Справа 766/9509/24 Головуючий в 1-й інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/819/275/25 Доповідач: ОСОБА_2
ХЕРСОНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Єдиний унікальний номер справи: 766/9509/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.05.2025 м. Херсон

Херсонський апеляційний суд в складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в м. Херсоні матеріали кримінального провадження внесене до ЄРДР під №0000333 від 10.04.2024 за апеляційною скаргою прокурора на ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2025 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Херсон, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

в с т а н о в и в:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених судом першої інстанції обставин.

Ухвалою Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2025 кримінальне провадження №0000333 від 10.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, закрито на підставі п. 4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Витрати на залучення експерта в розмірі 280 гривень віднесено на рахунок держави.

Встановлені судом обставини.

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, 05.04.2024 приблизно о 12:00 годині, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на заволодіння чужим майном, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, умисно, в умовах воєнного стану, перебуваючи на території підприємства ТОВ «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел» розташованого за адресою: м. Херсон, Карантинний острів, 1, шляхом вільного доступу через діру у паркані проник на територію побутового приміщення, звідки здійснив крадіжку 12 метрів мідної обмотки кабелю КГНВ 1х95, в якому знаходилося 12 кілограм міді на загальну суму 2 700 гривень, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями матеріальну шкоду ТОВ «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел», на вищезазначену суму.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, він же, 09.04.2024, приблизно о 14:00 годині, переслідуючи прямий умисел та корисливий мотив, спрямований на викрадення чужого майна, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, таємно, повторно, в умовах воєнного стану, перебуваючи на території підприємства ТОВ «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел», розташованого за адресою: м. Херсон, Карантинний острів, 1, шляхом вільного доступу через діру у паркані проник на територію побутового приміщення, звідки здійснив крадіжку 12 метрів мідної обмотки кабелю КГНВ 1х95, в якому знаходилося 12 кілограм міді, на загальну суму 2 700 гривень, після чого залишив місце вчинення кримінального правопорушення з викраденим майном, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши своїми діями матеріальну шкоду ТОВ «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел», на суму 2 700 гривень.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_7 кваліфіковано за ч.4 ст.185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, вчинена повторно.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор порушує питання про зміну ухвали щодо ОСОБА_7 з підстав істотного порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказати, що витрати за проведення молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/122-24/2239-БД від 09.05.2024, вартість якої склала 5 938 грн. 67 копійок, віднести на рахунок держави.

Вказати, що на підставі ст.100 КПК України речові докази: жмути міді повернути законному власнику ТОВ «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел», мішок знищити.

У решті ухвалу суду першої інстанції залишити без змін.

В обґрунтування своїх доводів зазначає, що у кримінальному провадженні проведено молекулярно-генетичну експертизу, за результатами проведення якої складено висновок від 09.05.2024 № СЕ-19/122-24/2239-БД, та у довідці зазначено вартість проведення цього експертного дослідження 5 938 грн. 67 копійок.

З огляду на викладене, враховуючи втрату чинності законом, яким встановлювалася кримінальна відповідальність за діяння, судові витрати понесені під час досудового розслідування даного кримінального правопорушення на проведення молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/122-24/2239-БД від 09.05.2024, вартість якої склала 5 938 грн. 67 копійок, підлягають віднесенню на рахунок держави.

Крім цього, судом першої інстанції не вирішено питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 мішок зі жмутами міді, упаковані до сейф-пакету А668417. Мідь належить потерпілому ТОВ «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел», власник мішка не встановлений.

Учасників судового провадження було належним чином повідомлено про дату, час і місце апеляційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду апеляційної інстанції, а також про обов`язкову участь обвинуваченого ОСОБА_7 в апеляційному розгляді, не надходило.

Позиції сторін.

Заслухавши суддю - доповідача, думку прокурора, який просив апеляційну скаргу прокурора задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла до такого.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до положень ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює висновок суду про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, а тому відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України ухвала суду в цій частині в апеляційному порядку не перевіряється.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги прокурора про зміну ухвали суду в частині вирішення питання про процесуальні витрати, понесених на залучення експерта, та їх віднесення на рахунок держави, а також про долю речових доказів, колегія суддів виходить із наступного.

Процесуальні витрати це передбачені кримінальним процесуальним законом затрати, які виникають та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, понесені органами досудового розслідування, прокуратури і суду та іншими учасниками кримінального провадження. Умовно їх можна поділити на: витрати, які учасник кримінального провадження несе самостійно та витрати, які здійснюються за рахунок Державного бюджету України.

Компенсація процесуальних витрат особам, які залучаються у кримінальне провадження, перш за все є важливою гарантією повноти встановлення обставин справи, забезпечує реалізацію принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів, захищає права осіб, що здійснюють у кримінальному судочинстві покладені на них процесуальні обов`язки.

В основі механізму відшкодування процесуальних витрат лежать правовідносини між суб`єктами, що в різних процесуальних статусах залучаються у провадження та несуть у зв`язку з цим витрати, і посадовими особами та органами, які зобов`язані компенсувати зазначені витрати за рахунок публічних або приватних коштів.

При цьому, питання розподілу таких витрат повинно вирішуватися індивідуально у кожному кримінальному провадженні з урахуванням всіх обставин їх виникнення, підстав завершення кримінального провадження та судового розгляду.

