Справа № 302/716/25
Провадження № 1-кс/302/217/25
У Х В А Л А
02.06.2025 рокус-ще Міжгір`я
Слідчий суддя Міжгірського районного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю: старшого слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника - адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-ща Міжгір`я клопотання старшого слідчого СВ відділення поліції № 2 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_3 , погоджене начальником Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного:
ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Верхній Бистрий Міжгірського району Закарпатської області, громадянина України, який має базову середню освіту, одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -
02 червня 2025 року старший слідчий СВ ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Міжгірськогорайонного суду Закарпатської області з клопотанням, яке погоджене начальником Міжгірського відділу Хустської окружної прокуратури Закарпатської області ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 .
В клопотання зазначено про те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 31 травня 2025 року близько 20.40 годин, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в одній із кімнат підвального приміщення за місцем проживання будинку АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, затіяв сварку зі своїм сином ОСОБА_8 , яка переросла в штовханину, в результаті якої усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, з метою заподіяння смерті своєму сину, тримаючи в руці кухонний ніж, умисно наніс ним один удар в область шиї ОСОБА_8 , внаслідок чого спричинив своєму сину проникаючу колото-різану рану, від якої останній помер в кареті швидкої допомоги під час транспортування його до медичного закладу.
ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, що кваліфікується, як: вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
01.06.2025 року о 01 годині 20 хвилині ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 затримано у порядку ст.208 КПК України.
01.06.2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , відповідно до вимог ст.ст.276-278 КПК України, вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні доказами, зокрема: рапортом про скоєне кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події від 31.05.2025, протоколом огляду трупа від 01.06.2025, протоколом огляду предметів від 01.06.2025, протоколами допиту свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 , показаннями підозрюваного ОСОБА_5 .
За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».
В клопотанні слідчим зазначено, що згідно вимогам п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ОСОБА_5 може - переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; - знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; - незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; - перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; - вчинити інше кримінальне правопорушення.
Старший слідчий зазначає, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами кримінального провадження та слідчий вказує, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, який, згідно ст.12 КК України, віднесено до категорії особливо тяжких злочинів, санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років. Та слідчий вважає, що з метою уникнення покарання та відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, розуміючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення, суворість і невідворотність покарання, підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, що є ризиком, передбаченим п.1 ч.1 ст.177 КПК України.
Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, у зв`язку з тим, що відсутнє постійне місце роботи,підозрюваний часто вживає спиртними напоями, через що і немає репутації серед населення та односельчан за місцем проживання.
Зазначені обставини свідчать про наявність ризиків передбачених п.1,2,3,4 та 5 ч.1 ст.177 КК України виправдовують необхідність обрання відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.
В обґрунтування клопотання, слідчий вказує, що враховуючи положення ст.183 КПК України вважають за необхідне обрати відносно підозрюваного ОСОБА_5 винятковий запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки обрання більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти зазначеним ризикам та належному виконанні підозрюваним своїх процесуальних обов`язків.
В судовому засіданні старший слідчий ОСОБА_3 та прокурор підтримали клопотання у повному обсязі, просять задовольнити клопотання за наведеними у ньому підставами та вважають неможливим застосування відносно ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_6 не заперечували проти застосування такого запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_5 , як тримання під вартою.
Вислухавши пояснення старшого слідчого в обґрунтування клопотання та думку прокурора, які підтримали подане клопотання у повному обсязі та просять задовольнити за підставами, викладеними у ньому, думку підозрюваного ОСОБА_5 та захисника адвоката ОСОБА_6 , які не заперечували проти задоволення клопотання слідчого, та повно і всебічно дослідивши додані до клопотання матеріали та проаналізувавши докази на обґрунтування клопотання у їх сукупності, виходячи з принципів об`єктивності, справедливості та розумності, вважаю, що клопотання старшого слідчого підлягає задоволенню з наступних підстав.
