Справа № 450/3790/25 Провадження № 1-кс/450/571/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою

"22" серпня 2025 р. слідчий суддя Пустомитівського районного суду Львівської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі слідчого СВ ВП № 3 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області ОСОБА_3 , прокурора Львівської спеціалізованої прокуратори у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Пустомити клопотання слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , яке надійшло на розгляд слідчого судді 22.08.2025 року, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000685 від 21.08.2025 року, про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Куликів Жовківського району Львівської області, українцю, громадянину України, розлученому, який не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді солдата,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 162 КК України,-

в с т а н о в и в :

у провадження слідчого судді Пустомитівського районного суду надійшло клопотання від слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратори у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначенням застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч.1 ст. 263, ч.1 ст. 162 КК України.

В обґрунтування вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 21 серпня 2025 року, близько 14 годин 00 хвилин екіпаж «Дзвін 103» в складі поліцейського СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_7 та поліцейського СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області капрала поліції ОСОБА_8 під час несення служби, перебуваючи на автодорозі Н-09, 431 км., між населеними пунктами с. Давидів та с. Старе Село Львівського району Львівської області, було виявлено автомобіль марки ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з порушенням правил дорожнього руху, а саме не виконав вимогу дорожнього знаку 5,16 (рух по смугах). Працівниками поліції було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу, однак водій автомобіля на законну вимогу працівника поліції здійснити зупинку не відреагував, а навпаки збільшив швидкість. Працівниками поліції було прийнято рішення про переслідування водія автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 на службовому автомобілі марки «Шкода Рапід» д.н.з. НОМЕР_3 . Однак, не зважаючи на ввімкнені відбиваючі червоно-сині ліхтарі та вимогу зупинитись, водій авто не реагував та не зупинився. Працівниками поліції було здійснено обгін даного транспортного засобу та заблоковано автомобіль, водій якого був змушений зупинитись. Так, в ході встановлення особи водія авто ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 з метою складання адміністративних матеріалів, водію було запропоновано вийти з авто. Водій погодився та вийшовши з авто в останнього було виявлено явні ознаки сп`яніння. Після цього, на вимогу працівників поліції назвати свої дані та пред`явити документи на транспортний засіб та посвідчення водія, водій авто ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 назвався невірними даними. Працівник поліції ОСОБА_7 з метою унеможливити ОСОБА_5 сісти за кермо авто в стані сп`яніння та покинути місце зупинки, повідомив ОСОБА_5 що витягне ключ з замка запалювання та надасть ключ до авто тверезому водію, на що ОСОБА_5 погодився. Встановивши, що ОСОБА_5 вказує невірні дані щодо себе, працівник поліції ОСОБА_7 повторно пред`явив законну вимогу надати документи на транспортний засіб та посвідчення водія. В подальшому, ОСОБА_5 імітуючи пошук документів в своїй сумочці, яка знаходилась при ньому через плече, дістав з вказаної сумки предмет схожий на бойову гранату. Працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 побачивши в ОСОБА_5 в лівій руці гранату, з дотриманням заходів особистої безпеки. Усвідомлюючи реальну загрозу їхньому життю та здоров`ю, відійшли від правопорушника на безпечну відстань. Після цього працівник поліції ОСОБА_7 неодноразово здійснив законну вимогу до ОСОБА_5 , щоб останній припинив правопорушення та залишив гранату на землі. Однак, ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії та не реагуючи на неодноразові законні вимоги працівників поліції їх припинити, став погрожувати поліцейському ОСОБА_7 застосуванням щодо нього гранати та почав вимагати ключі від автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 . Поліцейський ОСОБА_7 реально сприймаючи погрозу вбивством, з метою недопущення застосування ОСОБА_5 бойової гранати щодо себе чи поліцейського ОСОБА_8 , повернув ОСОБА_5 ключі від авто, кинувши їх на землю в сторону ОСОБА_5 , при цьому продовжував заспокоювати правопорушника та вимагав покласти гранату на землю. ОСОБА_5 з метою уникнення затримання, піднявши ключі, сів в авто ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 та направився автодорогою в с. Старе Село. Після того, поліцейський ОСОБА_7 з метою зупинки транспортного засобу застосував вогнепальну зброю, здійснивши постріл в напрямку коліс автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 . В подальшому поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про дану подію повідомили на лінію «102» та продовжили переслідування ОСОБА_5 . Останній, в свою чергу, з метою уникнення затримання, зупинився в АДРЕСА_2 , швидко вийшов з авто, зачинивши дверцята та забіг на території домогосподарства що по АДРЕСА_2 , проник в господарське приміщення де ї переховувався протягом приблизно 2 години 30 хв. до моменту його затримання.

