Провадження № 1-кп/643/70/25
Справа № 643/2799/23
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.07.2025

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

законного представника потерпілої - ОСОБА_5 ,

представника потерпілої - ОСОБА_6

захисника - ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_8 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні у залі суду у м.Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000291 від 14.06.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, з вищою освітою, пенсіонера, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який має неповнолітню дитину: ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Наприкінці травня - початку червня 2022 року ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що у його знайомої ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , є неповнолітня дочка ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 (15 років), придбав останній мобільний телефон «Xiaomi Redmi 9С» для їх подальшого спілкування в мобільному додатку «Тelegram».

Так, у ОСОБА_8 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, але не пізніше 05.06.2022, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення розпусних дій сексуального характеру, здатних викликати фізичне розбещення відносно неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , з метою штучного розвинення у неповнолітньої особи статевого інстинкту, тобто порушення її нормального фізичного, психічного і соціального розвитку, шляхом посягання на її статеву недоторканість.

ОСОБА_8 , ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 2, 6, 7, 8 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. 16 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, усвідомлюючи та розуміючи, що неповнолітня ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , перебуває в особливо вразливій ситуації, зокрема, з причин розумової та фізичної неспроможності в силу свого неповноліття, взагалі не має соціального досвіду щодо стосунків між статями, не обізнана щодо фізіології сексуальних контактів, не розуміє їх природу, соціальне, моральне та юридичне значення, й, відповідно, соціально-правові наслідки, почав реалізацію свого злочинного умислу, переслідуючи у майбутньому мету всебічного розбещення особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою задоволення власної статевої пристрасті.

Так, ОСОБА_8 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на вчинення розпусних дій щодо неповнолітньої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , у невстановлений у ході досудового слідства час, але не пізніше 05.06.2022, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_2 , усвідомлюючи неповнолітній вік ОСОБА_4 (15 років), використовуючи мобільний телефон з абонентським номером НОМЕР_1 , здійснив вхід до мобільного додатку «Тelegram» під нік-неймом « ОСОБА_8 », де почав відправляти текстові повідомлення на абонентський номер НОМЕР_2 , який належить неповнолітній ОСОБА_4 . Під час спілкування ОСОБА_8 почав просити неповнолітню ОСОБА_4 зробити фотознімки інтимного характеру і відправити йому в мобільному додатку «Тelegram».

У подальшому 05.06.2022 приблизно о 07:49 ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи мобільний телефон з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , підключений до мережі Інтернет, за допомогою встановленого мобільного додатку «Тelegram», діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи значення і суспільно небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку неповнолітньої потерпілої ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , шляхом вчинення відносно неї розпусних дій сексуального характеру, достовірно знаючи, що ОСОБА_4 є особою, яка не досягла шістнадцятирічного віку, з метою задоволення власної статевої пристрасті, надіслав в мобільному додатку «Тelegram» на мобільний телефон НОМЕР_2 , який належить неповнолітній ОСОБА_4 , виготовлені ним шляхом фотографування фотознімки його чоловічого статевого органу, а саме два фотофайли «рhoto_2022-06-03_ 17-39-21 (2)», «рhoto_2022-06-03_17-39-21», які відповідно до висновку судової мистецтвознавчої експертизи № 2790/22 від 28.06.2022 містять порнографічний характер, тим самим своїми діями вчинив інтелектуальні розпусні дії, які виразились у цинічних розмовах у листуванні та демонструванні неповнолітній особі фотознімків свого статевого органу, чим поставив під загрозу нормальний моральний та фізичний розвиток неповнолітньої ОСОБА_4 .

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 156 КК України, а саме - вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку.

Крім цього, ОСОБА_8 , ігноруючи принципи моральності, духовного і культурного життя суспільства та принципи статевої моралі в суспільстві, всупереч ст. 1, 2, 6, 7, 8 Закону України «Про захист суспільної моралі», ст. 16 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20.11.1989, діючи умисно, всупереч встановленій законодавством України забороні обігу зображень порнографічного характеру, маючи умисел, направлений на виготовлення, зберігання з метою збуту та збут зображень порнографічного характеру неповнолітній особі, вирішив збувати зображення порнографічного характеру, які були ним виготовлені шляхом фотозйомки його статевого органу.

Так, для досягнення свого злочинного плану ОСОБА_8 , у встановленому у ході досудового слідства місці та у невстановлений у ході досудового слідства час, але не пізніше 05.06.2022, виготовив шляхом фотографування два фотознімки свого статевого органу та почав їх зберігання з метою збуту.

У подальшому 05.06.2022 приблизно о 07:49 ОСОБА_8 , знаходячись за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи мобільний телефон з номером мобільного телефону НОМЕР_1 , підключений до мережі Інтернет, за допомогою встановленого мобільного додатку «Тelegram» надіслав на мобільний телефон НОМЕР_2 , який належить неповнолітній ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , текстові повідомлення та виготовлені ним шляхом фотографування фотознімки його статевого органу, які містять зображення порнографічного характеру, які останній зберігав з метою збуту та збув при вищезазначених обставинах, а саме два фотофайли «рhoto_2022-06-03_17-39-21 (2)», «рhoto_2022-06-03_17-39-21», які відповідно до висновку судової мистецтвознавчої експертизи № 2790/22 від 28.06.2022 містять порнографічний характер.

Своїми умисними діями ОСОБА_8 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 301 КК України, а саме - виготовлення, зберігання з метою збуту та збут зображень порнографічного характеру неповнолітній особі.

