ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 953/7938/25 (1-кс/953/5471/25) Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/818/1014/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: домашній арешт
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу Київського районного су дуду м. Харкова від 01 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,-

УСТАНОВИЛА:

Оскаржуваною ухвалою постановлено:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за місцем проживання, а саме заборонити підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 (за винятком необхідності пройти в укриття при повітряній тривозі) без дозволу слідчого, прокурора, слідчого судді, суду в межах строку досудового розслідування до 30 вересня 2025 року включно.

На підставі ч.5 ст.194 КПК України покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , такі обов`язки:

1.)прибувати до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

2.)не залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3).негайно повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або роботи;

4).здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В обґрунтування прийнятого рішення слідчим суддею зазначено, що наявні достатні підстави вважати застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 обумовлено наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про ризики передбачені п. п. 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Під час досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 , 31.07.2025 приблизно о 08:55, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, тобто з порушенням вимог п. 2.9 а) Правил дорожнього руху України, керував автомобілем «MERCEDES-BENZ GLC 220D», р.н. НОМЕР_1 , та рухався по вул. 23-го Серпня в м. Харків зі сторони пр. Науки в напрямку вул. Космонавтів в місті Харкові.

Під час руху в районі буд. №34 по вул. 23 серпня у м. Харкові ОСОБА_7 , під`їжджаючи до нерегульованого пішохідного переходу, на якому справа наліво рухалася пішохід ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проявив неуважність, діючи необережно, своєчасно не зменшив швидкість руху і не зупинив керований автомобіль, не надав дорогу пішоходам, чим порушив вимоги п. 18.1 Правил дорожнього руху України, та продовжуючи рух, допустив наїзд на пішохода ОСОБА_8 , яка перетинала проїжджу частину по нерегульованому пішохідному переходу справа наліво відносно напрямку його руху. Встановлено, що у ОСОБА_8 в зв`язку з дорожньо-транспортною подією 31.07.2025 мали місце закритий перелом правої кисті та правого стегна.

Не погодившись із зазначеною ухвалою суду першої інстанції захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 01.08.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та постановити нову якою обрати ОСОБА_7 інший запобіжний захід не пов`язаний з обмеженням вільного пересування-особисте зобов`язання..

В обґрунтування своєї вимоги зазначає, що тяжкість інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для обрання суворого виду запобіжного заходу- цілодобового домашнього арешту.

Прокурор про дату та час розгляду апеляційної скарги був повідомлений належним чином. Перед початком судового засідання від прокурора надійшла заява з проханням проводити розгляд справи за її відсутності.

Заслухавши суддю-доповідача, обговоривши доводи апеляційної скарги захисника, заслухавши захисника та підозрюваного, які підтримали апеляційну скаргу, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь - яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Кримінальним процесуальним кодексом України не визначено поняття обґрунтованої підозри, тому Суд, в силу вимог ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», керується практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права. Так, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, обґрунтована підозра є нижчим стандартом доведення, ніж переконання поза розумним сумнівом, та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку. Однак таке переконання суду має бути засновано на об`єктивних фактах. Європейський Суд визначає, що «розумна підозра передбачає існування фактів або інформації, які повинні задовольнити об`єктивного спостерігача в тому, що особа, щодо якої розглядається питання, вчинила злочин. Те, що позначено словом "обґрунтована" залежатиме від усіх обставин» (справа «Фокс, Кемпбел і Хартлі проти Сполученого Королівства», 30 August 1990, § 32).

При цьому, як національним законодавством, так і практикою Європейського суду з прав людини визначено, що висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухиляння від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Відповідно до вимог ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Частина 4 ст.194 КПК України встановлює, що якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ст.181 КПК України домашній арешт може бути застосований до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі "Манчіні проти Італії", за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

На думку колегії суддів при вирішенні питання щодо застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею вищезазначені вимоги Закону дотримані в повному обсязі.

З матеріалів провадження вбачається, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції в Харківській області за процесуального керівництва Харківської обласної прокуратури здійснюється досудове розслідування по кримінальному провадженні, внесеному 31.07.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000921 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Судом встановлено, що 31.07.2025 ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, за вчинення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк до трьох років.

Обґрунтованість повідомленої підозри сторона обвинувачення підтверджує зібраними під час досудового розслідування доказами, наданими до суду.

Необхідність застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_7 обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме тим, що останній може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за інкримінований злочин, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експертів у цьому ж кримінальному провадженні, що свідчить про ризики передбачені п. п. 1 та 3 ч.1 ст.177 КПК України.

Метою та підставами застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_7 є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, потерпілого, експертів у цьому ж кримінальному провадженні.

Підставою застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваного ОСОБА_7 є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, який відповідно до ч. 4 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за вчинення якого можливе покарання у виді позбавлення волі до трьох років, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити вищезазначені дії.

Отже, при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання особи під домашнім арештом стосовно ОСОБА_7 слідчий суддя керується приписами ст. 194 КПК України, а саме: під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Враховуючи такий обсяг відомостей кримінального провадження, який об`єктивно свідчить, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права підозрюваного, як вжиття запобіжних заходів у зв`язку з наявністю саме обґрунтованої підозри, так як наявні в матеріалах провадження докази вказують на причетність ОСОБА_7 до вчинення кримінального правопорушення, згідно повідомленої підозри.

Таким чином, під час апеляційного розгляду не встановлено обставин, за яких би підлягала задоволенню апеляційна скарга захисника про скасування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Врахувавши вказані обставини, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту цілодобово, з покладенням обов`язків передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, в межах строку досудового розслідування до 30 вересня 2025 року.

Приймаючи до уваги вищевикладене, колегія суддів вважає, що висновок слідчого судді про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді нічного цілодобового арешту відповідає вимогам кримінального процесуального закону та ґрунтується на матеріалах справи.

Порушень норм КПК під час розгляду клопотання слідчим суддею, які могли б стати підставою для скасування оскарженої ухвали, не встановлено.

На підставі викладеного, колегія суддів дійшла висновку, що рішення слідчого судді є законним та обґрунтованим, оскільки ухвалене відповідно до вимог закону, та винесене на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені достатніми даними, дослідженими та оціненими слідчим суддею, а тому апеляційна скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407,418,419,376 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Київського районного су дуду м. Харкова від 01 серпня 2025 року щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий

Судді