Крім цього, ОСОБА_5 , в порушення вимог законодавства України про зброю та боєприпаси, які відносяться до речей, які вилучені з цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та можливість настання їх суспільно небезпечних наслідків, в порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ, п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, а також положення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної i охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21.08.2025, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав вибуховий пристрій в кількості одного корпуса осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, та модернізований уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, які зберігав при собі. В подальшому, 21.08.2025, під час проведення працівниками поліції обшуку в автомобілі марки ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , власникм якого є ОСОБА_5 , який був припаркований поблизу домогосподарства АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено корпус осколкової оборонної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та модернізований уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, та які в конструктивному поєднанні є осколковою оборонною ручною гранатою Ф-1.

Крім цього, ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, 21.08.2025 року, близько 14:30 годин, з метою уникнення відповідальності за вчинення правопорушень та з метою переховування від працівників поліції, прибув до територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та всупереч волі особи ОСОБА_9 , яка є власником домогосподарства, всупереч встановленому порядку, забіг, ти самим проник на територію господарства останньої. В подальшому, продовжуючи свій незаконний умисел, всупереч волі ОСОБА_9 через незачинені двері, проник в господарське приміщення, розташоване на території вказаного домогосподарства під №90а, де переховався від працівників поліції до моменту його затримання, порушивши тим самим гарантоване громадянам України право на недоторканість житла, передбачене ст. 30 Конституції України, ст. 12 «Загальної декларації прав людини» прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року.

Враховуючи вищенаведене, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, за ч. 1 ст. 162 КК України за яке передбачено покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподаткованих мінімумів доходів громадян або виправними роботами на строк до двох років, або обмеження волі на строк до трьох років, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України за яке передбачено покарання у виді виправних робіт на строк до двох років або арештом на строк до шести місяців, або обмеження волі на строк до трьох років, або позбавлення волі на той самий строк, та у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, який відноситься до категорії тяжкого злочину, за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винним, є всі підстави вважати, що підозрюваний може впливати на свідків, у провадженні, з метою зміни показів останніми, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинення ним тяжкого злочину; обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на термін від 3 до 7 років; може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності; може вчинити інше кримінальне правопорушення та перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, а також знищити, сховати або спотворити будь-які із речей та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, з метою запобігання вказаним ризикам, об`єктивно необхідним є застосування щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, просить клопотання задоволити.

У судовому засіданні слідчий та прокурор клопотання підтримали та просять його задоволити, з підстав наведених у ньому.

Захисник підозрюваного ОСОБА_5 ОСОБА_6 клопотання заперечив, так як вид запобіжного заходу є занадто суворим, оскільки підозрюваний не буде ухилятися та сприятиме слідству, врахувати факт служби такого в ЗСУ, а також те, що підозрюваний потребує медичної допомоги,у зв`язку із наведеним, просить застосувати запобіжний захід до підозрюваного у виді цілодобового домашнього арешту.

