УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 серпня 2025 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна - адвоката ОСОБА_4 , розглянувши клопотання про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000664,

У С Т А Н О В И В:

Прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням, згідно з яким просить накласти арешт на майно, вилучене 31.07.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- Мобільний телефон Galaxy A01 Imei1: НОМЕР_1 Imei2: НОМЕР_2 , сім-карта НОМЕР_3 , який належить батьку ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ;

- Мобільний телефон Iphone 12 pro max Imei1: НОМЕР_4 Imei2: НОМЕР_5 , сім-карта НОМЕР_6 , який належить дівчині ОСОБА_5 - ОСОБА_7 ;

- Мобільний телефон Redmi 9 Imei1: НОМЕР_7 Imei2 НОМЕР_8 , сім-карта НОМЕР_3 , який також належить дівчині ОСОБА_5 - ОСОБА_7 .

Зі змісту клопотання вбачається, що ГСУ СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000664 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_9 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що до кримінально-протиправної діяльності, яка досліджується в рамках кримінального провадження, об`єктивно може бути причетний ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

В ході здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні 31.07.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого виявлено та вилучено майно, що є предметом даного клопотання.

В подальшому таке майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, а тому, з метою забезпечення збереження речових доказів, прокурор просить накласти арешт на таке майно.

В судовому засіданні прокурор підтримав вимоги даного клопотання.

Представник ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_4 заперечував з приводу накладення арешту на майно.

Дослідивши доводи клопотання й додані до нього матеріали, слід дійти висновку про необхідність відмови у задоволенні даного клопотання, виходячи з такого.

Як встановлено в судовому засіданні, ГСУ СБ України, за процесуального керівництва прокурорів Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000664 за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, ОСОБА_9 - у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 109, ч. 3 ст. 109, ч. 1 ст. 110, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 161, ч. 1 ст. 436-2, ч. 3 ст. 436-2 КК України.

Також в судовому засіданні встановлені достатні підстави вважати, що до кримінально-протиправної діяльності, яка досліджується в рамках даного провадження, об`єктивно може бути причетний ОСОБА_5 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

31 липня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 29.07.2025 проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено майно, що є предметом даного клопотання.

Постановою слідчого ГСУ СБ України від 31 липня 2025 року виявлене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні № 0000664.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Водночас в судовому засіданні не встановлено переконливих доказів, що наведене майно зберегло сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, зокрема стороною обвинувачення не надано жодного підтвердження даним обставинам. Саме ж по собі посилання у постанові слідчого про визнання предметів речовими доказами та клопотанні про арешт майна на те, що такі документи містять такі відомості не може вважатись обґрунтованим за відсутності будь-яких доказів, а отже таке посилання є лише припущенням сторони обвинувачення.

Більше того, у протоколі огляду від 31.07.2025 слідчий посилається на те, що є підстави вважати, що інформація, яка має значення для досудового розслідування була видалена з мобільних пристроїв, що потребує участі спеціаліста для більш детального огляду. Однак з моменту вилучення майна (31.07.2025) до моменту розгляду клопотання (22.08.2025) такий огляд проведений не був, відомості про призначення експертиз із даним майном також відсутні. В цьому аспекті слідчий суддя також звертає увагу, що при вилученні даного майна до нього було надано безперешкодний доступ (відповідні паролі).

Більше того, слідчий суддя звертає увагу, що в рамках досудового розслідування досліджуються можливі протиправні дії ОСОБА_5 , а вилучене майно належить ОСОБА_6 (батьку ОСОБА_5 ), ОСОБА_7 (дівчині ОСОБА_5 ), а матеріалами клопотання не підтверджується їх можлива причетність до кримінальних правопорушень, які є предметом досудового розслідування.

Отже, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для того, щоб відносити вилучене майно до такого, що відповідає ознакам, передбаченим у ст. 98 КПК України, а тому існує розумний сумнів щодо необхідності арешту такого майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав і основоположних свобод, який ратифікований Верховною Радою України 17 липня 1997 року, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним.

На підставі викладеного, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення клопотання прокурора про арешт майна.

Керуючись вимогами ст. 117, 132, 170, 172, 173, 175 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В :

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 в рамках кримінального провадження № 0000664 про арешт майна, вилученого 31.07.2025 під час обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- Мобільний телефон Galaxy A01 Imei1: НОМЕР_1 Imei2: НОМЕР_2 , сім-карта НОМЕР_3 , який належить батьку ОСОБА_5 - ОСОБА_6 ;

- Мобільний телефон Iphone 12 pro max Imei1: НОМЕР_4 Imei2: НОМЕР_5 , сім-карта НОМЕР_6 , який належить дівчині ОСОБА_5 - ОСОБА_7 ;

- Мобільний телефон Redmi 9 Imei1: НОМЕР_7 Imei2 НОМЕР_8 , сім-карта НОМЕР_3 , який також належить дівчині ОСОБА_5 - ОСОБА_7 .

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга.

Слідчий суддя ОСОБА_1