Обвинувачений ОСОБА_8 у судовому засіданні вину не визнав повністю та пояснив, що у 2021 році переписувався з мамою потерпілої ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , особисто ОСОБА_4 побачив вперше в суді. ОСОБА_9 сказала, що бажає придбати професію дочці. У його знайомого мама працювала в молочному технікумі. ОСОБА_9 сказала, що ОСОБА_4 є 16 років. ОСОБА_4 у переписці повторила, що їй 16 років. З ОСОБА_4 почав переписуватися з січня 2022 року. У січні-лютому у ОСОБА_4 з`явився свій телефон. У ОСОБА_4 в училищі були неприємні ситуації, в переписці ОСОБА_8 попереджав її. Мати ОСОБА_4 просила його, оскільки нема батька, поговорити з ОСОБА_4 , щоб вона нікуди не «встряла», як її мати у 2006 році, а матеріал щодо неї був у нього на розгляді, коли він працював у правоохоронних органах. Коли він переписувався, то знав, що це була не ОСОБА_4 , оскільки у них були умовні знаки. Наприкінці липня 2022 року на його сигнал (знак питання) відповіді нема, швидкість, з якою вона відповідає, відсутність помилок, і він зрозумів, що переписується з матір`ю ( ОСОБА_9 ). З`ясувалося, що переписувалися з ним дівчина на ім`я « ОСОБА_17 » та її чоловік, про що в суді сказала потерпіла. ОСОБА_9 , мама потерпілої, була його коханкою. Влітку 2021 року у ОСОБА_9 були борги та обвинувачений позичив їй 90 тис грн. Весною 2022 року ОСОБА_9 перестала спілкуватися з обвинуваченим. Він вважав, що спілкується з матір`ю по телефону дочки, приблизно наприкінці травня 2022 р. Обвинувачений зазначив, що з ОСОБА_9 знайомий з 2006 року, коли він був оперуповноваженим та у нього був матеріал щодо ОСОБА_9 . Він звільнився та перестали спілкуватися. Зазначив, що перебував з ОСОБА_9 у дружніх стосунках, допомагав матеріально, давав гроші на погашення кредиту, на бізнес, зараз не спілкуються. Обвинувачений знав, що у ОСОБА_9 є діти, вона розповідала, що ОСОБА_4 любить готувати. ОСОБА_9 постійно була на роботі, бабуся (мати ОСОБА_9 ) хворіла, ОСОБА_4 була надана сама собі, ОСОБА_9 просила, що він вплинув на дочку, як свого часу, він вплинув на ОСОБА_9 , щоб вона не «сіла», вважає, що у нього достатньо життєвого досвіду. Номер телефона ОСОБА_4 обвинуваченому надала її мати, ОСОБА_9 , а ОСОБА_4 - надала його номер телефону, сказала, щоб продовжили спілкування. Спілкувалися з ОСОБА_4 то декілька днів поспіль, бувало через день, бувало через тиждень, по-різному. 6 червня 2022 року була переписка, через тиждень-два вона відповіла, написала, що зустрічається з хлопцем, живе у нього. Він запитав: « Мама знає?» Вона відповіла: «Да, мама знає». Після цього спілкування не було. Коли переписувався 5 червня розумів, що переписується з мамою ОСОБА_4 , оскільки вона написала «Перебуваю поряд з мамою». Зв`язатися з ОСОБА_9 в цей момент не намагався. Обвинувачений підтвердив, що переписка, досліджена у судовому засіданні його переписка, підтвердив, що фотознімки статевого органу відправив він, щоб спровокувати ОСОБА_9 на спілкування. Фото відправляв на телефон ОСОБА_4 , оскільки знав на 100%, що переписується не з ОСОБА_4 , а з ОСОБА_9 , а виявилося, що то була ОСОБА_17 . Обвинувачений підтвердив, що у нього в користуванні перебував телефон з номером НОМЕР_3 , користувався ним іноді, додаток «Телеграм» на ньому використовував. Потім, 06 червня, коли йому написала: «скинь ще раз мені фото», обвинувачений зрозумів, що це третя особа, не ОСОБА_9 і не ОСОБА_4 , вони б не просили повторно прислати фото. Під час переписки не було умовного знаку, ОСОБА_4 відповідала «-», тому це була не ОСОБА_4 . Обвинувачений зазначив, що ОСОБА_24 та ОСОБА_25 сфальсифікували справу щодо нього. Свідок ОСОБА_25 - колишній співробітник правоохоронних органів, знаходилася на зв`язку із співробітниками УБОП разом з чоловіком. З ОСОБА_4 переписувалися і раніше з телефона ОСОБА_9 , коли вона давала його дочці. Він ставив знак «?», ОСОБА_4 відповідала «-», і він знав, що це ОСОБА_4 , якщо відповіді не було, це - ОСОБА_9 . Обвинувачений зауважив, що у переписці за 05.06.2022 були видалені повідомлення, вважав, що видалити повідомлення могли ОСОБА_17 та її чоловік. Обвинувачений підтвердив, що надавав доступ до свого мобільного телефона, під час обшуку телефон вилучили, дозволів та заяв не писав.

Не дивлячись на невизнання своєї вини у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України, обвинуваченим ОСОБА_8 його вина підтверджується поясненнями потерпілої, свідків та зібраними на досудовому розслідуванні доказами, які були досліджені безпосередньо у судовому засіданні.

Потерпіла ОСОБА_4 , допитана у судовому засіданні за участю психолога, законного представника та представника пояснила, що у травні 2022 року мати подарувала їй сенсорний телефон, який коштував приблизно 4,5 тис грн. Це був подарунок на день народження, який у неї в червні. На телефоні були встановлені месенджери «Вайбер» та «Телеграм», за допомогою яких вона спілкувалася із друзями. Мама надала їй телефон ОСОБА_8 та сказала, що він може навчити її чомусь доброму, що він може чомусь кращому навчити. Потерпіла повідомила, що вона перша написала ОСОБА_8 в травні 2022 року. Потім ОСОБА_24 - батько її друга ОСОБА_30 (йому 12 років) побачив в її телефоні переписку з обвинуваченим, в тому числі пересланий їй ОСОБА_8 фотознімок його статевого органу, та сказав робити скріншоти її переписки з обвинуваченим, що вона і робила з 06 червня або 08 червня 2022 року, жодного повідомлення з переписки не видаляла. Також ОСОБА_31 запропонував пожити у них вдома. Вона місяць проживала вдома у ОСОБА_24 та ОСОБА_17 - батьків її друга, з якими познайомилася в метро, коли бомбили Харків , її мати проти цього не заперечувала, оскільки тоді вважала їх хорошими людьми. Телефон весь час перебував у розпорядженні потерпілої. Також ОСОБА_8 в переписці пропонував їй зустрітися, погуляти, на що потерпіла відмовилася, оскільки була зайнята. Потерпіла пояснила, що ОСОБА_8 запитував її про вік та вона сказала, що їй 16 років.

Потерпіла пояснила, що не розповідала матері про те, що обвинувачений їй вислав фотознімки статевого органу та пропонував зустрітися.

Також потерпіла пояснила, що ОСОБА_31 просив її написати ОСОБА_8 , щоб він прислав фото свого статевого органу, тому що потрібні докази, щоб його посадити. Вона написала, щоб обвинувачений вислав їй фото свого статевого органу, ОСОБА_31 був поряд.

Також потерпіла пояснила, що її телефон брав ОСОБА_36 та писав повідомлення ОСОБА_8 , проте вона не читала жодного з них. ОСОБА_4 пояснила, що просила ОСОБА_8 вислати фотознімок його статевого органу, проте він їй не відповів. Також з її телефона ОСОБА_31 написав обвинуваченому прохання направити фото його статевого органу, після чого ОСОБА_8 вислав ці фотознімки. При цьому свідок не змогла пояснити чому вона вважає, що фотознімки статевого органу ОСОБА_8 були направлені саме на прохання ОСОБА_24 .

Потерпіла повідомила, що потім ОСОБА_31 знайшов людей с поліції, зокрема ОСОБА_37 , який знайшов слідчого. ОСОБА_31 сказав, щоб вона написала заяву на ОСОБА_8 , тому що він поганий та його потрібно засудити. ОСОБА_31 написав їй, щоб виходила на зупинку, та автомобілем ОСОБА_38 відвіз її, законного представника ОСОБА_5 , ОСОБА_17 та ОСОБА_24 до поліції, де вона написала заяву. Вона не знала, що писати, ОСОБА_31 сказав писати заяву, що ОСОБА_8 писав такі речі. Потерпіла зазначила, що не хотіла писати заяву. Потім ОСОБА_38 підвіз її та ОСОБА_24 , вона пішла додому. Телефон надавала у поліції, там перенесли інформацію на карту пам`яті, написала заяву про добровільне надання телефону. В подальшому телефон їй повернули, він трошки зависав, на телефоні був якийсь застосунок, яким вона не користувалася та видалила, після чого телефон працював нормально.

Потерпіла зазначила, що ОСОБА_31 «чиплявся» до неї: торкався живота та грудей.

Аналізуючи пояснення потерпілої в частині того, хто писав ОСОБА_8 прохання вислати фотознімок статевого органу, суд вважає неспроможними пояснення потерпілої стосовно того, що це повідомлення було написано обвинуваченому ОСОБА_39 , оскільки вона сама пояснила, що телефон весь час перебував в її розпорядженні, ОСОБА_31 побачив фотознімок, який направив ОСОБА_8 і після цього запропонував пожити у них та відвіз до поліції для подання заяви. Крім того, сама потерпіла не бачила повідомлення написаного ОСОБА_24 ОСОБА_8 з проханням направити фото статевого органу, що свідчить про її припущення щодо написання ОСОБА_24 такого повідомлення. На питання захисника потерпіла пояснила, що вона особисто на прохання ОСОБА_24 писала, щоб ОСОБА_8 прислав їй фото статевого органу.