Підозрюваний підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши думку учасників провадження щодо клопотання слідчого, проаналізувавши матеріали клопотання, встановлено такі обставини, що мають значення для правильного вирішення клопотання слідчого.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що 21 серпня 2025 року, близько 14 годин 00 хвилин екіпаж «Дзвін 103» в складі поліцейського СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області сержанта поліції ОСОБА_7 та поліцейського СРПП відділу поліції № 3 Львівського РУП № 2 ГУНП у Львівській області капрала поліції ОСОБА_8 під час несення служби, перебуваючи на автодорозі Н-09, 431 км., між населеними пунктами с. Давидів та с. Старе Село Львівського району Львівської області, було виявлено автомобіль марки ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , який рухався з порушенням правил дорожнього руху, а саме не виконав вимогу дорожнього знаку 5,16 (рух по смугах). Працівниками поліції було прийнято рішення про зупинку даного транспортного засобу, однак водій автомобіля на законну вимогу працівника поліції здійснити зупинку не відреагував, а навпаки збільшив швидкість. Працівниками поліції було прийнято рішення про переслідування водія автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 на службовому автомобілі марки «Шкода Рапід» д.н.з. НОМЕР_3 . Однак, не зважаючи на ввімкнені відбиваючі червоно-сині ліхтарі та вимогу зупинитись, водій авто не реагував та не зупинився. Працівниками поліції було здійснено обгін даного транспортного засобу та заблоковано автомобіль, водій якого був змушений зупинитись. Так, в ході встановлення особи водія авто ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 з метою складання адміністративних матеріалів, водію було запропоновано вийти з авто. Водій погодився та вийшовши з авто в останнього було виявлено явні ознаки сп`яніння. Після цього, на вимогу працівників поліції назвати свої дані та пред`явити документи на транспортний засіб та посвідчення водія, водій авто ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 ОСОБА_5 назвався невірними даними. Працівник поліції ОСОБА_7 з метою унеможливити ОСОБА_5 сісти за кермо авто в стані сп`яніння та покинути місце зупинки, повідомив ОСОБА_5 що витягне ключ з замка запалювання та надасть ключ до авто тверезому водію, на що ОСОБА_5 погодився. Встановивши, що ОСОБА_5 вказує невірні дані щодо себе, працівник поліції ОСОБА_7 повторно пред`явив законну вимогу надати документи на транспортний засіб та посвідчення водія. В подальшому, ОСОБА_5 імітуючи пошук документів в своїй сумочці, яка знаходилась при ньому через плече, дістав з вказаної сумки предмет схожий на бойову гранату. Працівники поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 побачивши в ОСОБА_5 в лівій руці гранату, з дотриманням заходів особистої безпеки. Усвідомлюючи реальну загрозу їхньому життю та здоров`ю, відійшли від правопорушника на безпечну відстань. Після цього працівник поліції ОСОБА_7 неодноразово здійснив законну вимогу до ОСОБА_5 , щоб останній припинив правопорушення та залишив гранату на землі. Однак, ОСОБА_5 продовжуючи свої протиправні дії та не реагуючи на неодноразові законні вимоги працівників поліції їх припинити, став погрожувати поліцейському ОСОБА_7 застосуванням щодо нього гранати та почав вимагати ключі від автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 . Поліцейський ОСОБА_7 реально сприймаючи погрозу вбивством, з метою недопущення застосування ОСОБА_5 бойової гранати щодо себе чи поліцейського ОСОБА_8 , повернув ОСОБА_5 ключі від авто, кинувши їх на землю в сторону ОСОБА_5 , при цьому продовжував заспокоювати правопорушника та вимагав покласти гранату на землю. ОСОБА_5 з метою уникнення затримання, піднявши ключі, сів в авто ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 та направився автодорогою в с. Старе Село. Після того, поліцейський ОСОБА_7 з метою зупинки транспортного засобу застосував вогнепальну зброю, здійснивши постріл в напрямку коліс автомобіля ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 . В подальшому поліцейські ОСОБА_7 та ОСОБА_8 про дану подію повідомили на лінію «102» та продовжили переслідування ОСОБА_5 . Останній, в свою чергу, з метою уникнення затримання, зупинився в АДРЕСА_2 , швидко вийшов з авто, зачинивши дверцята та забіг на території домогосподарства що по АДРЕСА_2 , проник в господарське приміщення де ї переховувався протягом приблизно 2 години 30 хв. до моменту його затримання.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється в погрозі вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України.

Крім цього, ОСОБА_5 , в порушення вимог законодавства України про зброю та боєприпаси, які відносяться до речей, які вилучені з цивільного обороту і не можуть знаходитися у власності громадян без спеціального дозволу, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій та можливість настання їх суспільно небезпечних наслідків, в порушення вимог п. 1 «Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України», затвердженого постановою Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471-ХІІ, п. 9 «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576, а також положення «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної i охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністра внутрішніх справ від 21.08.1998 № 622, в невстановленому досудовим розслідуванням місці, в невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 21.08.2025, незаконно, без передбаченого законом дозволу, придбав вибуховий пристрій в кількості одного корпуса осколкової обороної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, та модернізований унфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, які зберігав при собі. В подальшому, 21.08.2025, під час проведення працівниками поліції обшуку в автомобілі марки ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 , власникм якого є ОСОБА_5 , який був припарований поблизу домогосподарства АДРЕСА_2 , було виявлено та вилучено корпус осколкової обороної ручної гранати Ф-1, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин та модернізований уніфікований запал ручної гранати типу УЗРГМ-2, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, та які в конструктивному поєднанні є осколковою оборонною ручною гранатою Ф-1.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у придбанні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Також ОСОБА_5 , маючи умисел на незаконне проникнення до житла та іншого володіння особи, 21.08.2025, близько 14:30 годин, з метою уникнення відповідальності за вчинення правопорушень та з метою переховування від працівників поліції, прибув до територію домоволодіння, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , та всупереч волі особи ОСОБА_9 , яка є власником домогосподарства, всупереч встановленому порядку, забіг, ти самим проник на територію господарства останньої. В подальшому, продовжуючи свій незаконний умисел, всупереч волі ОСОБА_9 через незачинені двері, проник в господарське приміщення, розташоване на території вказаного домогосподарства під №90а, де переховався від працівників поліції до моменту його затримання, порушивши тим самим гарантоване громадянам України право на недоторканість житла, передбачене ст. 30 Конституції України, ст. 12 «Загальної декларації прав людини» прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 та ст. 8 «Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод», прийнятою Радою Європи 04.11.1950 року.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у порушенні недоторканності житла, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

Підсумовуючи вищенаведене, ОСОБА_5 підозрюється в погрозі вбивством щодо працівника правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, тобто кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 345 КК України, у придбанні та зберіганні вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а також підозрюється у порушенні недоторканності житла, тобто у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

21.08.2025 року ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальний правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України.

За вказаним фактом СВ ВП № 3 ГУ НП у Львівській області 21.08.2025 розпочато кримінальне провадження № 0000685, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 345, ч.1 ст. 263 КК України.

30.05.2023 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 162, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 345 КК України.

У відповідності до ч. 5 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 263 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , є тяжким злочином.

Положеннями ч. 1 та ч. 3 ст.183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

При розгляді даного клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчий та прокурор довів обґрунтованість підозри висунутої затриманому.

У відповідності до положень ч.1 ст.194 КПК України визначено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно положень ст.177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Згідно п. 5 ч. 2 ст.183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосовано до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

При обранні запобіжного заходу підозрюваному слідчий суддя погоджується із доводами слідчого та прокурора про те, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України. Також, обґрунтованими є доводи слідчого про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватись від досудового слідства і суду, впливати на потерпілих та свідків, чи продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням конкретних обставин. Тримання особи під вартою може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Тримання під вартою не повинно бути продовжене лише через очікуване покарання у виді позбавлення волі (Leteliier v.France (Летельєр проти Франції), §51; LA, v.France (LA. проти Франції), §104; Prencipe v.Monaco (Прансип проти Монако), §79; Tiron v.Romania (Тирон проти Румунії), §§41-42).

