Справа № 740/3615/25
Провадження № 1-кп/740/438/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року м. Ніжин

Ніжинський міськрайонний суд Чернігівської області в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001484 від 23 жовтня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 189 КК України,

установив:

У поданому 26.06.2025 до суду клопотанні ставиться питання про закриття вказаного кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та у зв`язку із закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділом Ніжинського РУП ГУ НП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001484 від 23.10.2014 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194 та ч. 2 ст. 189 КК України, за фактом вимагання в ОСОБА_4 грошових коштів та підпалу майна у будинковолодінні по АДРЕСА_1 , що мало місце 23.10.2014. Під час досудового розслідування не вдалось встановити особу (осіб), яка вчинила вказаний злочин.

Згідно із ч. 5 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 189 КК України, віднесено до тяжких злочинів. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, у разі вчинення тяжкого злочину 10 років. Таким чином, строк давності притягнення до кримінальної відповідальності у вказаному кримінальному провадженні закінчився 23.10.2024.

Прокурор подав до суду заяву, в якій просив розглянути клопотання без його участі, клопотання підтримав, зазначив, що під час досудового розслідування жодній особі не повідомлено про підозру, достатніх доказів на підтвердження вини осіб, на яких вказують потерпілі, під час досудового розслідування не отримано, їхня причетність до вчинення неправомірних дій не підтверджена поза розумним сумнівом.

Потерпіла ОСОБА_5 подала до суду заяву, в якій просила судове засідання провести без її участі, проти задоволення клопотання не заперечувала.

Потерпілий ОСОБА_4 в судові засідання неодноразово викликався, але жодного разу не з`явився, будь-яких заяв/клопотань - не подавав до суду. Судом вживалися заходи щодо виклику потерпілого в судові засідання, зокрема, шляхом направлення судових повісток для вручення через органи Національної поліції.

Дослідивши матеріали кримінального провадження № 0001484 від 23 жовтня 2014 року, суд дійшов таких висновків.

Із витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0001484 від 23 жовтня 2014 року вбачається, що 23.10.2014 до поліції надійшла заява ОСОБА_5 про те, що 23.10.2014 близько 03-40 год. дві невідомі особи, перебуваючи по вул. Малишка в м. Ніжині, використовуючи легкозаймисту рідину, вчинили підпал майна, що знаходиться на подвір`ї будинку АДРЕСА_1 та належить ОСОБА_5 . Крім того, 19.11.2014 до Ніжинського МВ надійшла заява ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , мешканця АДРЕСА_1 , про те, що невідомі чоловіки в лісовому масиві поблизу с. Хвилівка нанесли йому тілесні ушкодження, вимагали гроші, погрожували предметом, схожим на пістолет. Відомості за цими фактами внесено до ЄРДР за ч. 2 ст. 194 та ч. 2 ст. 189 КК України.

Згідно з протоколом допиту потерпілої ОСОБА_5 від 15.11.2014, остання повідомила, що 21.10.2014 їй зателефонував цивільний чоловік ОСОБА_4 та повідомив, що його везуть в ліс, та попросив, щоб вона забрала його автомобіль, який знаходиться біля кафе. Пізніше, коли вона перебувала поруч з автомобілем, то під`їхав інший автомобіль, з якого вийшли її чоловік ОСОБА_4 та ОСОБА_6 («Банда»), за кермом сидів невідомий чоловік, а в автомобілі був ще один чоловік на прізвисько « ОСОБА_7 ». При спілкуванні з чоловіком вона дізналася, що «Робінгуди», а саме: ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_9 , «Конон» та ще близько 15-ти невідомих чоловіків вивезли його в ліс у с. Хвилівку, де заподіяли тілесних ушкоджень, вимагали кошти в сумі 5000,00 доларів США, обвинувачували в тому, що він продає наркотики. Від написання заяви до поліції ОСОБА_4 відмовився. 22.10.2014 потерпіла перебувала вдома по АДРЕСА_1 . Близько 15-00 год. вона сходила до магазину та повернулася додому, та побачила біля свого будинковолодіння 3 автомобілі таксі, «Рено Кенго», р. н. НОМЕР_1 , та чорне довге авто, марки якої вона не пам`ятає. Вона швидко зайшла на подвір`я та закрила хвіртку. Молодики залишилися на вулиці, однак ОСОБА_10 («Зьозік»), ОСОБА_11 »), та чоловік, який не представився, підійшли до хвіртки та почали питати про її чоловіка, повідомляли, що приїхали поговорити з її чоловіком, щоб той віддав гроші в розмірі 5000,00 доларів США. ОСОБА_12 сказав, що, якщо вони не віддадуть кошти, то вони їх спалять, спалять машини. Потерпіла взяла мобільний телефон та зробила вигляд, що говорить з поліцією, після чого чоловіки сіли в автомобілі та поїхали. При цьому 23.10.2024 близько 03-40 год. її діти не спали та повідомили, що двоє невідомих чоловіків пройшли повз їхнє будинковолодіння, підпалили щось та кинули у двір невідомий предмет, охоплений вогнем. Після цього вона відкрила вікно та побачила, що вогонь горить на сходах будинку та під автомобілем «Нива», який стояв на подвір`ї. Потерпіла відразу викликала пожежників та поліцію.

