Справа № 129/1634/25
Провадження №11-сс/801/455/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції:
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 червня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_4 ,

за участі:

заявника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 03 червня 2025 року,

якою відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за поданою ОСОБА_5 11.04.2025 до Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області заявою (повідомленням) про скоєння ОСОБА_6 , передбачених ст.382 КК України, ст.173-2 КУпАП, ст.150, ст.153 СК України кримінальних правопорушень,

Короткий зміст судового рішення та встановлені слідчим суддею обставини

02.05.2025 ОСОБА_5 подав скаргу до слідчого судді Гайсинського районного суду на бездіяльність посадових осіб Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про скоєння ОСОБА_6 передбачених ст.382 КК України, ст.173-2 КУпАП, ст.150, ст.153 СК України кримінальних правопорушень. Вимоги скарги мотивував тим, що ОСОБА_6 , яка є матір`ю його дітей, систематично не виконує рішення органу опіки та піклування № 120 від 17.04.2024 р., що перешкоджає йому законно спілкуватися з дітьми.

У судовому засіданні ОСОБА_5 вимоги скарги підтримав, просив їх задовільнити.

Представник Гайсинської окружної прокуратури у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.

Представник Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області у судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду скарги.

Ухвалою слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 03.06.2025 року - відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність посадових осіб Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області щодо невнесення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей за поданою ОСОБА_5 11.04.2025 до Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області заявою (повідомленням) про скоєння ОСОБА_6 передбачених ст.382 КК України, ст.173-2 КУпАП, ст.150, ст.153 СК України кримінальних правопорушень.

Постановлене рішення мотивоване тим, що заява (повідомлення) ОСОБА_5 про скоєння ОСОБА_6 передбачених ст.382 КК України, ст.173-2 КУпАП, ст.150, ст.153 СК України кримінальних правопорушень не відповідає вимогам ст.214 КПК України і за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинені кримінальні правопорушення, а відомості на підставі цієї заяви не підлягають внесенню в ЄРДР через те, що вона не містить жодних фактичних даних про скоєння ОСОБА_6 передбачених ст.382 КК України, ст.173-2 КУпАП, ст.150, ст.153 СК України кримінальних правопорушень.

Вимоги апеляційної скарги особи, яка її подала

В апеляційній скарзі ОСОБА_5 ставиться питання про скасування ухвали слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області та постановлення нової ухвали, якою зобов`язати посадову особу Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області внести відомості за заявою від 11 квітня 2025 року.

Основні доводи апеляційної скарги:

-слідчим суддею не враховано, що частиною першою ст.214 КПК України передбачений імперативний обов`язок слідчого, дізнавача, прокурора на внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР у випадку надходження заяви чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення;

-рішення органу опіки та піклування щодо участі батьків у вихованні дитини є обов`язковим до виконання і прирівнюється до виконавчих документів, а їх невиконання підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст.382 КК України;

-незаконність і необґрунтованість постановленої ухвали, наявність формальної помилки у ній, а саме неправильне написання його прізвища - « ОСОБА_7 » замість правильного « ОСОБА_7 ».

Позиції учасників судового провадження

У судовому засіданні ОСОБА_5 підтримав апеляційну скаргу, просив її задовольнити.

Представники поліції та прокуратури не з`явилися, хоча були належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду скарги, а тому на підставі ч.4 ст.405 КПК України їх відсутність не є перешкодою для розгляду апеляційної скарги.

Мотиви і висновки апеляційного суду

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника, обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, суд апеляційної інстанції дійшов до наступного висновку.

Згідно з ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції у межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим, тобто ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених КПК України; ухвалене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до вимог ст. 94 КПК України; з наведенням належних і достатніх мотивів та підстав його ухвалення.

На переконання колегії суддів, положенням ст.370 КПК України оскаржувана ухвала відповідає в повному обсязі.

Так, під час апеляційного розгляду встановлено, що 11.04.2025 до Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надіслана заява (повідомлення) ОСОБА_5 про скоєння ОСОБА_6 передбачених ст.382 КК України, ст.173-2 КУпАП, ст.150, ст.153 СК України кримінальних правопорушень, які виразилися в тому, що ОСОБА_6 , яка є матір`ю дітей ОСОБА_5 , систематично не виконує рішення органу опіки та піклування № 120 від 17.04.2024, що перешкоджає його законному спілкуванню з дітьми.

24.04.2025 начальником Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області надано відповідь заявнику ОСОБА_5 , у якій зазначено, що заява (повідомлення) ОСОБА_5 про скоєння ОСОБА_6 передбачених ст.382 КК України, ст.173-2 КУпАП, ст.150, ст.153 СК України кримінальних правопорушень не відповідає вимогам ст.214 КПК України і за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинені кримінальні правопорушення, а відомості на підставі цієї заяви не підлягають внесенню в ЄРДР через те, що вона не містить жодних фактичних даних про скоєння кримінальних правопорушень.

