ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/8606/19
провадження № 1-кп/753/197/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"24" квітня 2025 р. Дарницький районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0004494 від 23.05.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в:

В провадженні Дарницького районного суду м. Києва знаходиться кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 , який обвинувачуються за ч. 3 ст. 185 КК України.

24.04.2025 на адресу суду надійшло клопотання захисника ОСОБА_4 про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності. В обґрунтування захисник зазначила, що інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбаченні ч. 3 ст. 185 КК України мало місце 24.03.2015, тобто з того часу минуло більше десяти років.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_4 , думку якої підтримав ОСОБА_5 , просила суд задовольнити клопотання. При цьому, обвинувачений ОСОБА_5 повідомив суду, що розуміє наслідки та не заперечує щодо закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Прокурор не заперечував щодо звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку з закінченням строків давності.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку.

Так, згідно обвинувального акту, ОСОБА_5 , 24.03.2015, приблизно о 12 годині 00 хвилин, знаходячись біля буд. 7-В по пр. Бажана в м. Києві, діючи за попередньою змовою групою осіб разом з ОСОБА_6 з метою обернення на свою користь та особистого збагачення, вирішив повторно вчинити крадіжку чужого майна, поєднану з проникненням в одну з квартир будинку АДРЕСА_1 .

Реалізуючи свій злочинний умисел направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у житло, ОСОБА_5 , продовжуючи знаходитись за вищевказаною адресою разом з ОСОБА_6 , зайшли до під?їзду N? АДРЕСА_2 та стали підшукувати квартири з замками, які вони мали змогу відкрити за допомогою заздалегідь заготовлених засобів, які ОСОБА_5 тримав при собі. Знаходячись на шостому поверсі вказаного під?їзду, ОСОБА_6 разом з ОСОБА_5 розподіливши між собою злочинні ролі, відповідно до яких ОСОБА_6 мав спостерігати за навколишньою обстановкою, щоб попередити ОСОБА_5 , який мав зламувати замки квартири, у разі появлення сторонніх осіб, підійшли до вхідних дверей квартири N? 72 , де проживає ОСОБА_7 , які були обладнані двома вмонтованими замками та зачинені. Переконавшись, що в квартирі відсутні мешканці та за їх діями ніхто не спостерігає, ОСОБА_5 діючи відповідно до розподілених ролей разом з ОСОБА_6 , використовуючи заздалегідь заготовлені засоби, пошкодив два замки вхідних дверей, після чого вдвох проникли до квартири, де обшукавши квартиру викрали чуже майно, яке належить ОСОБА_7 , а саме ноутбук марки «Samsung» N143-DP05 білого кольору, вартістю 3427 гривень, роутер «Edimax», вартістю 332 гривні, а всього майна на загальну суму 3759 гривень, після чого з місця вчинення злочину разом з викраденим зникли, однак через деякий час були затримані працівниками міліції.

Таким чином, ОСОБА_5 , обвинувачується у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинено повторно, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України.

Відповідно ст. 12 КК України (в редакції Закону № 4025-VI від 15.11.2011) кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Інкриміноване ОСОБА_5 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України, відповідно до обвинувального акту було вчинено 24.03.2015 та з того часу минуло більше десяти років.

Відповідно до п. 4 ч.1 ст. 49 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014), Особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до ч.1 ст. 285 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Враховуючи те, що з дня вчинення ОСОБА_5 інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, минуло більше десяти років, при цьому, перебіг давності не зупинявся і не переривався, обвинувачений від слідства та суду не ухилявся та не заперечує щодо закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, а тому клопотання захисника підлягає задоволенню.

Також, при ухваленні вказаного рішення, суд враховує позицію Верховного Суду в постанові від 29.07.2021р. у справі N9 552/5595/18, в якій вказано: «За змістом статей 284-288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах. Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено. Відповідно до положень ст. 63 Конституції України та ст. 18 КПК жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання вказаними особами своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ними свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину. Таким чином, невизнання підозрюваним, обвинуваченим вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності їхньої згоди на звільнення від кримінальної відповідальності у передбачених законом випадках, за умови роз`яснення їм судом суті підозри чи обвинувачення, підстав звільнення від кримінальної відповідальності та права заперечувати проти закриття кримінального провадження не є правовою підставою для відмови в задоволенні клопотання сторони кримінального провадження про таке звільнення».

Постановою Верховного суду Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 24 травня 2021 року у справі № 522/2652/15-к зауважено, що суддя районного суду при постановленні ухвали, відповідно до ст. 372 КПК України, не повинен вирішувати питання про встановлення вини обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що суд звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності, процесуальні витрати на останнього, в силу вимог ст. 124 КПК України, не покладаються.

Питання речових доказів підлягає вирішенню відповідно до положень ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, ст. 49 КК України, керуючись ч. 2 ст. 284, ст. 285, 286, 372, 376 КПК України, суд

постановив:

Клопотання захисника ОСОБА_4 - задовольнити.

Звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України на підставі ст. 49 КК України (в редакції Закону № 1183-VII від 08.04.2014), у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження № 0004494 від 23.05.2015 р. за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України - закрити.

Речові докази: верхній замок з вхідних дверей квартири, 15 слідів папілярних узорів, дві викрутки, 39 предметів схожих на ключі, які передані до камери схову Дарницького УП ГУ НП у м. Києві (відповідно до постанов слідчого від 18.05.2015) - знищити; дактилокарту ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , зберігати при матеріалах кримінального провадження; ноутбук «Самсунг», закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_8 , модем «Tdimax», які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_7 , автомобіль «Тойота» н/з НОМЕР_1 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_9 , паспорт громадянина України на імя ОСОБА_5 , який передано на відповідальне зберігання ОСОБА_5 - залишити власникам.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя: