У Х В А Л А

Справа № 183/8986/25

№ 1-кс/183/1600/25

03 вересня 2025 року м.Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ознайомившись зі скаргою ОСОБА_2 на незаконне затримання

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді надійшла скарга ОСОБА_2 , який просить «визнати дії ст.сержанта Латушко незаконними»; забезпечити право скаржника «на відшкодування, так як працівник ТЦК фактично не давав можливості звернутись за медичною допомогою незважаючи на хворобливий стан».

У поданій скарзі заявник зазначає, що 25 серпня 2025 його було затримано ст. сержантом ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 о 08:30 біля кабінету сімейного лікаря Центру первинної медико-санітарної допомоги. Ст.сержант ОСОБА_4 голосно заявив що скаржник затриманий, знаходиться в розшуку. На вимогу надати протокол затримання, скористатися правовою допомогою, повідомити родичів отримав відмову, приниження та образи. Ст. сержант Латушко близько 30-40 хвилин тримав скаржника з двома військовими під контролем, забороняючи пройти на прийом до лікаря. Ці події скаржник пов`язує із його заявою 22.08.2025 щодо незаконних дій медичних працівників.

Перевіривши матеріали скарги слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Порядок звернення до суду за судовим захистом у кримінальному провадженні урегульований Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до п.18 ч.1 ст.3 КПК України, слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні.

Згідно з п.10 ч.1 ст.3 КПК України кримінальне провадження - досудове розслідування і судове провадження, процесуальні дії у зв`язку із вчиненням діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність.

З ч.3 ст.26 КПК України вбачається, що слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом.

Згідно з ч.1 ст.206 КПК України кожен слідчий суддя, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

Відповідно до ч.3 ст.206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи..

Відповідно до ч.2 ст.206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Згідно з ч.5 ст.206 КПК України, незалежно від наявності клопотання слідчого, прокурора, слідчий суддя зобов`язаний звільнити особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких трималася ця особа, не доведе: 1) існування передбачених законом підстав для затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; 2) неперевищення граничного строку тримання під вартою; 3) відсутність зволікання у доставленні особи до суду.

Отже, з аналізу ст.206 КПК України можна зробити висновок, що вказана стаття регламентує відносини під час досудового розслідування, а саме - запобіжні заходи, затримання особи, а слідчий суддя забезпечує дотримання прав особи, яка тримається під вартою органом державної влади чи службовою особою, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку.

Водночас, зі скарги ОСОБА_2 не вбачається, що вона подана та підлягає розгляду у порядку ст.206 КПК України, а спірні правовідносини регулюються нормами КПК України, оскільки суду не надані відомості про зареєстроване в ЄРДР повідомлення про вчинення кримінального правопорушення.

ОСОБА_2 не є особою, яка тримається під вартою, в тому числі й у зв`язку із застосованим стосовно нього запобіжним заходом, не є затриманим у порядку ст. 208 КПК України, та не є особою, затриманою не уповноваженою службовою особою, у порядку ст.207 КПК України, не утримується правоохоронними органами у зв`язку із розслідуваним ними кримінальним правопорушенням у межах жодного порушеного кримінального провадження.

Таким чином, у слідчого судді відсутні повноваження, визначені КПК України для з`ясування підстав позбавлення волі особи у інших випадках, не пов`язаних із досудовим розслідуванням конкретного кримінального провадження та розгляду у порядку ст.206 КПК України скарги, поданої не в рамках кримінального провадження.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 221, 303-304, 309-310, 392-393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на незаконне затримання відмовити.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її отримання до Дніпровського апеляційного суду.

Слідчий суддя ОСОБА_1