У Х В А Л А

і м е н е м У к р а ї н и

04 червня 2025 року м.Теребовля

Теребовлянський районний суд Тернопільської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілих ОСОБА_4 та ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 ,

з участю обвинуваченого ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Теребовлі кримінальне провадження № 0000220, відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2024 року, про обвинувачення ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Старший прокурор відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до Теребовлянського районного суду Тернопільської області із клопотанням про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000220, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14 травня 2024 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, обвинуваченому ОСОБА_7 .

Прокурор клопотання мотивував тим, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, оскільки досудовим розслідуванням встановлено, що в ході розпиття алкогольних напоїв у ОСОБА_7 виникла словесна суперечка побутового характеру із ОСОБА_9 , яка переросла у конфлікт, в ході якого у ОСОБА_7 винник злочинний умисел, спрямований на умисне спричинення тяжкого тілесного ушкодження ОСОБА_9 і, реалізовуючи свій протиправний намір, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , використовуючи нікчемний привід, взяв до рук дерев`яну палицю, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно - небезпечних наслідків, переслідуючи мету показати свою зверхність та силу над потерпілим, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини рівною мірою охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, підійшов до ОСОБА_9 , який сидів на лавці за столом, у садку та наніс останньому два удари дерев`яною палицею по голові, після чого витягнув потерпілого із-за столу та, використовуючи явну фізичну перевагу, подолав опір з боку останнього, повалив його на землю і, продовжуючи свої протиправні дії, наніс лежачому на землі ОСОБА_9 декілька ударів дерев`яною палицею по голові, тулубу та кінцівках, після чого покинув місце події. Проте, не зупинившись на вчиненому, бажаючи завершити свій злочинний умисел, спрямований на умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_9 , ОСОБА_7 через короткотривалий період часу повернувся до ОСОБА_9 , який перебував у напівсидячому положенні на землі, знову взяв до рук дерев`яну палицю та продовжуючи свої протиправні дії, діючи умисно, наніс останньому один удар в область голови, внаслідок чого потерпілий втратив рівновагу і впав на землю, на лівий бік, де ОСОБА_7 наніс уже лежачому на землі ОСОБА_9 ще декілька ударів по голові, тулубу та кінцівках.

Внаслідок нанесених ОСОБА_7 ударів потерпілому ОСОБА_9 в останнього настала смерть внаслідок закритої черепно-мозкової травми з масивними крововиливами під тверду оболонку головного мозку з його компресією, що у своєму перебігу ускладнились набряком головного мозку із вклиненням стовбурових структур у великий потиличний отвір і між її спричиненням та настанням його смерті існує прямий причинно-наслідковий зв`язок.

17 травня 2024 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_7 , який в подальшому продовжувався цим же судом, а також Теребовлянським районним судом, останній раз до 23 год. 59 хв. 14 червня 2025 року.

Прокурор ОСОБА_10 зазначає, що обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, які є в матеріалах справи, а продовження застосованого до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою згідно ст.177 КПК України забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Наявність ризиків, передбачених п.1,3 ч.1 ст.177 КПК України свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а інших - нових ризиків, які виправдовують тримання ОСОБА_7 під вартою не виявлено, що узгоджується із п.1 ч.З ст.183 КПК України.

Прокурор ОСОБА_10 вказав, що, враховуючи наявність обгрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 тяжкого злочину, наявність перелічених ризиків, застосування менш суворих запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не буде достатнім для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків та для запобігання вказаних ризиків, а підставами для продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою є те, що ОСОБА_7 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, а також встановлені обставини, які виправдовують даний запобіжний захід і підтверджують наявність зазначених ризиків.

Крім того, беручи до уваги зазначені обставини, а також те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні злочину із застосуванням насильства, а тому є підстави не визначати розміру застави у даному кримінальному провадженні (п.1 ч.4 ст.183 КПК України).

На даний час відсутні відомості, які б вказували на неможливість утримування ОСОБА_7 під вартою, а тому, застосувавши більш м`який запобіжний захід, неможливо запобігти вказаним ризикам.

