Рівненський апеляційний суд
_______________________________________________________
У Х В А Л А

Іменем України

12 червня 2025 року м. Рівне

Справа № 571/1438/25

Провадження № 11-сс/4815/175/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Рівненського апеляційного суду у складі:

судді-доповідача - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

підозрюваного - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Рівне матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Рокитнівського відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000119 від 20.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, ?

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2025 року відмовлено в задоволенні клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Сарненського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_8 про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на два місяці до 19 липня 2025 року з покладенням на підозрюваного наступних обов`язків:

- цілодобово не відлучатися з місця постійного проживання: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора;

- прибувати за викликом до слідчого, прокурора;

- повідомляти слідчого, прокурора про зміну свого місця проживання;

- утриматися від спілкування із свідками: ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , та підозрюваним ОСОБА_11 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

В поданій апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_5 вказує, що слідчим суддею залишено поза увагою твердження прокурора про наявність ризиків, при цьому зазначено, що прокурором не обґрунтовано ризик вчинення нових кримінальних правопорушень та впливу на свідків, тобто вважає, що суд фактично визнав наявність інших ризиків.

Зазначає, що причетність ОСОБА_6 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення підтверджується зібраними під час досудового розслідування матеріалами та доказами. Також наголошує про наявність ризиків, зазначених в клопотанні, зокрема ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду, враховуючи тяжкість злочину та те, що підозрюваний проживає на території, яка є прикордонною, а саме межує з територіє республіки білорусь, тому може покинути підконтрольну територію України та переховуватись за її межами; ризик незаконно впливати на свідків з метою ухилення від відповідальності, а також ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, в якому підозрюється, оскільки злочин, інкримінований ОСОБА_6 , пов`язаний з незаконним переправленням осіб через держаний кордон України, що на думку прокурора, дозволяє припустити, що останній, маючи відповідні знайомства та злочинні зв`язки, й надалі може продовжувати вчиняти аналогічні злочини чи інші кримінальні правопорушення. При цьому зауважує, що підозрюваний раніше судимий за вчинення корисливого злочину, і хоч судимість погашена, однак дана обставина свідчить про його схильність до вчинення злочинів.

Просить ухвалу слідчого судді від 22 травня 2025 рокускасувати та постановити нову, якою задовольнити клопотання слідчого та застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора на підтримання апеляційної скарги, думку підозрюваного та його захисника, які заперечили проти її задоволення та просили залишити рішення слідчого судді без зміни, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

З матеріалів провадження вбачається, що ОСОБА_6 інкримінується вчинення під час дії воєнного стану за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_11 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, з метою отримання грошової винагороди кримінального правопорушення, яке полягає в організації та сприянні у незаконному перетині через державний кордон України громадян України призовного віку, а саме: ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за грошову винагороду.

Так, 18 травня 2025 року невстановлена особа під час спілкування по месенджеру «Телеграм» з ОСОБА_9 , який мав намір спільно із ОСОБА_10 незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску, пообіцяла організувати та сприяти їх переправлення через державний кордон України за грошову винагороду в розмірі 6000 (шість тисяч) доларів США за двох осіб. Цього ж дня, за вказівкою невстановленої особи, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 прибули до с. Блажове Сарненського району Рівненської області та, сівши до автомобіля марки «БМВ», невстановлена особа надала роз`яснення вищевказаним особам щодо дати та часу виїзду до прикордонної території, а також транспортних засобів, якими вони будуть пересуватися. За попередньою домовленістю ОСОБА_9 надав невстановленій особі за організацію незаконного перетину кордону грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США, а решту повинен був передати біля державного кордону України.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_6 20.05.2025 року, діючи за попередньою змовою із ОСОБА_11 , з корисливих мотивів, отримавши від невстановлених в ході досудового розслідування осіб вказівку, шляхом усунення перешкод та об`їзду контрольно-пропускних пунктів, які розташовані на напрямку руху, використовуючи мотоцикли, прибув до с. Біловіж Сарненського району Рівненської області. Діючи за вказівкою невстановленої особи, ОСОБА_9 та ОСОБА_10 сіли на мотоцикли під керуванням ОСОБА_6 та ОСОБА_11 та розпочали рух лісовою дорогою до прикордонної території. Під час руху вони зупинилися неподалік с. Хміль Сарненського району Рівненської області, де ОСОБА_10 в якості оплати за організацію незаконного перетину кодону та надання послуг транспортування передав ОСОБА_11 грошові кошти в сумі 3000 (три тисячі) доларів США. При цьому, дії ОСОБА_6 полягали у сприянні порадами, вказівками, наданні послуг з перевезення з с. Біловіж до с. Познань Сарненського району Рівненської області.