Ризик того, що обвинувачений буде перешкоджати належному відправленню судочинства, не може оцінюватись абстрактно, факт такого перешкоджання має бути підтверджено доказами (Becciev v.Moldova (Бекчієв проти Молдови), §59).

Ризик тиску на свідків може бути визнано на початкових стадіях процесу (Jarzynski v.Poland (Яжинський проти Польщі) §43).

Однак зі плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для тримання підозрюваного під вартою; за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, дачі показань (Clooth v.Belgiu (Клоот проти Бельгії), §44).

Європейський суд з прав людини вказує, що небезпеку переховування від правосуддя не можна виміряти тільки залежно від суворості можливого покарання; її треба визначати з врахуванням низки інших релевативних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що вона не може слугувати виправданням для тримання під вартою (W v.Switzerland, 14379/88, 26 січня 1993 року).

Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v.Moldova (Бекчиєв проти Молдови) §58).

Ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою (Neumeister v.Austria (Коймайетер проти Австрії), §10).

Згідно п.п.3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про його незначний ступінь, який може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується отриманими у провадженні доказами, а саме: протоколом невідкладного обшуку автомобіль марки ВАЗ 21114 д.н.з. НОМЕР_2 від 21.08.2025, в ході якого виявлено та вилучено речові докази, протоколом огляду місця події від 21.08.2025 проведеного за адресою: Львівська область, Львівський район, с. Старе Село, вул. Зелена, 90а, протоколом допиту потерпілого ОСОБА_7 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 , протоколом допиту потерпілого ОСОБА_9 , висновком експерта за результатами судової вибухово-технічної експертизи, повідомленням про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, вище вказаними речовими доказами у кримінальних провадженнях та іншими матеріалами зібраними під час досудового розслідування у їх сукупності та взаємозв`язку.

Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини, відображеної, зокрема у пункті 175 рішення від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series A, № 182).

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому кримінальному провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

При обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою слід врахувати, що ОСОБА_5 підозрюється у вчинені тяжкого умисного злочину, санкція частини статті якого передбачає позбавлення волі на строк від трьох до семи років, у зв`язку із наявністю ризиків, передбачених ч. 1 п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ст.177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 будучи особою, яка обізнана із можливою мірою покарання у разі визнання його винним у вчиненні злочину, в якому він підозрюється, з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення, може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, ураховуючи наявність вилучених предметів та речей; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Також досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 розлучений, не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей, осіб похилого віку чи інвалідів, не встановлено тяжких хвороб та інвалідності, які б перешкоджали утриманню його під вартою. Останній хоча і перебуває на посаді солдата та є військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , однак з 12.01.2024 року самовільно залишив військову частину, а саме місце розташування підрозділу, та не повернувся.

Зважаючи на зазначене вбачається, що інші більш м`які запобіжні заходи, які відносно нього можуть обратись, не можуть забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, крім того, підозрюваний може незаконно впливати на свідків, експертів, потерпілого, представника потерпілого, чи знищити речові докази, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на таке, слідчий суддя вважає, що підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Щодо підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри, яка підтверджена зазначеними у клопотанні доказами, в також наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, що свідчить про неможливість запобігання цим та іншим ризикам шляхом застосування більш м`якого виду запобіжного заходу. А відтак, слідчий суддя приходить до висновку щодо підозрюваному слід обрати запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя -

п о с т а н о в и в :

клопотання слідчого СВ ВП №3 ЛРУП №2 ГУ НП у Львівській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Львівської спеціалізованої прокуратори у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 , про обрання запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою без визначення розміру застави - задоволити.

Обрати ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю с. Куликів Жовківського району Львівської області, українцю, громадянину України, розлученому, який не має на утриманні малолітніх/неповнолітніх дітей, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимому, військовослужбовцю військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді солдата, запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави строком на 60 днів, від 21 серпня 2025 року 16:30 год. до 19 жовтня 2025 року включно.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику та скерувати начальнику ЛСІ УДДУ з ПВП Львівської області для відома та виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1