З урахуванням наведеного, враховуючи наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення, ризиків, передбачених ст.177 КПК України, з метою забезпечення належної його поведінки та виконання ним процесуальних обов`язків, запобігання можливому переховуванню від суду, незаконного впливу на свідків, а також з метою створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, швидкого, повного та неупередженого здійснення судового розгляду, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура, прокурор ОСОБА_10 просить продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 без визначення розміру застави терміном на 60 днів.

Розглянувши клопотання прокурора про продовження строку застосованого відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а також клопотання сторони захисту про зміну запобіжного заходу обвинуваченому на більш м`який, суд приходить до висновку, що у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити за безпідставністю, а клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 строком до 60 днів з наступних підстав.

Відповідно до вимог ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17 травня 2024 року відносно ОСОБА_7 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого в подальшому продовжувався, зокрема востаннє ухвалою Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 16 квітня 2025 року до 23 год. 59 хв. 14 червня 2025 року.

При вирішенні клопотань сторони обвинувачення та сторони захисту щодо запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» звертається увага на те, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п.61,62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Дослідивши матеріали обвинувального акту у кримінальному провадженні, суд приходить до висновку, що обраний обвинуваченому запобіжний захід у вигляді тримання під вартою необхідно продовжити, оскільки будь - яких даних про зменшення чи відсутність ризику, передбаченого ст.177 КПК України, для застосування стосовно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою в судовому засіданні не встановлено.

Також суд бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

Крім того, суд вважає, що продовження строку утримання під вартою ОСОБА_7 виправдано тим, що у справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

В даний час, окрім наявного обвинувачення, продовжують існувати ризики, які встановлені ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду від 17 травня 2024 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , а саме: переховуватись від органів суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, що свідчить про необхідність продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для стримування таких ризиків.

Стороною захисту не надано беззаперечних доказів, які б свідчили про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а також ОСОБА_7 та його захисником не наведено обставин, які б беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_7 до злочину, у вчиненні якого йому висунуто обвинувачення, або необгрунтованість обвинувачення.

Посилання сторони захисту на існуючі труднощі у виклику свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , вплив на яких може здійснювати ОСОБА_7 , не свідчать про відсутність ризику, передбаченого п.3 ч.1 ст.177 КПК України.

Також не заслуговують на увагу твердження захисника про те, що свідок ОСОБА_13 , який був допитаний у судовому засіданні і не повідомив жодних обставин про причетність ОСОБА_7 до вчинення злочину, оскільки в даний час судом здійснюється судовий розгляд, під час якого досліджуються обставини висунутого обвинувачення без оцінки доказів, яка відповідно до вимог КПК України здійснюється після дослідження всіх обставин кримінального провадження.

На думку суду застосування до обвинуваченого ОСОБА_7 більш м"якого запобіжного заходу у вигляді домайшнього арешту, про що просить сторона захисту, не буде достатнім для запобігання існуючим ризикам та забезпечення належної процесуальної повіедінки обвинуваченого.

З огляду на вказані обставини, суд з урахуванням характеру інкримінованого злочину, особи обвинуваченого, приходить до висновку про необхідність продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 .

Беручи до уваги те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину із застосуванням насильства, яке спричинило смерть людини, суд відповідно до п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України приходить до висновку про відсутність підстав визначення розміру застави у вказаному кримінальному провадженні.

За таких обставин суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому клопотання сторони обвинувачення підлягає задоволенню, у зв"язку із чим слід продовжити строк тримання під вартою без визначення розміру застави обвинуваченому ОСОБА_7 до 02 серпня 2025 року, водночас у задоволенні клопотання сторони захисту слід відмовити.

Керуючись ст.110,131,331,350 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який обвинувачується у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, до 23 год. 59 хв. 02 серпня 2025 року.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 про зміну обвинуваченому запобіжного заходу - відмовити.

Копію ухвали вручити прокурору і обвинуваченому та надіслати до Державної установи «Чортківська установа виконання покарань (№26)» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 05 червня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1