справа № 208/1138/25
провадження № 1-в/208/307/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 р. м. Кам`янське

Заводський районний суд м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області у складі: головуючого, судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

у відкритому судовому засіданні розглянувши матеріали справи за поданням Відділу № 16 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , утримується в ДУ «Біленьківська виправна колонія №99», засудженого Красноармійським міськрайонним судом Донецької області від 20.01.2022 року за ч. 1 ст. 369 КК України до штрафу в розмірі 1 000 неоподатковуваних мінімумів доході громадян, у сумі 17 000 гривень, -

ВСТАНОВИВ:

Адміністрація Відділу № 16 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, звернулась до суду з поданням, в якому просить вирішити питання про можливість звільнення ОСОБА_5 від призначеного вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2022 року покарання за ч. 1 ст. 369 КК України у виді 17 000 гривень, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Подання обґрунтовано тим, що обвинувальний вирок відносно Бабія набрав законної сили 22.02.2022 року. 30.03.2022 року вирок суду надійшов до ДУ «Центр пробації» для його виконання.

Уповноважений орган з питань пробації не отримував від ОСОБА_6 документа про сплату штрафу. Інформації про причини невиконання вироку суду протягом місячний строку уповноважений орган з питань пробації не отримав.

На підставі ч. 3 ст. 26 КВК України, 25.04.2022 року до Красногвардійського районного суду Дніпропетровська спрямовано подання для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 10.05.2022 року, в задоволенні подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відносно ОСОБА_5 , відмовлено.

В період з 18.05.2022 року по 27.07.2022 року здійснювалися заходи щодо встановлення місцезнаходження ОСОБА_5 , але прийнятими мірами встановити місце проживання чи перебування не виявилося можливим.

27.07.2022 року працівником відділу було проведено телефонну бесіду із засудженим ОСОБА_5 , під час якої встановлено, що останній проживає за адресою АДРЕСА_1 , з міста не виїжджав, є пенсіонером, інвалідності та тяжких захворювань не має; винним себе у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 369 КК України не визнає, не погоджується із обвинуваченням і стверджував, що правопорушення не скоював, вважає себе засудженим несправедливо. Сплачувати штраф, призначений вироком Красноармійського міськрайонного суду від 20.01.2022 року, наміру не має.

04.08.2022 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська повторно спрямовано подання для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі.

Ухвалою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 04.10.2022 року, у задоволенні подання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відносно ОСОБА_5 , відмовлено.

Не виконавши покарання у виді сплати штрафу, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення і вироком Красногвардійського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2023 року, його засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70, 71 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, штрафу у розмірі 17000 гривень, які виконувати самостійно.

24.04.2023 року старшим інспектором відділу проведено телефонну бесіду із засудженим ОСОБА_5 під час якої встановлено, що останній проживає за адресою АДРЕСА_1 , з міста не виїжджав, місце проживання не змінював. Бабій повідомив, що 15.03.2023 року він засуджений вироком Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська до 5 років позбавлення волі. З`являтися до відділу пробації та надавати будь-які пояснення відмовився, оскільки не вважає це за потрібне, сплачувати штраф, призначений вироком Красноармійського міськрайонного суду від 20.01.2022 року, наміру не має.

01.05.2023 року до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська повторно було спрямовано подання на підставі ч. 3 ст. 26 КВК України для вирішення питання про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі.

Згідно ухвали Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 16.06.2023 року, у задоволенні подання відділу №16 про розстрочку виплати несплаченої суми штрафу або заміну несплаченої суми штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відносно ОСОБА_5 відмовлено.

Відповідно до повідомлення ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99» від 13.07.2023 року, ОСОБА_5 відбуває покарання у виді 5 років позбавлення волі. Згідно заяви засудженого, він зобов`язався сплатити штраф після звільнення з колонії.

Згідно повідомлення ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99» від 23.01.2024 року, ОСОБА_5 пояснив, що штраф не сплатив, працювати в установі не бажає, сплачувати штраф нічим.

ОСОБА_5 тривалий час не виконував обов`язок виконати покарання, призначене йому вироком суду, що стало бездіяльністю за своєю юридичною природою та може свідчити про ухилення від сплати штрафу. Ухилення від сплати штрафу може полягати у відмові сплатити штраф, призначений вироком суду, у його несплаті у встановлений ст. 26 КВК України або ч. 4 ст. 53 КК України строк, у приховуванні доходів, тощо.