Постановляючи рішення про відмову в задоволенні скарги ОСОБА_5 , слідчий суддя встановив, що заява ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення не відповідає вимогам ст.214 КПК України і за своїм змістом та суттю не є повідомленням про вчинені кримінальні правопорушення, а відомості на підставі цієї заяви не підлягають внесенню в ЄРДР через те, що вона не містить жодних фактичних даних про скоєння ОСОБА_6 передбачених ст.382 КК України, ст.173-2 КУпАП, ст.150, ст.153 СК України кримінальних правопорушень.

З таким рішенням слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.

Так, за приписами ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Стадія ініціювання кримінального провадження є важливою для виконання вказаних завдань і покликана, з одного боку, забезпечити рішуче оперативне реагування на кожне повідомлення про кримінальне правопорушення, що є гарантією швидкого та повного його розкриття, притягнення винних до відповідальності, а з іншого - виключити незаконне і необґрунтоване залучення громадян в орбіту кримінального процесу, а також марне витрачання сил і засобів правоохоронних органів.

КПК України закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Так, у силу вимог ч.ч.1 та 2 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань. Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Проте така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається в тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення, які можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті КК України).

Разом з цим, якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не підлягають внесенню до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Наведений вище підхід узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного суду від 30 вересня 2021 року у справі №556/450/18 (провадження №51-4229км20), відповідно до якої слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

За таких обставин, узагальнені доводи апелянта, які зводяться до наявності обов`язку фактично автоматичного внесення уповноваженою особою відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань за поданою заявою (повідомленням), позбавлені підстав.

Колегія суддів зазначає, що об`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, полягає в одному з таких альтернативно зазначених у диспозиції діянь, як: невиконання (ухилення від виконання) вироку, ухвали, постанови, рішення суду або перешкоджання їх виконанню. За цією нормою матеріального права склад злочину є формальним, адже його об`єктивна сторона вичерпується вчиненням одного із зазначених у законі діянь - дії (перешкоджання) чи бездіяльності (невиконання). І саме з цього моменту злочин визнається закінченим. Невиконання судового акта - це бездіяльність, що полягає в незастосуванні заходів, необхідних для його виконання, за умови, якщо суб`єкт був зобов`язаний і мав реальну можливість виконати судовий акт.

Однією з форм (способу) невиконання судового рішення є пряма й відкрита відмова від його виконання, тобто висловлене в усній чи письмовій формі небажання його виконати.

Невиконання може мати і завуальований характер, коли зобов`язана особа хоча відкрито і не відмовляється від виконання судового акта, але вживає певних зусиль, які фактично роблять неможливим його виконання.

Злочин, передбачений ч. 1 ст. 382 КК України, є триваючим злочином, оскільки особа, будучи зобов`язаною рішенням суду, яке набрало законної сили, вчинити певні дії, умисно утрималася від їх учинення, тобто об`єктивна сторона злочину полягає у формі протиправної бездіяльності, яка тривала протягом певного періоду часу.

З огляду на викладене, твердження заявника в апеляційній скарзі про те, що рішення органу опіки та піклування щодо участі батьків у вихованні дитини є обов`язковим до виконання і прирівнюється до виконавчих документів, а їх невиконання підпадає під ознаки злочину, передбаченого ст.382 КК України, позбавлені підстав.

Так, предметом злочину за частинами 1-3 ст. 382 КК України є судовий акт органів правосуддя (рішення, вирок, ухвала, постанова), який постановлений: а) судом будь-якої юрисдикції (загальної чи спеціалізованої); б) судом будь-якої інстанції (першої, апеляційної чи касаційної); в) судом із будь-якої категорії судових справ (цивільних, господарських, адміністративних, кримінальних) і г) набрав законної сили. Натомість рішення органу опіки та піклування не є судовим рішення.

Разом з тим, за невиконання рішення органу опіки та піклування щодо визначення способів участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від дитини, передбачена адміністративна відповідальність за ч.5 ст.184 КУпАП, у виді накладення штрафу від ста до ста п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При цьому правом на складення протоколу про вчинення вказаного адміністративного правопорушення за вказаною статтею наділений саме орган опіки та піклування.

Також не є підставою для скасування оскаржуваної ухвали посилання заявника на допущені слідчим суддею описки в написанні прізвища заявника, оскільки вони не змінюють суть оскаржуваного рішення та можуть бути виправлені за заявою самого заявника або ж слідчим суддею за власною ініціативою.

Зрештою з матеріалів судового провадження не вбачається підстав для задоволення апеляційної скарги та зобов`язання посадових внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за заявою ОСОБА_5 про вчинення кримінального правопорушення, оскільки з викладеного вище вбачаються ознаки сімейного спору між заявником та його колишньою дружиною стосовно спільних дітей.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі, правильність висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, не допущено.

Ураховуючи викладене, ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою, підстав для її скасування колегія суддів не вбачає, а тому апеляційна скарга має бути залишена без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

постановив:

Апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Гайсинського районного суду Вінницької області від 03 червня 2025 року - залишити без змін.

Відповідно до ч.4 ст.532 КПК України ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3