Справа № 473/2650/23
Номер провадження 1-в/473/210/2025
У Х В А Л А

іменем України

"29" квітня 2025 р. м. Вознесенськ

Суддя Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , розглянувши без застосування фіксації процесу технічними засобами на підставі ч.4 ст.107 КПК України подання, яке повторно надійшло до суду, в порядку ст.ст.537, 539 КПК України заступника начальника слідчого управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів у кримінальному провадженні №0000285 стосовно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.263 КК України,

В С Т А Н О В И В:

22 квітня 2025 року до суду повторно надійшло аналогічне подання заступника начальника слідчого управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів у кримінальному провадженні №0000285 відносно ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України.

Згідно з поданням поліцією вказано, що керівництвом слідчого управління Головного управління Національної поліції в Миколаївській області проаналізовано підстави тривалого зберігання речових доказів у виді грошових коштів, які було виділено на проведення негласних слідчих (розшукових) дій під час розслідування кримінального провадження №0000285 та які зберігаються в кімнаті речових доказів Вознесенського РУП ГУНП в Миколаївській області.

Поліція в поданні вказує, що на її думку, однією з причин є той факт, що суддями при ухваленні вироків не дотримано вимоги ст.100 КПК України (питання про долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження).

Так в поданні заступника начальника слідчого управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 зазначено, що у провадженні Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області перебувало кримінальне провадження №0000285 стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України. Вироком Вознесенського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.06.2023 (справа №473/2650/23) ОСОБА_3 визнано винним у скоєнні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

Водночас поліція вказує, що судом не прийнято рішення по вилученим у кримінальному провадженні грошовим коштам у сумі 2000 гривень.

Тому ОСОБА_4 просить в своєму поданні суд ухвалити додаткове рішення стосовно речових доказів у виді грошових коштів, вилучених у кримінальному провадженні №0000285.

Суд, дослідивши матеріали кримінальної справи №473/2650/23 (провадження 1-кп/473/ 249/2023) стосовно ОСОБА_3 за ч.1 ст.263 КК України, встановив наступне.

12 червня 2023 року Вознесенським міськрайонним судом Миколаївської області ухвалено вирок на підставі угоди про визнання винуватості, укладеної 29 травня 2023 року між прокурором ОСОБА_5 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю його захисника адвоката ОСОБА_6 та ОСОБА_3 визнано винним за пред`явленим йому обвинуваченням у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, та призначено обвинуваченому узгоджене сторонами покарання у вигляді 5 років позбавлення волі та на підставі ст.75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік.

Питання про речові докази судом у вироку не вирішувалося, оскільки в обвинувальному акті прокурором не вказано про їх наявність. Постанови про речові докази прокурор під час судового розгляду провадження не надавала та не просила під час розгляду провадження вирішувати їх долю.

Тому у мотивувальній частині вироку чітко вказано, що даних про речові докази прокурором надано не було. Саме тому у суду під час постановлення вироку були відсутні підстави для застосування положень ст.100 КПК України, так як суд ніякі речові докази не досліджував та йому вони не надавалися, так як і постанови про речові докази.

Чинний КПК не передбачає постановлення додаткових рішень про речові докази, як про те просить в своєму поданні поліція, тим більше про такі докази, які судом не досліджувалися та у вироку не оцінювалися.

Це не передбачено ні в ст.537, ні в ст.539 КПК України, на які посилається поліція в поданні, ні в ст.379 КПК України (виправлення описок і очевидних арифметичних помилок у судовому рішенні), ні в ст.380 КПК України (роз`яснення судового рішення).

Тобто такого поняття як ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів по кримінальному провадженні, які судом не досліджувалися, оскільки не надавалися прокурором, чинним КПК України не передбачено.

Крім того, суд звертає увагу, що під час укладання угоди про визнання винуватості від 29 травня 2023 року, - даних про речові докази (постанови) прокурором надано не було.

Також слід зазначити, що аналогічне клопотання, яке було подане до суду заступником начальника слідчого управління ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_7 про ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів у кримінальному провадженні №0000285 ухвалою суду від 26 грудня 2024 року вже було вирішено (справа №473/2650/23, провадження 1-в/473/500/2024) та в задоволенні аналогічного клопотання вже було відмовлено. Про отримання поліцією копії ухвали в провадженні є відповідне поштове повідомлення від 06.01.2025 року.

Ухвала суду суб`єктом звернення в апеляційному порядку оскаржена не була.

Натомість як до суду направлено аналогічне клопотання, яке вже вирішено судом, тоді як судові рішення є обов`язковими для виконання відповідно до ч.2 ст.13 Закону України від 2 червня 2016 року № 1402-VIII «Про судоустрій і статус суддів».

При цьому суд враховує положення п.40 Рішення Європейського Суду з прав людини від 3 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» про те, що: «Одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності, який передбачає повагу до принципу res judicata - принципу остаточності рішень суду».

Крім того, згідно із ч.2 ст.21 КПК України вирок та ухвала суду, що набрали законної сили в порядку, визначеному цим Кодексом, є обов`язковими і підлягають безумовному виконанню на всій території України.

Тому відсутні правові підстави для задоволення подання заступника начальника ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів.

Керуючись ст.ст.372, 379, 380, 537, 539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні повторного подання заступника начальника ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_2 про ухвалення додаткового рішення стосовно речових доказів у кримінальному провадженні №0000285 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за ч.1 ст.263 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду через Вознесенський міськрайонний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1