Крім того, суд враховує суперечливість показань потерпілої, яка під час дослідження доказів заявила, що не пам`ятає переписки, що ОСОБА_8 не присилав їй фото, оскільки під час допиту, який був проведений раніше, вона однозначно повідомила, що фото чоловічого статевого органу ОСОБА_8 прислав їй до того, як ОСОБА_31 дізнався про її переписку з обвинуваченим. Також з пояснень потерпілої ОСОБА_4 вбачається, що вона налякана можливістю позбавлення її матері батьківських, про що їй повідомляв ОСОБА_31 . Щодо повідомлення потерпілою того, що вона повідомляла обвинуваченому про свій вік - 16 років, суд критично ставиться до таких пояснень, оскільки ОСОБА_4 зазначає, що не пам`ятає всієї переписки, яка була вже в червні 2022 року, проте чітко пам`ятає, що повідомила ОСОБА_8 вік, що відбувалося значно раніше. Переписка між ОСОБА_8 та ОСОБА_4 , досліджена у судовому засіданні, не містить інформації щодо віку потерпілої.

Показаннями свідка ОСОБА_42 наданими у судовому засіданні, що з обвинуваченим знайомі вісім років, з березня 2020 року до лютого-березня 2023 року вона проживала з обвинуваченим ОСОБА_8 як чоловік з дружиною. Також з ними проживав 15-річний син свідка. На початок війни проживали у ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 . В травні 2022 року проживали в Градизьку , в червні 2022 року - у Харкові. Потерпілу ОСОБА_4 та її матір ОСОБА_9 свідок не знає. Свідок пояснила, що їй нічого невідомо щодо спілкування ОСОБА_8 з неповнолітніми особами, за час спільного проживання не помічала прояву уваги до неповнолітніх та схильності до розбещення неповнолітніх з боку ОСОБА_8 . Також свідок пояснила, що була присутня при проведенні обшуку в квартирі обвинуваченого за адресою: АДРЕСА_1 . Ухвалу про проведення обшуку надавали, вона з нею також ознайомлювалася. За наслідками обшуку складався протокол, були вилучені робочий ноутбук свідка, який був упакований в її присутності, та телефон ОСОБА_8 . Свідок показала, що проведення обшуку фіксувалося на камеру, були присутні слідчий і ще один поліцейський, були поняті, скільки точно вона не пам`ятає. Пам`ятає, що була одна дівчина-понята. Також обшук проводився у свідка вдома, в Градизьку . Всі вісім років, коли свідок знала ОСОБА_8 , у нього не змінювалися номери телефона. Тільки після вилучення телефону при обшуку ОСОБА_8 змінив номер. Під час обшуку переглядали диски на ноутбуці свідка, це були звичайні диски з музикою, фото та фільмами. Було 1-2 диски з фільмами інтимного характеру, з акторами. В телефон ОСОБА_8 свідок не дивилася, яка там міститься інформація їй невідомо.

Показаннями свідка ОСОБА_46 , наданими у судовому засіданні, що з ОСОБА_4 та її матір`ю він познайомився в метро, на станції «Перемога», де вони проживали взимку 2022 року під час обстрілів. Син свідка, якому 12 років, подружився з ОСОБА_4 та спілкувався з нею кожен день поки жили в метро. Свідок сприймав ОСОБА_4 як позитивну дитину, яка шукає захисту та потребує підтримки. ОСОБА_4 розповідала свідку, що з матір`ю вона майже не спілкувалася, мама її не чула. Проживала вона разом з матір`ю та бабусею. Ще коли вони жили в метро у ОСОБА_4 був кнопковий телефон. Пізніше у неї з`явився смартфон, який через її матір їй подарував ОСОБА_8 - знайомий її матері приблизно в травні 2022 року, коли вони ще жили в метро. ОСОБА_8 присилав потерпілій ОСОБА_4 на кнопковий телефон повідомлення. Коли він подарував їй смартфон, то почав направляти повідомлення в «Вайбер» та «Телеграм». З деяких повідомлень ОСОБА_4 робила скріншот та направляла на телефон свідку. Іноді ОСОБА_8 пропонував їй зустрітися та погуляти, було повідомлення до ОСОБА_4 з проханням зробити фото її геніталій (між ніг) та прислати йому. ОСОБА_4 розповіла свідку, що вона розповіла мамі про те, що їй писав ОСОБА_8 , проте мама їй не повірила. Свідок сказав ОСОБА_4 , що потрібно звернутися в поліцію для повідомлення про домагання до дитини. ОСОБА_8 скинув ОСОБА_4 фото чоловічого статевого органу, вона була в шоці, скинула скріншот ОСОБА_24 . ОСОБА_4 розповідала, що ОСОБА_8 -друг її матері, який допомагав їм, привозив пакети, які мама ОСОБА_4 забирала з окружної, йому було років за 50. Свідок повідомляв ОСОБА_9 про домагання ОСОБА_8 до її неповнолітньої дочки, вона не реагувала. ОСОБА_9 не працювала, тому, на думку свідка, не мала можливості купити телефон ОСОБА_4 . Влітку 2022 року свідок з дружиною ОСОБА_17 та сином ОСОБА_51 стали проживати у своїй квартирі. ОСОБА_4 також періодично жила у них, оскільки боялася бути вдома, бо повинен був приїхати ОСОБА_8 , щоб погуляти з нею. Мати ОСОБА_4 сказала їй після того як ОСОБА_8 подарував телефон: «Зустрінься і погуляй з ОСОБА_8 , тільки не заходь у під`їзди та не сідай до машини, в подяку за телефон». Місяць-півтора ОСОБА_4 жила у свідка вдома, пожаліли дівчинку, пустили до себе. ОСОБА_9 в цей час жила з якимось чоловіком, дочкою не цікавилася, жодного разу до них не приходила, хоча знала, де ОСОБА_4 жила, вона не дзвонила свідку, хоча телефон у неї був. Сім`я свідка дуже добре відносилася до ОСОБА_4 , свідок обіймав її, як і свого сина, в їх сім`ї так прийнято. Потім ОСОБА_4 пішла додому, сказала, що ОСОБА_8 поїхав десь. ОСОБА_4 не розповідала коли перестала спілкуватися з ОСОБА_8 .

Також свідок ОСОБА_54 , розповів , що навесні (точно не пам`ятає дату) 2022 року, вже було тепло, вони вже вийшли з метро, він подзвонив знайомому та проконсультувався куди звернутися щодо переписки ОСОБА_4 . Знайомий порекомендував ОСОБА_55 , який свідка ОСОБА_24 , його дружину ОСОБА_17 та ОСОБА_4 на автомобілі привіз до поліції на вул. Весніна. Його та дружину допитав слідчій, склав протокол, свідок підписав його. З ОСОБА_4 спілкувався психолог, про що саме він не знає. Свідок повідомив, що він із заявою до поліції не звертався, хто саме звертався - не знає. Допитували всіх в одному кабінеті, проте свідок не чув, що говорили слідчому інші особи.

ОСОБА_54 пояснив, що знав, що ОСОБА_4 неповнолітня, на пару років старша ніж його син, між ним та ОСОБА_4 склалися довірчі відносини. Свідок пояснив, що не брав ОСОБА_4 телефон в руки, ОСОБА_4 робила скріншоти повідомлень від ОСОБА_8 та пересилала йому, повідомлення від ОСОБА_8 зникали через деякий час, іноді ОСОБА_4 не встигала робити скріншоти повідомлень, про що розповіла йому. Повідомлення від ОСОБА_8 не завжди містили вульгарність, іноді були пропозиції зустрітися, погуляти. Свідок підтвердив, що ОСОБА_4 пересилала йому скріншот з фотознімком чоловічого статевого органу, який їй переслав ОСОБА_8 , вона вважала, що це орган ОСОБА_8 . Повідомлення були підписані як від « ОСОБА_8 », потім як від « ОСОБА_8 ». ОСОБА_4 говорила, що це одна й та сама особа. В скріншотах, які присилала ОСОБА_4 були іноді і її повідомлення, там були помилки.

Також на питання захисника свідок ОСОБА_54 повідомив, що раніше до кримінальної відповідальності не притягався, свідком та понятим не був.