19.11.2014 під час допиту потерпілий ОСОБА_4 повідомив, що 21.10.2014 близько 19-00 год. йому зателефонував наочно знайомий ОСОБА_9 («Зьозік») та попросив, що він приїхав до кафе «Чікаго», що по вул. Подвойського в м. Ніжині. У кафе за столиком сиділо близько 20-ти чоловіків, яких у м. Ніжині називають «Робінгудами». У цій компанії були: чоловік на ім`я ОСОБА_13 (« ОСОБА_14 »), ОСОБА_6 (« ОСОБА_15 »), ОСОБА_16 (« ІНФОРМАЦІЯ_2 »), ОСОБА_9 («Зьозік»), інших чоловіків потерпілий не знав. Під час розмови з ОСОБА_17 його декілька разів ударили в різні ділянки тіла невідомі чоловіки. ОСОБА_12 запитував, чи продає потерпілий наркотики, на що він відповідав, що ні. ОСОБА_12 давав команди бити потерпілого, а також ударив його кулаком в ділянку голови. Пізніше ОСОБА_12 сказав, що, якщо ОСОБА_4 не зізнається, то його відвезуть в ліс та «замочать». Потерпілий відповідав, що не здійснює продаж наркотичних засобів. Тоді його посадили в автомобіль «Део Нексіа», за кермом якого був ОСОБА_18 , на пасажирському сидінні ОСОБА_12 , та двоє невідомих чоловіків, та повезли в невідомому напрямку. Він встиг зателефонувати дружині та повідомити, що його везуть «Робінгуди» в ліс убивати, попросив її, щоб вона забрала автомобіль. Коли його привезли в ліс, то там були два автомобілі, одних з яких «Шевроле», з якого вийшов ОСОБА_8 , ОСОБА_6 , ОСОБА_13 (« ОСОБА_14 ») та дві невідомі особи в масці. Його знову запитували, чи продає він наркотики, потім ОСОБА_12 , ОСОБА_18 , ОСОБА_13 (« ОСОБА_14 »), ОСОБА_6 били потерпілого, ОСОБА_19 знімав усе на телефон. Оскільки потерпілий пообіцяв віддати їм 5000,00 доларів США, то вони його відпустили. Коли він перебував на стаціонарному лікуванні в м. Києві, йому подзвонила дружина ОСОБА_5 та повідомила, що в їхній двір невідомі особи кинули «коктейль Молотова». Їхня сусідка ОСОБА_20 повідомила, що в той день, коли невідомі особи здійснили підпал, вона бачила автомобіль «Рено Кенго», р. н. НОМЕР_1 , який стояв за 150 метрів від будинку ОСОБА_4 , до якого бігло двоє невідомих чоловіків зі сторони його будинковолодіння. Він підозрює у підпалі «Робінгудів», а саме: ОСОБА_21 , ОСОБА_22 та Вітю.

Під час досудового розслідування допитано ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , які повідомили, що не пам`ятають, де вони перебували 21.10.2014.

Згідно зі ст. 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляді з тим, що кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосовано належна правова процедура.

Обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їй належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень. Аналогічні положення визначені і в частині четвертій статті 38 КПК України, згідно якої на орган досудового розслідування покладено обов`язок застосування всіх передбачених законом заходів для забезпечення ефективності досудового розслідування. Відповідальність за законність та своєчасність дій несе слідчий, проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор.

Згідно зі ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Згідно з п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається, зокрема, в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у випадку спливу строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Закриття кримінального провадження з цієї підстави здійснюється судом за клопотанням прокурора (ч. 4 ст. 284 КПК України).

За змістом ст. 283, 284 КПК України, закриття кримінального провадження є формою закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, у зв`язку з чим рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після всебічного, повного та об`єктивного дослідження та оцінки слідчим всіх зібраних доказів, які стосуються цього кримінального провадження відповідно до встановленої законом процесуальної процедури.

Пункт 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України визначає основною підставою для закриття кримінального провадження судом - невстановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення. А закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності є умовою, за якої може бути закрито кримінальне провадження.

Отже, зміст п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України свідчить про те, що законодавцем встановлено імперативне правило, за яким суд ухвалює рішення про закриття кримінального провадження у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за умови, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Згідно із ч. 5 ст. 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 189 КК України, віднесено до тяжких злочинів.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею злочину і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки, зокрема, у разі вчинення тяжкого злочину 10 років.