Відповідно до ст. 27 КВК України, якщо засуджений ухиляється від сплати штрафу, він притягується до кримінальної відповідальності за вчинення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 389 КК України.

16.12.2024 року, до Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області відносно Бабія направлено подання з матеріалами для вирішення питання про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 389 КК України.

20.01.2025 року до відділу пробації надійшло повідомлення з Покровського РУП ГУ НП в Донецькій області, відповідно до якого подання про вирішення питання про притягнення до кримінальної відповідальності за ч.1 ст. 389 КК України відносно ОСОБА_5 зареєстровано до Інформаційно-телекомунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції» № 18373 від 17.12.2024 року та проведено перевірку, під час якої матеріали були списані до справи вих. №3104/42 від 31.12.2024, оскільки в поданні відсутні ознаки кримінального та адміністративного правопорушення.

Згідно витягу з Реєстру Державної податкової служби України встановлено, що у 4 кварталі 2022 року (жовтень) засуджений отримав дохід з Покровського відділення управління виконавчої дирекції фонду соціального страхування України у виді Соціальних виплат з відповідних бюджетів, за 1, 2, 3 квартали 2023 року, 1, 2, 3 та 4 квартали 2024 року інформація щодо джерел виплачених доходів за запитуваний період в Державному реєстрі відсутня.

Згідно вимоги з ЄІС МВС України, ОСОБА_5 до кримінальної відповідальності в період з 18.12.2022 року по теперішній час повторно не притягувався та відсутні факти порушення нових кримінальних проваджень.

Враховуючи викладене, та те що строк виконання вказаного вироку закінчився представник уповноваженого органу, просить звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання.

В судовому засіданні представник філії надав заяву про розгляд справи без його участі.

В судовому засіданні прокурор не заперечував проти задоволення подання.

Засуджений до зали суду не з`явився, причин неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду подання був повідомлений належним чином.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Враховуючи вказану норму, суд приходить до висновку про можливість розгляду подання без засудженого.

Вислухавши думку учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне.

Встановлено, що вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2022 року, ОСОБА_7 засуджений за ч. 1 ст. 369 КК України до в сумі 17 000 гривень. Вирок набрав чинності 22.02.2022 року.

Відповідно до ч.1 ст. 26 КВК України, засуджений зобов`язаний сплатити штраф у місячний строк після набрання вироком суду законної сили і повідомити про це кримінально-виконавчу інспекцію за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату штрафу.

Як вбачається з матеріалів справи, станом на 21.01.2025 року, засуджений ОСОБА_7 , до звернення Відділу № 16 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях в суд з вищевказаним клопотанням, штраф призначений вироком Красноармійським міськрайонним судом Донецької області від 20.01.2022 року, не сплатив.

Кримінальне законодавство встановлює правило, згідно з яким звільненню від відбування покарання підлягають особи, відносно яких строки давності виконання обвинувального вироку закінчилися. Під давністю виконання обвинувального вироку розуміється сплив встановлених у законі строків з дня набрання чинності обвинувальним вироком, що виключає виконання призначеного судом покарання. Нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку передбачено ст. 80 КК України.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в такі строки: два роки - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Строки давності щодо додаткових покарань визначаються основним покаранням, призначеним за вироком суду.

Отже, строк давності виконання обвинувального вироку починає спливати з моменту набрання вироком законної сили і триває весь час, доки вирок не виконується з причин, не пов`язаних з ухиленням особи від його виконання.

Статтею 53 КК України передбачено поняття штрафу та підстави його заміни на інший вид покарання, стаття 389 КК України передбачає наслідки ухилення від виконання покарання у виді штрафу.

Проте, ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку є особливим юридичним фактом, питання вирішення якого належить до компетенції суду, а отже, цей факт слід встановлювати з дотриманням вимог процесуальної форми. Ухилення від відбування покарання як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку встановлюється за чітко регламентованою законодавством процедурою, та вирішується виключно судом, оскільки ухилення від відбування покарання у виді штрафу, відповідно до ч. 1 ст. 389 КК України, є злочином. Отже, особа, визнається такою, що ухиляється від відбування покарання лише за наявності обвинувального вироку. Під ухиленням від відбування покарання розуміють умисні дія або бездіяльність засудженого, спрямовані на невиконання покарання.