Так, положення, які стосуються процесуальних витрат, регламентовані главою 8 КПК України.

Приписами ст.118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із 1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів.

Згідно з приписами ч.1 ст.122 КПК України витрати, пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів, несе сторона кримінального провадження, яка заявила клопотання про виклик свідків, залучила спеціаліста, перекладача чи експерта, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З аналізу положень кримінального процесуального закону, які регулюють питання розподілу та стягнення процесуальних витрат, слідує, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати, а на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. При цьому суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою (ч.1 ст.124, ч.1 ст.126, п.13 ч.1 ст.368, ч.4 ст.374 КПК України).

Виходячи з викладеного, стягнення процесуальних витрат з обвинуваченого можливе за наявності таких підстав: визнання особи винною у вчиненні злочину (обвинувальний вирок суду), факт понесення процесуальних витрат (документально підтверджені витрати), залучення спеціаліста/експерта саме стороною захисту.

Водночас, кримінальним процесуальним законом прямо не передбачено стягнення процесуальних витрат з особи, кримінальне провадження щодо якої закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України у зв`язку із закриттям кримінального провадження через втрату чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 2 ст.479-2 КПК України передбачено, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

При цьому закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1 ст.284 цього Кодексу, є безумовним, оскільки приводом для нього є саме скасування кримінальної протиправності діяння, в якому обвинувачується особа.

Враховуючи викладене, процесуальні витрати, понесені органом досудового розслідування та пов`язані зі здійсненням кримінального провадження, зокрема документально підтверджені витрати на проведення експертизи, необхідно стягувати з особи, відносно якої здійснювалося кримінальне провадження, у разі: 1) ухвалення щодо неї обвинувального вироку; 2) у разі залучення експерта саме стороною захисту.

Отже, оскільки судом першої інстанції кримінальне провадження щодо ОСОБА_7 закрито, при цьому ініціатором проведення судової експертизи у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування, а сторона захисту не залучала жодних експертів, тому відповідно до приписів ч.2 ст.122, ст.124 КПК України витрати на проведення молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/122-24/2239-БД від 09.05.2024, вартість якої склала 5 938 грн. 67 копійок, не підлягають стягненню з ОСОБА_7 та покладаються на державу.

Зазначене узгоджується з позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеному в постанові від 12.09.2022 у справі №203/241/17.

Крім того, ухвалюючи оскаржувану ухвалу, суд повинен був вирішити, зокрема питання, що належить вчинити з речовими доказами.

Відповідно до ч.9 ст.100 КПК України, питання про долю речових доказів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження, зокрема гроші, цінності та інше майно, що були предметом кримінального правопорушення або іншого суспільно небезпечного діяння, конфіскуються, крім тих, які повертаються власнику (законному володільцю).

Зазначених вимог процесуального закону суд першої інстанції при ухваленні рішення у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 не дотримався,

Матеріалами справи підтверджено, що вилучені жмути міді належить потерпілому - ТОВ «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел», а власник мішка не встановлений.

Проте суд першої інстанції у цьому кримінальному провадженні не вирішив питання про долю цих речових доказів, тим є порушення вимог кримінального процесуального закону.

Згідно п.4 ч.1 ст.408 КПК України суд апеляційної інстанції змінює вирок у разі, якщо зміна вироку не погіршує становище обвинуваченого.

Враховуючи те, що апеляційні доводи прокурора знайшли своє повне підтвердження під час апеляційного розгляду, колегія суддів вважає помилковою позицію суду першої інстанції про те, що ним не було визначено, що судові витрати понесені під час досудового розслідування даного кримінального правопорушення на проведення молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/122-24/2239-БД від 09.05.2024, вартість якої склала 5 938 грн. 67 копійок, підлягають віднесенню на рахунок держави, та не вирішено питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні щодо ОСОБА_7 мішок зі жмутами міді, оскільки закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, є реабілітуючою підставою, тобто особа не вчинила протиправного діяння, передбаченого кримінальним законом, а ініціатором проведення судової експерти у цьому кримінальному провадженні був орган досудового розслідування та сторона захисту не залучала жодних експертів, тому зазначені вище процесуальні витрати необхідно віднести на рахунок держави, а речові докази жмути міді повернути законному власнику ТОВ «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел», а мішок знищити.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про те, що апеляційну скаргу прокурора належить задовольнити, а оскаржувана ухвала підлягає зміні в частині вирішення питання про стягнення процесуальних витрат та вирішення долі речових доказів.

Керуючись ч.2 ст.376, ст.404, 405, 407-409, 419 КПК України, апеляційний суд.

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу прокурора - задовольнити.

Ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 12.02.2025 щодо ОСОБА_7 в частині стягнення процесуальних витрат та вирішення долі речових доказів - змінити.

Вказати в резолютивній частині, що витрати за проведення молекулярно-генетичної експертизи № СЕ-19/122-24/2239-БД від 09.05.2024, вартість якої склала 5 938 грн. 67 копійок, віднести на рахунок держави.

На підставі ст.100 КПК України речові докази: жмути міді повернути законному власнику ТОВ «Фірмово-промисловий комплекс «Корабел», а мішок знищити.

У решті цю ухвалу суду першої інстанції - залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена до Верховного Суду шляхом подачі касаційної скарги протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4