Свідок ОСОБА_57 у судовому засіданні пояснила, що обвинуваченого не знає, з потерпілою ОСОБА_58 були у дружніх стосунках, познайомилися з нею у метро на станції «Перемога» приблизно в березні-квітні 2022 року. ОСОБА_4 почала ходити з її цивільним чоловіком ОСОБА_24 , вони потоваришували. Свідок бачила, що дівчинка щось хоче, бігає за ним. Оскільки на той час у них з чоловіком були натягнуті відносини, вона не знала які відносини склалися у чоловіка з ОСОБА_4 . Потім чоловік розповів, що ОСОБА_4 розповідала йому про те, що у її матері ОСОБА_9 є знайомий чоловік і їй приходили на телефон смс-повідомлення від цього чоловіка. У ОСОБА_4 був кнопковий телефон, смартфон у неї з`явився коли вона вже жила дома у свідка ОСОБА_59 та ОСОБА_60 . Остаточно 20.05.2022 вони повернулися жити до квартири з метро. Її син не спілкувався з ОСОБА_4 , у них були різні компанії. Вони з чоловіком розуміли, що ОСОБА_4 неповнолітня, день народження у них в один день з їх сином - 29 червня, ОСОБА_4 приблизно на два роки старша. ОСОБА_4 розповідала, що знайомий її матері на ім`я ОСОБА_8 мав білий автомобіль, вік не говорила, казала, що дорослий, що вона його бачила, коли він приїзжав до матері, привозив харчі на окружну. ОСОБА_8 зробив ОСОБА_4 подарунок через її мати - смартфон, писав ОСОБА_4 . Зокрема, ОСОБА_8 писав, щоб ОСОБА_4 пішла в душ, роздяглася та зробила фото між ніг, та вислала йому. ОСОБА_4 перелякалася та бігала за чоловіком свідка ОСОБА_59 , розповідала йому, що мати не реагувала на такі повідомлення дочки, сказала не звертати уваги. Свідок знайома з матір`ю ОСОБА_4 - ОСОБА_9 , яка, на думку свідка, не цікавилася дитиною. ОСОБА_4 дуже раділа телефону, його вартість не відома, свідок вважає, що матір ОСОБА_4 не могла купити телефон, з початком війни залишилася без роботи. З метро і сім`я свідка, і ОСОБА_4 пішли додому. Приблизно через 1-2 тижня ОСОБА_4 почала майже «жити під під`їздом» свідків і вони забрали ОСОБА_4 до себе додому. ОСОБА_4 весь час жила дома у свідків. Контактні телефони матері ОСОБА_4 були у свідків, і у ОСОБА_9 також були телефони свідків, проте ОСОБА_9 не дзвонила їм, не цікавилася життям своєї дочки. Свідок зазначила, що коли побачили які повідомлення присилав ОСОБА_8 ОСОБА_4 , то звернулися до служби у справах дітей, а ОСОБА_4 порадили написати заяву до правоохоронних органів. Свідок пояснювала потерпілій ОСОБА_4 , що таке відношення до неї з боку дорослого чоловіка є ненормальним. Свідок з чоловіком навіть говорили про позбавлення батьківських прав матері ОСОБА_4 та удочеріння ОСОБА_4 . ОСОБА_4 жила у свідків біля місяця, постійно була з ними, потім ОСОБА_62 попросила її піти додому, оскільки вони «втомилися один від одного». Свідок пояснила, що спочатку ревнувала свого чоловіка до ОСОБА_4 , потім зрозуміла ситуацію і у неї виникли материнські почуття до ОСОБА_4 . ОСОБА_4 змінила відношення до свідків, після того як вони попросили її піти додому. Зараз не спілкуються з потерпілою. Чоловік, який писав ОСОБА_4 , був підписаний « ОСОБА_8 ». Скріншоти переписки з ОСОБА_8 ОСОБА_4 пересилала чоловіку свідка, а потім і їй. Іноді ОСОБА_4 не встигала робити скріншоти переписки, ОСОБА_8 видаляв повідомлення. Поки жила у свідків вдома, ОСОБА_4 іноді ходила додому до бабусі. Свідок з чоловіком роз`яснили ОСОБА_4 , що дії ОСОБА_8 є злочином і необхідно йти до поліції. Вони проконсультувалися у знайомого, він сказав їхати на Весніна . ОСОБА_66 привіз їх з чоловіком та ОСОБА_4 до поліції на вул. Весніна, де її та її чоловіка допитали. Вік ОСОБА_8 був 54-56 років, про що дізналися з соціальних мереж. В переписці ОСОБА_4 не писала скільки їй років. Вона з чоловіком давали потерпілій кошти, на які остання придбала взуття. Свідок повідомила, що працювала в поліції помічником дільничного в Жовтневому РВ в 2007-2008 р.р. і вона не має родичів, які працюють в правоохоронних органах.

Свідок ОСОБА_9 , допитана у судовому засіданні, пояснила, що перебуває з обвинуваченим в дружніх відносинах, потерпіла є її дочкою. Охарактеризувала обвинуваченого як щиру, порядну людину, готову прийти на допомогу, жодних конфліктів з ним не мала. На запитання яку саме допомогу надавав їй ОСОБА_8 відповіді не надала. Свідок проживає з матір`ю ОСОБА_68 та дочкою ОСОБА_4 , не заміжня. Дочку ОСОБА_9 виховує сама, вона мати-одиначка. Свідок пояснила, що у неї з дочкою довірливі відносини. ОСОБА_8 вона знає п`ять років, з дочкою його не знайомила. ОСОБА_9 повідомила, що не говорила ОСОБА_8 скільки дочці років. Обвинувачений не допомагав матеріально свідку. У дочки був сенсорний телефон, який придбала свідок за власні кошти. На питання свідок пояснила, що сенсорний телефон придбала як подарунок на день народження дочки, стверджувала, що це було не в 2022 році, а в 2020 році. Телефон дочка загубила, вже рік у неї нема телефона (у вересні 2022 року телефон ще був). З цього приводу свідок до поліції не зверталася. Свідок назвала номер телефона дочки: НОМЕР_4 , якій міститься у її телефоні. Свідок ОСОБА_9 пояснила, що вона дала номер телефона дочки ОСОБА_8 та дочці дала телефон ОСОБА_8 . Про ОСОБА_8 свідок розказала ОСОБА_4 , що він її товариш. На неодноразові запитання для чого вона надала телефон дочки ОСОБА_8 свідок ОСОБА_9 не надала зрозумілої відповіді. Так, пояснила, що були ситуації в школі, в яких вона не могла допомогти ОСОБА_4 , проте повідомити які саме ситуації має на увазі не змогла. Також пояснила, що вважала, що ОСОБА_8 може з позитивного боку вплинути на виховання дитини (конкретно не зазначила що саме має на увазі). З ОСОБА_24 та ОСОБА_17 познайомилися на станції метро «Перемога» коли жили там в зв`язку із бойовими діями в квітня 2022 року. Свідок ходила на роботу, дочка весь час була в метро. ОСОБА_4 потоваришувала з сином ОСОБА_17 та ОСОБА_24 - ОСОБА_69 . Пояснила, що її дочку утримували ОСОБА_31 та ОСОБА_17 у травні 2022 року у себе вдома, про що вона дізналася у січні 2023 року. При цьому розповіла, що коли дочка жила у ОСОБА_24 з ОСОБА_17 , вона постійно дзвонила дочці, остання розповідала, що у неї все нормально. Жодного разу не приходила до дочки, не хвилювалася за неї, коли вона жила у чужих людей, приблизно знала адресу їх проживання ( АДРЕСА_3 ), вважала ОСОБА_17 та ОСОБА_24 друзями. Коли дочка повернулася додому свідок не пам`ятає, дочка не розказувала про спілкування з ОСОБА_8 . Свідок повідомила, що з обвинуваченим перебуває лише в дружніх стосунках, повідомлення інтимного характеру він їй не присилав. Зазначила, що не помічала щоб ОСОБА_8 цікавили неповнолітні дівчата, не казала дочці йти погуляти з ним. На зараз дочка з ОСОБА_8 не спілкується. Про листування з ОСОБА_8 дочка свідку не розповідала, про те чи надходили від нього фото інтимного характеру також. Дочка не зверталася до поліції, ОСОБА_31 та ОСОБА_17 змусили дитину підписати заяву у відділенні поліції. Дочка розповідача їй, що ОСОБА_31 та ОСОБА_17 побачили повідомлення від ОСОБА_8 та почали переписку від її імені. ОСОБА_4 залякували тим, що позбавлять її мати батьківських прав. Допит у поліції відбувався за відсутності матері. Про дану ситуацію свідок дізналася, коли її викликали на допит до поліції. З підстав утримання дочки ОСОБА_17 та ОСОБА_24 до правоохоронних органів не зверталася, чому пояснити не змогла.

