УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання старшого слідчого СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , яке погоджене з прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Києва ОСОБА_4 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001374 від 18.04.2025, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

В обґрунтування клопотання вказано, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001374 від 18.04.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України.

18.04.2025 слідчим СВ Шевченківського УП ГУНП у м. Києві проведено затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину у порядку ст. 208 КПК України, а саме, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України затримано ОСОБА_5

18.04.2025 у ході затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України, за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 9, у приміщенні Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, а саме, у службовому кабінеті № 315, виявлено та вилучено: куртка ОСОБА_5 , кросівки ОСОБА_5 ; штани (джинсові) ОСОБА_5 ; електронний пристрій для куріння, грошові кошти у сумі 1515 гривень, сумка з навушниками, мобільний телефон сірого кольору, мобільний телефон марки «Nokia», павербанк, одеколон, паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , дисконтні та кредитні картки, папери.

Посилаючись на встановлені в ході досудового розслідування обставини, з метою забезпечення збереження речових доказів, враховуючи, що вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, слідчий просив накласти арешт на вилучене майно.

У судове засідання слідчий не з`явився, подав заяву, в якій просив здійснювати розгляд клопотання без його участі.

Власник майна у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду клопотання повідомлявся його захисник.

Оскільки відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття прокурора та власника майна у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання, слідчий суддя ухвали здійснювати розгляд справи без їх участі.

Слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання, дійшов висновку про наступне.

Встановлено, що у провадженні слідчого відділу Шевченківського УП ГУНП у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження № 0001374 від 18.04.2025 за підозрою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України.

18.04.2025 у ході затримання ОСОБА_5 у порядку ст. 208 КПК України, за адресою: м. Київ, вул. Герцена, 9, у приміщенні Шевченківського УП ГУНП у м. Києві, а саме, у службовому кабінеті № 315, виявлено та вилучено: куртка ОСОБА_5 , кросівки ОСОБА_5 ; штани (джинсові) ОСОБА_5 ; електронний пристрій для куріння, грошові кошти у сумі 1515 гривень, сумка з навушниками, мобільний телефон сірого кольору, мобільний телефон марки «Nokia», павербанк, одеколон, паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , дисконтні та кредитні картки, папери.

18.04.2025 слідчим винесено постанову про визнання вищезазначених речей речовими доказами у кримінальному провадженні №0001374 від 18.04.2025.

Дане клопотання подане 21.04.2025, а отже слідчим не пропущено строк звернення до суду з клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене майно, визначений ч. 5 ст. 171 КПК України.

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема, збереження речових доказів.

При цьому, ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку накладення арешту на майно з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Так, слідчим суддею з матеріалів клопотання встановлено, що вилучене майно, а саме куртка, кросівки, штани (джинсові) ОСОБА_5 , мобільний телефон сірого кольору та мобільний телефон марки «Nokia», можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а накладення арешту є необхідним з метою забезпечення збереження речових доказів.

Як постанова про визнання вказаного майна речовим доказом так і клопотання про арешт майна, з посиланням на встановлені у кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, містять відповідні мотиви та підстави на обґрунтування висновку про відповідність такого майна ознакам речових доказів, визначеним ст. 98 КПК України, зокрема посилання на те, що вилучене майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, слідчим суддею не встановлено.

Разом з цим, клопотання в частині накладення арешту на електронний пристрій для куріння, грошові кошти у сумі 1515 гривень, сумку з навушниками, одеколон, паспорт громадянина України, виданий на ім`я ОСОБА_5 , дисконтні та кредитні картки, папери, задоволенню не підлягає у зв`язку з його необґрунтованістю, оскільки слідчим у клопотанні не доведено яке значення має вказане майно для з`ясування обставин у кримінальному провадженні № 0001374 від 18.04.2025 та необхідність накладення арешту на нього.

Враховуючи викладене, клопотання підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. ст. 98, 100, 131, 132, 170-173, 175, 309, 395 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, вилучене 18.04.2025 у ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 153 КК України, у порядку ст. 208 КПК України, а саме:

- куртка ОСОБА_5 ;

- кросівки ОСОБА_5 ;

- штани (джинсові) ОСОБА_5 ;

- мобільний телефон сірого кольору;

- мобільний телефон марки «Nokia».

В іншій частині - відмовити.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1