В той же час, відомостей щодо притягнення ОСОБА_7 до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 389 КК України (ухилення від відбування покарання у виді штрафу), матеріали провадження не містять.

Ухиленням від відбування покарання є дії засудженого, спрямовані на те, щоб уникнути приведення обвинувального вироку у виконання, зокрема виїзд з місця проживання, перехід на нелегальне становище, приховання доходів тощо. А за змістом ст. 389 КК України ухилення від виконання покарання у виді штрафу супроводжується прямим умислом, утворює склад злочину та тягне кримінальну відповідальність. Сюди не відносяться випадки, коли вирок не був виконаний з незалежних від засудженого причин (неналежне виконання своїх обов`язків працівниками державних органів, зміна чинного законодавства щодо визначення компетентних органів, які повинні виконувати покарання тощо).

Як вбачається із матеріалів справи, ОСОБА_7 на час постановлення судом вироку, проживав у м. Покровськ Донецької області, а на дату розгляду даного клопотання, утримується в ДУ «Біленьківська виправна колонія № 99», тобто місце проживання та перебування органу пробації відоме.

З огляду на викладене, суду не надано достовірних доказів того, що обвинувачений ухилявся від сплати штрафу, а висновки суду з цього приводу не можуть ґрунтуватися на припущеннях.

Відповідно до ч.4 ст. 80 КК України, перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у частинах першій та третій цієї статті, засуджений вчинить новий середньої тяжкості, тяжкий або особливо тяжкий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Судом встановлено, що вироком Красногвардійського міськрайонного суду м. Дніпропетровська від 15.03.2023 року, ОСОБА_5 засуджений ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч. 1 ст. 70 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 71, 72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання повністю приєднано невідбуте покарання за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2022 року та визначено остаточно покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років та штрафу у розмірі 17000 гривень, які виконувати самостійно. Злочин, за який ОСОБА_5 був засуджений цим вироком, вчинено 18.12.2022 року. Таким чином, строк давності виконання вироку Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2022 року перервався вчиненням нового злочину і давність виконання вироку суду від 20.01.2022 року почала обчислюватися з 18.12.2022 року і закінчилася 18.12.2024 року.

Існування в КК України звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків виконання покарання за вироком суду обумовлюється недоцільністю виконання обвинувального вироку, оскільки після спливу вказаних строків його виконання не може мати належного карального і превентивного впливу. Загальними умовами, за яких особа, крім тих, що засуджені за злочини, передбачені ст. ст. 437 - 439 і ч. 1 ст. 442, або за інші злочини до довічного позбавлення волі, звільняється від відбування покарання відповідно до ст. 80, є: 1) закінчення зазначених у ч. ч. 1 і 3 ст. 80 строків; 2) не вчинення протягом цих строків нового середньої тяжкості, тяжкого або особливо тяжкого злочину; 3) не ухилення засудженого від відбування покарання.

Судом встановлено, що з 22 лютого 2022 року (день набрання вироком законної сили) вирок Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2022 року відносно ОСОБА_7 , яким його було засуджено до штрафу, не виконано, зокрема вирок не виконаний протягом двох років з моменту переривання давності виконання цього вироку. Факт ухилення засудженого від відбування покарання у вигляді штрафу не встановлений. Зазначене свідчить про наявність законних підстав для задоволення подання органу, що відає відбуванням покарання, у зв`язку з чим Бабій підлягає звільненню від відбування покарання у виді штрафу у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

На підставі викладеного, керуючись ст. 53, 80 КК України, ст. 537, 539 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання Відділу № 16 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях, задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання призначеного за вироком Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 20.01.2022 року, у виді штрафу в сумі 17 000 гривень, на підставі п. 1 ч.1 ст. 80 КК України звільнити, у зв`язку з закінченням строків давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена в Дніпровський апеляційний суд через районний суд протягом семи днів з дня оголошення.

Суддя ОСОБА_1