Згідно змісту ст.ст.131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду з метою досягнення дієвості цього провадження.
Відповідно до положень ст.ст.177,178 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що: 1) підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта,спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1); підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом (частина 2).
Згідно з п.4 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Відповідно до положень п.п.1,2,3 ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачений статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Згідно наданих суду матеріалів клопотання слідчого та Витягу з реєстру досудових розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, яке кваліфікується як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.
Вивчивши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення підозрюваного, старшого слідчого, думку прокурора, захисника, слідчий суддя дійшов наступного висновку.
Тримання під вартою, за нормами ч.1 ст.183 КПК України, є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
В судовому засіданні встановлено, що 01 червня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст.115 КК України.
Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами та доданими до клопотання матеріалами, зокрема: рапортом інспектора-чергового ВП №2 ОСОБА_18 від 31.05.2025 року про скоєне кримінальне правопорушення, протоколом огляду місця події, протоколом огляду трупа від 01.06.2025, протоколом огляду предметів від 01.06.2025, протоколами допиту свідків: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , протоколом слідчого експерименту зі свідком ОСОБА_9 , показаннями підозрюваного ОСОБА_5 .
Разом з тим, слідчий суддя не відхиляє доводів сторони захисту на користь підозрюваного, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання підозрюваним процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.
Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).
У відповідності до п.п.61,62 Рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи.
Таким чином, при розгляді клопотання старшим слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених ч.1 ст.177 КПК України (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України, наявність ризиків, передбачених п.п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування або суду, у ОСОБА_5 відсутні стійкі соціальні зв`язки: він не працює, суспільно-корисною працею не займається, неповнолітніх та малолітніх дітей та/або непрацездатних осіб на утриманні не має, особою з інвалідністю не являється, тому, усвідомлюючи виняткову тяжкість вчиненого ним злочину та невідворотність покарання у виді позбавлення волі від 7 до 15 років, ОСОБА_5 може залишити місце мешкання, тим самим переховавшись від органів досудового розслідування та суду, унеможлививши проведення за його участі необхідних слідчих дій для повного та всебічного розслідування по кримінальному провадженню, а також виконання у відношенні нього процесуальних рішень; зможе незаконно впливати свідків, оскільки не виключається вірогідність особистих зустрічей підозрюваного зі свідками, що негативно впливатиме на психологічний та моральний стан свідків у даному кримінальному провадженні, провокуватиме у них бажання відмовитися від наданих свідчень, що викривають підозрюваного у вчиненні особливо тяжкого злочину, очікуючи на можливу його помсту, що вплине на швидке, повне, всебічне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст. 91 КПК України підлягають доказуванню.
Також судом оцінено також особу та репутацію підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, проте та на теперішній час підозрюється у вчиненні злочину проти життя та здоров`я, яке відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, та за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Крім того, на теперішній час у підозрюваного ОСОБА_5 стійкі соціальні зв?язки відсутні: неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб на утриманні підозрюваного немає, відсутнє постійне місце роботи, регулярного доходу та постійного джерела прибутку в судовому засіданні стороною захисту не доведено та відповідні підтверджуючі документи суду не надані. Тому, є наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, переховування ОСОБА_5 від органів досудового розслідування та суду, залишивши тим самим місце фактичного проживання.
Також, ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення. Вказаний ризик підтверджується тим, що на цей час він підозрюється у злочині проти життя та здоров`я особи. Таким чином, маючи підозру у вчиненні особливо тяжкого злочину, існує ризик вчинення ОСОБА_5 подібних кримінальних правопорушень та злочинів, поєднаних із погрозою застосування насильства.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою що відносно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4,5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, згідно із якими обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
У справі Мамедова проти Росії 7064/05 від 01 червня 2006 року щодо недостатності посилання на тяжкість злочину та ймовірне покарання Європейський Суд зазначив, що суди, перевіряючи законність та обґрунтованість запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, незмінно посилались на тяжкість обвинувачень як на головний чинник при оцінці ймовірності того, що заявниця переховуватиметься від правосуддя, перешкоджатиме ходові розслідування або вчинятиме нові злочини. Однак Суд неодноразово відзначив, що, хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховуватися від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з виняткового абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.
Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.
Відповідно до практики ЄСПЛ обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину закріпленої у статті 5 §1(с) Конвенції гарантії від безпідставного арешту.
Враховуючи, що відповідно до ч.5 ст.9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, слідчий суддя приймає до уваги, що у рішенні ЄСПЛ у справі «Соловей і Зозуля проти України» останній зазначив, що суд має перевірити не лише дотримання процесуальних норм національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, на підставі якої особу взято під варту.
Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року» термін обґрунтована підозра означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 року у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v.the United Kingdom), п.32, Series A, № 182).
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.
Отже, на початковій стадії розслідування суд, оцінюючи обґрунтованість підозри, не повинен пред`являти до наданих доказів таких же високих вимог, як при формулюванні остаточного обвинувачення при направлені справи до суду.
Оскільки на даному етапі кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме питань, пов`язаних з оцінкою доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, то на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів слідчий суддя визначає, що причетність ОСОБА_5 , до вчинення злочину, підозра у якому йому повідомлена, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього запобіжного заходу.
Наявні у провадженні докази вказують на обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину), у об`ємі як вимагає Закон, на момент вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, виходячи із критеріїв «розумної підозри», тобто наявності фактів і іншої інформації, яка могла б переконати об`єктивного спостерігача в тому, що ОСОБА_5 міг вчинити злочин, оскільки підтверджується наданими стороною обвинувачення матеріалами, детальний перелік яких міститься у клопотанні, та долученими до нього доказами.
Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.
Таким чином, при розгляді клопотання слідчим та прокурором доведено наявність обставин, передбачених п.1 (наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_5 , кримінального правопорушення); та п.1 (наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України) переховуватися від органу досудового розслідування та суду; п.2 (знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення); п.3 (незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні), п.4 (перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом); п.5 (вчинити інше кримінальне правопорушення).
Також, слідчий суддя враховує характер та ступінь тяжкості злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його вік, матеріальний та сімейний стан.
Будь-яких документів про наявність на теперішній час медичних протипоказань утримання підозрюваного ОСОБА_5 в умовах ізоляції, в ході розгляду клопотання суду не надано та в судовому засіданні під час розгляду даного клопотання стороною захисту не доведено.
На підставі вищенаведеного, відповідно до ст.178 КПК України, слідчим суддею, з урахуванням особи та репутації підозрюваного ОСОБА_5 , який немає міцних соціальних зв`язків: неповнолітніх дітей та/або непрацездатних осіб на його утриманні на теперішній час немає, відсутнє постійне місце роботи.
Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, а також доведеність слідчим під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, оцінюючи ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженню, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, слідчий суддя вбачає, що клопотання старшого слідчого ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно задовольнити і застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Разом з тим, у відповідності до п.2 ч.4 ст.183 КПК України розмір застави слідчим суддею не визначається, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) із застосуванням насильства до потерпілого.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 193, 194, 197, 219, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця с.Верхній Бистрий Міжгірського району Закарпатської області, громадянина України - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на шістдесят днів.
Строк тримання під вартою ОСОБА_5 відраховувати з часу його затримання з 01 години 20 хвилин 01 червня 2025 року, згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 01.06.2025 року.
Строк дії ухвали становить шістдесят днів.
Термін дії ухвали закінчується о 01 годині 20 хвилин 30 липня 2025 року.
Ухвала підлягає негайному виконанню.

Про прийняте рішення повідомити учасників судового розгляду та копію ухвали слідчого судді невідкладно вручити підозрюваному ОСОБА_5 , учасникам судового провадження, для відома.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя

Міжгірського районного суду

Закарпатської області ОСОБА_19