та захисники в своїх апеляційних скаргах, колегія суддів не вбачає.

Перевіряючи вирок в частині правильності призначення покарання обвинуваченим ОСОБА_10 та ОСОБА_9 , колегія суддів вважає, що суд першої інстанції достатньо та правильно врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, характер та суспільну небезпеку вчиненого злочину і обставини його вчинення, характер дій обвинувачених, обстановку та спосіб вчинення злочину, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, ставлення обвинувачених до скоєного та їх поведінку після вчинення злочину, відомості про осіб обвинувачених.

Згідно вимог ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

У відповідності до ст. 65 КК України та роз`яснень, наведених в п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

При призначенні покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання суд діяв з дотриманням вимог ст.50,65 КК України, а саме.

Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину, та відомості про осіб обвинувачених, які не судимі, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебувають, мають досягнення у спорті, а також судом врахована позитивна характеристика на обвинуваченого ОСОБА_9 .

Обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинувачених, відповідно до ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Колегія суддів не погоджується з апеляційними доводами прокурора про необхідність призначення обвинуваченим більш суворого покарання з тієї підстави, що стосовно ОСОБА_10 та ОСОБА_9 ще є інше кримінальне провадження, оскільки особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Доводи апеляційної скарги прокурора про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через надмірну його м`якість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Цих відомостей не надано стороною обвинувачення і під час апеляційного розгляду.

За таких обставин, апеляційні доводи прокурора про необґрунтовану м`якість призначеного ОСОБА_10 та ОСОБА_9 покарання за ч.4 ст.187 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 років, з конфіскацією майна, на думку колегії суддів, - є безпідставними, оскільки судом першої інстанції належно враховані фактичні обставини кримінального провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, якими належним чином обґрунтовані вид та розмір призначеного покарання.

З огляду на викладене, суд першої інстанції призначив обвинуваченим, які раніше не притягувалися до кримінальної відповідальності, покарання в мінімальних межах санкцій ч.4 ст.187 КК України, що повністю відповідає вимогам ст.50, 65 КК України, яке є необхідним та достатнім для виправлення обвинувачених ОСОБА_10 та ОСОБА_9 і запобігання вчинення ними нових кримінальних правопорушень.

Таким чином, за наслідками апеляційного розгляду стороною обвинувачення не доведено наявність підстав для скасування оскаржуваного вироку, а тому усі подані апеляційні скарги не підлягають задоволенню.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б тягли за собою скасування оскаржуваного вироку, не вбачається.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційні скарги прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_11 , захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_10 - залишити без задоволення.

Вирок Ленінського районного суду м.Харкова від 09 жовтня 2023 року щодо ОСОБА_10 та ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженими, які тримаються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4