Також вина обвинуваченого підтверджується таким доказами, що були дослідженні у судовому засіданні:

- рапортами: начальника УМП ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 №301/119-16/01-2022 (т.2 а.с.6), старшого оперуповноваженого в ОВС УМП ГУНП в Харківській області від 14.06.2022 (т. 2 а.с.7), начальника УМП ГУНП в Харківській області від 21.02.2023 №98 (т.2 а.с.9), старшого оперуповноваженого в ОВС УМП ГУНП в Харківській області від 21.02.2-023 (т.2 а.с.11), старшого оперуповноваженого в ОВС 4-го відділу УМП ГУНП в Харківській області (т. 2 а.с.12), в яких зазначено про надходження інформації щодо ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , який за допомогою месенджера «Телеграм» здійснює виготовлення та розповсюдження зображень порнографічного характеру серед неповнолітніх та вчинив інтелектуальні розпусні дії щодо неповнолітньої ОСОБА_4 .

Зазначені рапорти є належними та допустимими в силу правової позиції висловленої у постанові Верховного Суду від 10 березня 2021 року по справі № 425/217/17.

- заявою ОСОБА_4 від 24.06.2022 про залучення до провадження як потерпілої, в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності чоловіка на ім`я « ОСОБА_8 », який розповсюджує фотографії порнографічного характеру (т.2 а.с.21);

- заявою ОСОБА_4 від 24.06.2022, якою вона просить долучити до матеріалів скріншоти переписки в «Телеграм» з чоловіком на ім`я « ОСОБА_8 » (т. 2 а.с.25);

- протоколом огляду речей від 24.06.2022 з додатком, в якому зафіксовано огляд DVD-R диску TM «HP», 16х, 4,7 GB, 120 min сірого кольору. Під час огляду встановлено, що на ньому знаходиться 61 файл формату «JPG», з скріншотами екрану мобільного телефону, а саме переписки в мобільному месенджері «Телеграм» з особою на ім`я « ОСОБА_8 » з номером мобільного телефону « НОМЕР_1 », що містить елементи переписки розпусного характеру, два файли з скріншотами під назвою «рhoto_2022-06-03_17-39-21 (2)», «рhoto_2022-06-03_17-39-21», що мають зображення чоловічого статевого органа (т. 2 а.с.26-42);

- висновком судово- мистецтвознавчої експертизи №2790/22 складеним 28.06.2022, проведеної на підставі постанови слідчого від 24.06.2022 (т.2 а.с.46), відповідно до якої відеоінформація, яка міститься в 2 фотофайлах під заголовками: «рhoto_2022-06-03_17-39-21 (2)», «рhoto_2022-06-03_17-39-21», має порнографічний характер (т. 2 а.с. 51-53);

- протоколом від 09.08.2022 про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних інформаційних систем, доступ до якого надано користувачем, а саме: телефону «Xiaomi Redmi 9C», яким користується ОСОБА_4 (т. 2 а.с.57-58) з додатком (т. 2 а.с.59), в якому зазначено про відкриття файлів та папок телефона, перегляд скріншотів переписки в месенджері «Телеграм» та збережено на електронному носії інформації.

Щодо клопотання захисника про визнання недопустимим протоколу про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних інформаційних систем від 09.08.2022 як отриманого без попереднього дозволу уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення (т. 5 а.с.13), суд вважає його таким, що не підлягає задоволенню.

Відповідно до ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Ч. 2, ч. 3 ст. 87 КПК України містить перелік підстав для визнання доказів недопустимими.

Жодна з підстав для визнання доказів недопустимими, передбачена зазначеними нормами закону, захисником не наведена.

У ч. 2 ст. 40 КПК України встановлено перелік повноважень слідчого, до якого, зокрема, входить проведення слідчих (розшукових) дій, НСРД у випадках, встановлених КПК України, або ж доручення їх проведення відповідним оперативним підрозділам.

У свою чергу, за приписами ст. 41 КПК України, під час виконання доручень слідчого, прокурора співробітник підрозділу Національної поліції користується повноваженнями слідчого.

Ч. 6 ст. 246 КПК встановлено, що проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням уповноважені оперативні підрозділи Національної поліції.

Отже, враховуючи, що співробітники поліції здійснювали НСРД за дорученням слідчого відповідно до ст. 41 КПК України, то вони були уповноважені як проводити ці дії, так і фіксувати їх хід у протоколах, адже користувалися повноваженнями слідчого.

Слідчі (розшукові) дії, а саме: проведення огляду мобільного телефона «Xiaomi Redmi 9С», який належить малолітній ОСОБА_4 доручено слідчим відділу СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_70 працівникам УМП ГУНП в Харківській області (доручення т. 2 а.с.55). У дорученні зазначені всі відомості, необхідні для проведення негласної слідчої (розшукової) дії. НСРД проведено старшим оперуповноваженим в ОВС УМП ГУНП в Харківській області ОСОБА_71 , який є уповноваженою особою. Зазначене узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 01 жовтня 2020 року по справі №359/1982/15.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КПК України ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання у приватне спілкування в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу, якщо будь-яка слідча (розшукова) дія включатиме таке втручання.

Ч.3 ст. 258 КПК України встановлює, що спілкуванням є передання інформації у будь-якій формі від однієї особи до іншої безпосередньо або за допомогою засобів зв`язку будь-якого типу. Спілкування є приватним, якщо інформація передається та зберігається за таких фізичних чи юридичних умов, при яких учасники спілкування можуть розраховувати на захист інформації від втручання інших осіб.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 258 ЦПК України втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним. Різновидом втручання в приватне спілкування є зокрема зняття інформації з електронних інформаційних систем (п. 4 ч. 4 ст. 258 ЦПК України).

Ч. 1 ст. 264 КПК України визначає, що пошук, виявлення і фіксація відомостей, що містяться в електронній інформаційній системі або їх частин, доступ до електронної інформаційної системи або її частини, а також отримання таких відомостей без відома її власника, володільця або утримувача може здійснюватися на підставі ухвали слідчого судді, якщо є відомості про наявність інформації в електронній інформаційній системі або її частині, що має значення для певного досудового розслідування.

Водночас ч. 2 ст. 264 ЦПК України передбачає, що не потребує дозволу слідчого судді здобуття відомостей з електронних інформаційних систем або її частини, доступ до яких не обмежується її власником, володільцем або утримувачем або не пов`язаний з подоланням системи логічного захисту.

ОСОБА_4 , як власником телефона, було надано її телефон для проведення огляду, про що надана на ім`я слідчого відповідна заява від 27.07.2022 (т.2 а.с.54), написана в присутності законного представника ОСОБА_72 .

Захисник стверджує, що відповідно до ч. 3 ст. 246 КПК України у даному випадку рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій повинен був прийняти слідчий або прокурор, проте стороною обвинувачення такого рішення не надано.

Враховуючи, що у даному випадку відповідно до положень ч. 2 ст. 264 КПК України здобуття відомостей з електронних інформаційних систем не потребує дозволу слідчого судді, то до нього згідно з ч. 2 ст. 258 КПК України не підлягає застосуванню положення ст. 246 КПК України в частині необхідності прийняття рішення про проведення негласних слідчих (розшукових) дій слідчим, прокурором в обов`язковому порядку.

Отже, суд відхиляє доводи захисника про недопустимість доказу - протоколу від 09.08.2022 про результати проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних інформаційних систем.

- протоколом обшуку від 26.01.2023, проведеного на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Харкова від 18.01.2023, справа №953/431/23 (т.2 а.с.64), квартири за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_8 (т.2 а.с.15-16), в ході якого вилучено мобільний телефон, ноутбук, 5 стартових пакетів мобільного оператора зв`язку, поміщені у полімерні пакети, які опечатані бирками (т.2 а.с.65-68), з додатком до протоколу обшуку - відеофіксацією (т. 2 а.с.69);

Захисником заявлено клопотання про визнання протоколу обшуку від 26.01.2023 недопустимим доказом, оскільки, на думку захисника, обшук проведений неуповноваженими на те особами та з порушенням його суттєвих умов, тобто з порушенням п.1 ч. 2 ст. 87, п. 2 ч. 3 ст. 87 КПК України.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 234 КПК України обшук проводиться з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання знаряддя кримінального правопорушення або майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а також встановлення місцезнаходження розшукуваних осіб . Обшук проводиться на підставі ухвали слідчого судді місцевого загального суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 235 КПК України ухвала слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи з підстав, зазначених у клопотанні прокурора, слідчого, надає право проникнути до житла чи іншого володіння особи лише один раз.

Відповідно до ч. 1 ст. 236 КПК України ухвала про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи може бути виконана слідчим чи прокурором. Для участі в проведенні обшуку може бути запрошений потерпілий, підозрюваний, захисник, представник та інші учасники кримінального провадження. З метою одержання допомоги з питань, що потребують спеціальних знань, слідчий, прокурор для участі в обшуку має право запросити спеціалістів. Слідчий, прокурор вживає належних заходів для забезпечення присутності під час проведення обшуку осіб, чиї права та законні інтереси можуть бути обмежені або порушені. Незалежно від стадії цієї слідчої дії слідчий, прокурор, інша службова особа, яка бере участь у проведенні обшуку, зобов`язані допустити на місце його проведення захисника чи адвоката, повноваження якого підтверджуються згідно з положеннями статті 50 цього Кодексу.

Ч. 6 ст. 236 КПК України передбачає, що слідчий, прокурор під час проведення обшуку має право відкривати закриті приміщення, сховища, речі, долати системи логічного захисту, якщо особа, присутня при обшуку, відмовляється їх відкрити чи зняти (деактивувати) систему логічного захисту або обшук здійснюється за відсутності осіб, зазначених у частині третій цієї статті.

Відповідно до ч. 8 ст. 236 КПК України особи, у присутності яких здійснюється обшук, при проведенні цієї слідчої (розшукової) дії мають право робити заяви, що підлягають занесенню до протоколу обшуку.

Згідно з ч. 10 ст. 236 КПК України обшук житла чи іншого володіння особи на підставі ухвали слідчого судді в обов`язковому порядку фіксується за допомогою аудіо- та відеозапису.

З матеріалів кримінального провадження видно, що протокол за результатами обшуку складено слідчим ОСОБА_73 , який здійснював досудове розслідування, а оперуповноважені, зокрема ОСОБА_74 , були його учасниками, про що відповідно міститься відмітка у протоколі та підпис учасників слідчих дій.

При дослідженні відеозапису, на якому зафіксовано обшук, вбачається, що ОСОБА_8 добровільно видав свій телефон. Обшук проводився особисто слідчим ОСОБА_73 і під його керівництвом, оперуповноважені виконували вказівки слідчого, тим самим забезпечили оперативне супроводження обшуку відповідно до доручення слідчого від 23.01.2023 №1475/119-24/2023 (т.2 а.с.63).

Участь оперативного співробітника під час проведення слідчим слідчої дії та виконання таким співробітником доручень слідчого не вказує на те, що ця дія проведена неуповноваженою особою, оскільки організація проведення слідчої дії, залучення її учасників, які необхідні слідчому для проведення такої дії і які, зокрема, допомагають слідчому провести слідчу дію, покладається на розсуд останнього, в межах його компетенції з урахуванням складності і обсягу слідчої дії.

Посилання сторони захисту на постанову Верховного Суду від 29 січня 2019 року у справі № 466/896/17 є необґрунтованим, оскільки в аналізованій справі обшук був проведений працівником оперативного підрозділу на підставі письмового доручення слідчого наданого такому працівнику в порядку ст. 40 КПК, і колегія суддів касаційного суду вказала, що за змістом ч. 1 ст. 236 КПК виконання ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи покладається особисто на слідчого чи прокурора і не може бути доручене в порядку п. 3 ч. 2 ст.40 КПК відповідним оперативним підрозділам.

В цій же справі обшук був проведенні слідчим, а працівники оперативного підрозділу лише надавали допомогу слідчому при проведенні вказаної слідчої дії, та діяли під керівництвом цього слідчого.

Зазначена позиція узгоджується з висловленою у постанові Верховного Суду від 31 березня 2021 року по справі № 727/8945/17.

Виходячи з викладеного, протокол обшуку від 26.01.2023 квартири за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , яка належить на праві власності ОСОБА_8 з додатком відповідають вимогам кримінально-процесуального законодавства до допустимих доказів. До того ж жоден з учасників зазначеної слідчої дії не висловив зауважень щодо проведеної слідчої дії.

- протоколом огляду від 15.03.2023 з додатком, під час якого було оглянуто - мобільний телефон торгової марки «Samsung A31» ІМЕI 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , який було вилучено в ході проведення обшуку 26.01.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_8 . Перед початком огляду встановлено, що цілісність пакування та опечатки не порушена, на печатці присутні підписи слідчого, понятих та ОСОБА_8 . Після включення телефону на екрані встановлено наявність додатку «Телеграм», в якому вказано абонента на ім`я « ОСОБА_8 » з номером телефону НОМЕР_1 . У додатку виявлено наявність контакту « ОСОБА_76 » з номером телефону - НОМЕР_7 , який належить ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , чат спілкування з якою видалений 06.12.2022. Також в ході огляду загальних чатів, які відвідував власник телефону виявлені такі: «ІНФОРМАЦІЯ_5», «ІНФОРМАЦІЯ_6» та інші (т.1 а.с.79-83).

Під час судового розгляду захисником подано клопотання про визнання даного протоколу огляду від 15.03.2023 з додатком недопустимим доказом з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України, тобто здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу, а саме: зняття інформації з електронних інформаційних систем без відповідного рішення суду.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 87 КПК України суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов.

Відповідно до ч. 1 ст. 237 КПК України з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей, документів та комп`ютерних даних.

Відповідно до ч. 5 ст. 237 КПК України при проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду. У разі якщо огляд речей і документів на місці здійснити неможливо або їх огляд пов`язаний з ускладненнями, вони тимчасово опечатуються і зберігаються у такому вигляді доти, доки не буде здійснено їх остаточні огляд і опечатування.

Відповідно до ч. 1 ст. 258 КПК України ніхто не може зазнавати втручання у приватне спілкування без ухвали слідчого судді.

Згідно з ч. 2 ст. 258 КПК України прокурор, слідчий за погодженням з прокурором зобов`язаний звернутися до слідчого судді з клопотанням про дозвіл на втручання у приватне спілкування в порядку, передбаченому статтями 246, 248, 249 цього Кодексу, якщо будь-яка слідча (розшукова) дія включатиме таке втручання.