У подальшому, 20.05.2025 року приблизно о 17 год. 00 хв., під час руху ОСОБА_6 та ОСОБА_11 на мотоциклах при наданні послуг з перевезення ОСОБА_9 та ОСОБА_10 поблизу с. Глинне Сарненського району Рівненської області, останні були виявлені працівниками правоохоронних органів.

20.05.2025 року о 19 год. 50 хв. ОСОБА_6 затримано в порядку ст.208 КПК України та 21.05.2025 року повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод і практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

При цьому, відповідно до установленої практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливості запобігання їм застосуванням більш м`яких запобіжних заходів мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного і його поведінки.

У відповідності до вимог ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою, відповідно до ч.2 даної статті, є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені в ч.1 цієї статті (переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується).

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Таким чином, щоб вирішити справу у відповідності до вимог закону, суд повинен взяти до уваги, крім даних, передбачених ст.177 КПК України, особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки, характер справи, тяжкість покарання та наслідки вчинення протиправних діянь.

Як вбачається із матеріалів провадження, при розгляді клопотання про обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу в суді першої інстанції слідчий та прокурор не довели того, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з позбавлення волі, не забезпечить виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Так, слідчий суддя оцінив в сукупності всі обставини, необхідні для обрання запобіжного заходу, в тому числі вагомість наявних доказів про обґрунтованість підозри у вчиненні злочину, ступінь його тяжкості та особу підозрюваного, який одружений, має малолітню дитину, дружина вагітна, за місцем проживання характеризується позитивно та прийшов до вірного висновку про відсутність доказів, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Доводи апеляційної скарги прокурора про наявність ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, впливу на свідків, ризик вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити те, в якому підозрюється, жодним доказом не доведені, отже є голослівними. Крім того, ухвалою слідчого судді на нього покладено відповідні обов`язки, що передбачає контроль за поведінкою підозрюваного з боку органів поліції, порушення яких може спричинити ініціювання обрання більш суворого запобіжного заходу, що на думку апеляційного суду, може запобігти ризикам, передбачених ст.177 КПК України в разі їх настання.

Посилання прокурора щодо тяжкості інкримінованого злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 , не можуть, на думку суду, безумовно свідчити про наявність ризиків, зазначених у клопотанні слідчого. Крім того, сама по собі тяжкість кримінальних правопорушень не може бути підставою для тримання особи під вартою, що слідує із усталеної практики Європейського суду з прав людини.

Під час апеляційного розгляду захисник та підозрюваний зазначили, що він не порушує обов`язки, покладені на нього слідчим суддею, вину визнає та співпрацює зі слідством, з`являється за викликами до слідчого, прокурора та суду, згідно характеристики за місцем проживання характеризується позитивно, скарг від сусідів та односельчан не надходило, тому вважають, що обраний запобіжний захід є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор в судовому засіданні підтвердив доводи підозрюваного та його захисника, вказав, що ОСОБА_6 обов`язки, покладені на нього судом при обранні запобіжного заходу, не порушує, при цьому не надав жодних доказів для їх спростування, не обґрунтував наявність ризиків, зазначених в клопотанні, а тому суд прийшов до правильного висновку, що стороною обвинувачення не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_6 ..

Отже, враховуючи викладене в сукупності та те, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього кодексу, колегія вважає, що наявні на даний час обставини та факти свідчать про те, що запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків достатньою мірою забезпечить необхідний баланс між правами підозрюваного та інтересами досудового розслідування.

Однак, орган досудового розслідування не позбавлений права, в разі недотримання підозрюваним умов цілодобового домашнього арешту звернутися до слідчого судді з клопотанням про зміну запобіжного заходу на більш суворий.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у задоволенні клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора апеляційний суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Рокитнівського районного суду Рівненської області від 22 травня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000119 від 20.05.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, залишити без зміни, а апеляційну скаргу прокурора Рокитнівського відділу Сарненської окружної прокуратури ОСОБА_5 - без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2