Ч.3 ст. 258 КПК України встановлює, що спілкуванням є передання інформації у будь-якій формі від однієї особи до іншої безпосередньо або за допомогою засобів зв`язку будь-якого типу. Спілкування є приватним, якщо інформація передається та зберігається за таких фізичних чи юридичних умов, при яких учасники спілкування можуть розраховувати на захист інформації від втручання інших осіб.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 258 ЦПК України втручанням у приватне спілкування є доступ до змісту спілкування за умов, якщо учасники спілкування мають достатні підстави вважати, що спілкування є приватним. Різновидом втручання в приватне спілкування є зокрема зняття інформації з електронних інформаційних систем (п.4 ч. 4 ст. 258 ЦПК України).

Як вбачається з дослідженого у судовому засіданні протоколу огляду від 15.03.2023 з додатком, під час якого було оглянуто - мобільний телефон торгової марки «Samsung A31», який було вилучено в ході проведення обшуку 26.01.2023 за адресою: АДРЕСА_1 , яким користується ОСОБА_8 , під час огляду встановлена наявність на телефоні додатку «Телеграм» та номер абонента на ім`я « ОСОБА_8 », наявність у додатку контакту « ОСОБА_76 » з номером телефону, що належить потерпілій ОСОБА_4 , дата видалення чату з нею - 06.12.2022, та виявлення чатів, які нещодавно відвідував власник телефона.

Отже, отримана внаслідок огляду телефона інформація не підпадає під категорію «спілкування» в сенсі ст. 258 КПК України, оскільки не містить передання інформації у будь-якій формі від однієї особи до іншої безпосередньо або за допомогою засобів зв`язку будь-якого типу.

Крім того, не підтвердилося твердження захисника про походження даного протоколу огляду від недопустимого (протоколу обшуку).

Отже, твердження захисника, що огляд телефону у даному випадку потребував ухвали слідчого судді є хибним, досліджений протокол відповідає вимогам допустимості, встановленим КПК України.

- протоколом тимчасового доступу до речей і документів від 23.03.2023 на підставі слідчого судді від 17.03.2023 (т. 2 а.с.87) було на диску надано інформацію за період часу з 00:01 01.04.2022 по 00:01 26.01.2023 з мобільного номеру телефону з номером НОМЕР_1 з прив`язкою до адрес базових станцій (а.с.89-90,91,92);

- протоколом огляду речей від 29.03.2023, під час якого оглянуто DVD-R диск , 4,7 GB/120 min TM «Alerus» з надписом ПрАТ «Київстар» вх№5174, 5173, вих. №3373,3372/з/кт/, який був вилучений в ході тимчасового доступу до речей і документів 23.03.2023 в м. Києві. В пам`яті DVD-R диску знаходиться папка з назвою «5173», в якій знаходиться три файли: «[5173_zIMEI]-23.03.2023 11.57.56» тип файлу Документ XML; «5173-список» тип файлу Документ Microsoft Word; «Київстар БС всі (05.01.2023)» тип файлу Лист Microsoft Exel. В ході огляду файлу «[5173_zIMEI]-23.03.2023 11.57.56» тип файлу Документ XML встановлено в період часу 01.04.2022- 26.01.2023 з`єднання номеру абонента А з номером телефону « НОМЕР_8 », також : imsi, імеі, типи з`єднання, дата та час фіксації, дата завершення, номер абонента Б, тривалість, LAC, CID. В ході огляду встановлено з`єднання номеру абонента А з номером « НОМЕР_1 », який належить підозрюваному ОСОБА_8 з номером абонента Б «НОМЕР_4», який належить неповнолітній потерпілій ОСОБА_4 . Так, зафіксовано вихідний дзвінок 19.05.2022 о 13:57, вихідне СМС 19.05.2022 о 14:04, вхідні СМС в цей же день о 14:04, 14:05; 01.06.2022 - вхідне СМС о 13:50; 04.06.2022 - два вхідні СМС о 15:30. В ході огляду файлу «5173-список» тип файлу Документ Microsoft Word встановлено абонентський номер телефону « НОМЕР_1 ». В ході огляду файлу «Київстар БС всі (05.01.2023)» тип файлу Лист Microsoft Exel встановлено таблицю з цифровими позначеннями та адресами базових станцій (т.2 а.с.95-100).

- речовим доказом телефоном торгової марки «Samsung A31», який був вилучений під час обшуку у ОСОБА_8 та оглянутий у судовому засіданні (підстав, зазначених захисником для визнання даного доказу недопустимим судом не встановлено, оскільки він не є похідним від недопустимого).

Суд критично ставиться до показань обвинуваченого в частині того, що йому не було відомо про дійсний вік потерпілої та він був впевнений, що потерпілій є 16 років. Так, з його слів, ОСОБА_9 і ОСОБА_4 повідомили, що остання досягла 16-річного віку. Суд розцінює такі покази обвинуваченого, як спробу уникнути відповідальності. Потерпіла ОСОБА_4 щодо того, чи повідомляла вік обвинуваченому під час переписки, зазначила, що повідомила йому, що їй 16 років. Водночас не змогла пояснити мету викривлення свого віку. Крім того, викликає сумнів впевненість саме в повідомленні обвинуваченому свого віку потерпілою, в той час як іншу переписку ОСОБА_4 пам`ятає погано. Свідок ОСОБА_9 при допиті пояснила, що не повідомляла ОСОБА_8 вік своєї дочки, що спростовує його твердження про те, що ОСОБА_9 повідомила йому, що ОСОБА_4 є 16 років.

Крім того, суд враховує, що на момент допиту свідка ОСОБА_9 вона перебувала у шлюбі з ОСОБА_8 (шлюб укладено 25.02.2023), про що ані свідок ОСОБА_78 , ані обвинувачений ОСОБА_8 суду не повідомили. Зазначене свідчить про наявність не лише дружніх стосунків, а про наявність близьких стосунків, тому ОСОБА_9 не могла не повідомити обвинуваченому вік своєї дочки. Отже, суд дійшов висновку, що обвинувачений усвідомлював, що спілкується з особою, яка не досягла 16-ті років.

Суд вважає неспроможними показання обвинуваченого, який зазначив, що був впевнений, що спілкується (переписується) з ОСОБА_9 , оскільки повідомлення та фотознімки розпусного змісту він направляв на номер телефону неповнолітньої ОСОБА_4 , достовірно знаючи про те, що це саме її номер телефона. Також не приймає до уваги суд зауваження обвинуваченого про те, що з ним спілкувалися замість ОСОБА_4 треті особи (свідки ОСОБА_24 та ОСОБА_25 ), оскільки зазначене є лише припущенням обвинуваченого та жодними доказами не підтверджено.

Суд не бере до уваги повідомлення свідка ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого та потерпілої про написання потерпілою заяви до правоохоронних органів під тиском та/або погрозами. Законний представник потерпілої, завідувач сектору з питань захисту дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, служби у справах дітей по Шевченківському району Департаменту служби у справах дітей Харківської міської ради, ОСОБА_5 , яка була присутня під час допиту потерпілої ОСОБА_4 на досудовому розслідуванні, під час видачі нею телефону, у судовому засіданні підтвердила, що ніхто не тиснув на потерпілу, не примушував, всі дії вона вчиняла добровільно.

Щодо використання доказів, отриманих в іншому провадженні, на що вказує захисник, то в даному випадку такого не вбачається, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 217 КПК України днем початку досудового розслідування у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, є день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше, тобто фактично вважається, що всі дії, вчиненні у первісному провадженні, вчиненні у об`єднаному провадженні.

Також захисник ставить під сумнів повноваження слідчого ОСОБА_80 та прокурора ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні.

Реєстром досудових розслідувань підтверджується винесення заступником начальника відділу СУ ГУНП в Харківській області постанови про створення групи слідчих 17.06.2022, до яких відповідно до обвинувального акту входить слідчий СУ ГУНП в Харківській області ОСОБА_81 . Обвинувачений, його захисники ОСОБА_82 та ОСОБА_7 в порядку ст. 290 КПК України були ознайомлені з усіма матеріалами кримінального провадження, що підтверджується відповідними протоколами (т.2 а.с.112-113, 114).

Аналогічно підтверджуються повноваження прокурора, який брав участь у кримінальному провадженні. В реєстрі матеріалів досудового розслідування міститься інформація про винесення заступником керівника Харківської обласної прокуратури постанови про призначення групи прокурорів 17.06.2022 (розділ ІІ п. 4 Реєстру). Відповідно до обвинувального акту процесуальне керівництво у кримінальному провадженні здійснювалося зокрема прокурором відділу Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 . Обвинувачений, його захисники ОСОБА_82 та ОСОБА_7 в порядку ст. 290 КПК України були ознайомлені з усіма матеріалами кримінального провадження, що підтверджується протоколами (т.2 а.с.112-113, 114).

До того ж, суд враховує, що під час розгляду справи судом було роз`яснено право відводів в тому числі і прокурору, стороною захисту не було заявлено відводу прокурору, сумнівів щодо повноважень прокурора захисником та обвинуваченим не висловлювалося.

Внаслідок опрацювання трафіку абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користувався ОСОБА_8 , за період з 01.04.2022 по 25.01.2023, встановлено, що у вказаного абонента 05.06.2022 приблизно о 07:49 відсутні будь-які з`єднання. Зазначено, що в період з 15:30 04.06.2022 по 14:47 5.06.2022 абонент НОМЕР_1 стабільно фіксується в межах дії базової станції за адресою: Харківська область, смт Пісочин, вул. Кушнарьова, 5-А, аз. 195 (обслуговує адресу: АДРЕСА_2 ) (т. 3 а.с.3-4).

Тим самим, після початку судового розгляду було встановлено що на момент вчинення кримінальних правопорушень, які є предметом розгляду у даному кримінальному провадженні, обвинувачений ОСОБА_8 перебував у Харківському районі Харківської області, тобто за межами територіальної підсудності Салтівського районного суду міста Харкова. Зазначене стало підставою для зміни обвинувачення прокурором в частині місця вчинення злочинів.

Відповідно до правової позиції, висловленої у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 лютого 2025 року по справі № 357/10207/21, кримінальне провадження, що надійшло до суду з порушенням правил підсудності, передається на розгляд іншого суду в порядку, передбаченому частинами 2 та 3 статті 34 КПК, якщо таке порушення виявлено до початку судового розгляду. У разі виявлення обставин, що можуть вплинути на визначення підсудності, після початку судового розгляду продовження розгляду справи судом, який розпочав такий розгляд, не становить «порушення правила підсудності», зазначеного в пункті 6 частини 2 статті 412 КПК, і не є підставою для скасування судових рішень.

Отже, кримінальне провадження розглянуто без порушення правил підсудності, оскільки дійсне місце вчинення злочинів у даному провадженні з`ясувалося після початку судового розгляду судом.

Таким чином, суд, оцінивши кожний доказ, приходить до висновку про належність, допустимість та достовірність зібраних доказів у провадженні, які у своїй сукупності є достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_8 винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України. Обвинувачений винен у вчиненні цих кримінальних правопорушень та підлягає покаранню за їх вчинення.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України вчинені обвинуваченим кримінальні правопорушення відноситься до нетяжких злочинів (ч. 1 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України).

Дослідженням даних про обвинуваченого встановлено, що ОСОБА_8 раніше не судимий, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, не одружений, є пенсіонером, колишнім співробітником правоохоронних органів, має на утриманні неповнолітню дочку, розлучений, позитивно характеризується за попереднім місцем роботи.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_8 відповідно до ст. 66 КК України, не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 67 КК України, не встановлено.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_8 за ч. 1 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України суд враховує ступень тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до положень ст.12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, відсутність обставин, що обтяжують та пом`якшують покарання, особу обвинуваченого, та вважає необхідним та достатнім для виправлення та запобігання вчиненню обвинуваченим нових злочинів, що відповідатиме вимогам ст.50, 65 КК України, призначити покарання на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів із застосуванням принципу поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на певний строк та у межах, встановлених санкціями статтей Особливої частини Кримінального кодексу України, за якими він обвинувачується і які передбачають відповідальність за вчинені правопорушення.

Суд призначає покарання у виді позбавлення волі, який відповідно до санкцій статей є найсуворішим, з урахуванням відношення обвинуваченого до скоєних злочинів, який навіть визнаючи, що направляв на телефон неповнолітньої потерпілої фотознімки порнографічного характеру, заперечував свої винуватість, змінював свою позицію щодо вчинених правопорушень. Зокрема коли заявив клопотання про передачу його на поруки трудового колективу, зазначив, що жалкує, що склалася така ситуація. В подальшому заперечував свою вину та обвинувачував свідків, правоохоронців у фальсифікації справи.

Водночас враховуючи, що покарання відповідно до ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів, враховуючи відсутність негативних наслідків для потерпілої (стороною обвинувачення та потерпілою про такі наслідки не повідомлено та їх наявність не доведена), суд дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого ОСОБА_8 без ізоляції від суспільства, та відповідно до ст. 75 КК України звільняє обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням з покладанням на нього обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Відповідно до ст. 96-2 КПК України, суд застосовує спеціальну конфіскацію до предметів кримінального правопорушення.

Відповідно до ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а так само передбаченого частиною першою статті 150, статтею 154, частинами другою і третьою статті 159-1, частиною першою статті 190, статтею 192, частиною першою статей 204, 209-1, 210, частинами першою і другою статей 212, 212-1, частиною першою статей 222, 229, 239-1, 239-2, частиною другою статті 244, частиною першою статей 248, 249, частинами першою і другою статті 300, частиною першою статей 301, 302, 310, 311, 313, 318, 319, 362, статтею 363, частиною першою статей 363-1, 364-1, 365-2 цього Кодексу.

На підставі п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

З огляду на те, що ОСОБА_8 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України, за допомогою використання мобільного телефону Samsung A31 ІМЕI 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , з номерами телефонів мобільних операторів НОМЕР_1 , НОМЕР_9 , суд доходить висновку щодо необхідності застосувати спеціальну конфіскацію даного предмета кримінального правопорушення у власність держави.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Питання про скасування арешту майна вирішується судом у відповідності до ч. 4 ст. 174 КК України.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Керуючись ст.ст.2,7,368-370,371,373,374,376, 392,393,395,532 КПК України, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_8 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 156, ч. 2 ст. 301 КК України, та призначити покарання:

-за ч. 1 ст. 156 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років;

-за ч. 2 ст. 301 КК України у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки 6 (шість) місяців.

Відповідно до ч.1 ст.70 КК України остаточно призначити ОСОБА_8 покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнити від відбування призначеного за даним вироком покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 3 (три) роки.

Покласти на ОСОБА_8 обов`язки відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 ст. 76 КК України: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази:

DVD-R диск TM «HP», 16х, 4,7 GB, 120 min сірого кольору з 61 файлами формату «JPG», з скріншотами переписки в месенджері «Телеграм»; DVD-R диск з надписом ПрАТ «Київстар» вх№5174, 5173, вих. №3373,3372/з/кт/ - зберігати в матеріалах кримінального провадження №0000291 від 14.06.2022.

Скасувати арешт з майна, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 01 лютого 2023 року.

Застосувати спеціальну конфіскацію, звернувши на користь держави мобільний телефон Samsung A31 ІМЕI 1: НОМЕР_5 , ІМЕІ 2: НОМЕР_6 , з номерами телефонів мобільних операторів НОМЕР_1 , НОМЕР_9 , який знаходиться в камері схову СУ ГУНП в Харківській області за адресою: м. Харків, вул. Весніна, 14.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку суду, а засудженим, який тримається під вартою, в той же строк з моменту вручення йому копії вироку.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1