Крім цього, слід зазначити, що Верховний Суд неодноразово зазначав, що в провадженні, де потерпілий вказує на конкретну особу як на таку, що вчинила кримінальне правопорушення щодо нього, орган досудового розслідування за результатами всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження має вирішити питання про наявність чи відсутність події кримінального правопорушення, а за її встановлення - про наявність або відсутність ознак кримінального правопорушення в діянні конкретної особи, про достатність доказів для доведення винуватості конкретної особи в суді, про наявність/відсутність підстав до звільнення від кримінальної відповідальності конкретної особи. Закриття кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК, у якому потерпілий, зазначаючи про те, що кримінальне правопорушення вчинено конкретними особами, на яких у передбачений КПК спосіб безпосередньо вказує органу досудового розслідування, є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК), яке могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення. Указаний висновок викладено в постанові колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 15 лютого 2024 року у справі № 687/1066/22 та в інших постановах Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (від 25 серпня 2021 року у справі № 142/536/20, провадження № 51-1546км21; від 29 червня 2022 року у справі № 725/3569/21, провадження № 51-1061км22; від 07 червня 2023 року у справі № 545/51/22, провадження № 51-2327км23; від 18 жовтня 2023 року у справі № 750/1575/23, провадження № 51-4007км23).

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини на державу за процесуальним аспектом статті 2 Конвенції покладений обов`язок провести ефективне розслідування. Відповідні загальні принципи щодо ефективності розслідування узагальнені в рішеннях у справах «Джуліані та Гаджіо проти Італії» (Giuliani and Gaggio v. Italy) та «Армані да Сілва проти Сполученого Королівства» (Armani Da Silva v. the United Kingdom).

Таке зобов`язання провести розслідування не є обов`язком досягнення результатів, а обов`язком вжиття заходів. Не кожне розслідування обов`язково має бути успішним або дійти висновку, який співпадає із викладом подій скаржника. Проте воно, в принципі, має бути здатним призвести до встановлення фактів справи, а якщо твердження виявляться правдивими - до встановлення та покарання винних осіб «Джуліані та Гаджіо проти Італії», пункт 301, та «Армані да Сілва проти Сполученого Королівства», пункт 233.

У постанові Верховного Суду від 20.11.2024 № 953/8874/23 зазначено, що закриття кримінального провадження на підставі, передбаченій п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, не звільняє суд від обов`язку перевірити, чи дотримався орган досудового розслідування вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин справи. Прийняття рішення про закриття провадження з цієї підстави можливе лише після констатації того, що орган досудового розслідування провів повне, всебічне та неупереджене розслідування і вжив усіх можливих заходів, проте не встановив особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Як зазначив Європейський суд з прав людини у п. 65 рішення від 29.01.2015 у справі «Євген Петренко проти України» (заява № 55749/08) «…для того, щоб розслідування могло вважатися «ефективним», воно має в принципі призвести до встановлення фактів у справі та встановлення і покарання винних. Державні органи повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для збереження доказів, що стосуються події, включаючи показання свідків, висновки судових експертиз тощо. Будь-які недоліки розслідування, які підривають його здатність до встановлення причин заподіяння ушкоджень або винних осіб, ставлять під сумнів дотримання цього стандарту та вимог оперативності й розумної швидкості…». У п. 40 рішення Суду від 03.10.2013 у справі « Юрій Іларіонович Щокін проти України» (заява № 4299/03) вказано, що «…державні органи мають вживати усіх заходів, які було б розумно від них очікувати, для зібрання доказів щодо ходу подій. Якщо розслідування містить недоліки, які не дозволяють встановити причину смерті або визначити винних осіб, які є безпосередніми виконавцями злочину або особами, які його фінансували чи організовували, то таке розслідування може не відповідати вимозі ефективності…».

Дослідивши матеріали кримінального провадження, суд вважає, що органом досудового розслідування до цього часу не вжито ефективних заходів щодо перевірки причетності осіб, на яких вказували потерпілі ще в 2014 році, до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 189 КК України.

Зокрема, як убачається з матеріалів кримінального провадження, 14.03.2019 слідчим СВ Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_27 надано доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40 КПК України щодо перевірки на причетність до вчинення вказаних кримінальних правопорушень: ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_24 , ОСОБА_28 , ОСОБА_29 ОСОБА_30 , ОСОБА_31 .

Згідно з рапортом О/у СКП Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області ОСОБА_32 від 19.03.2019 під час виконання доручення слідчого СВ Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області № 132 від 14.03.2019 працівниками Ніжинського ВП ГУ НП в Чернігівській області проведено низку заходів з метою встановлення та перевірки осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, але не отримано інформацію, яка б становила оперативний інтерес.

У подальшому жодних слідчих (розшукових) дій у вказаному кримінальному проваджені не здійснювалося, навіть після зміни групи прокурорів 06 грудня 2023 року.

Суд вважає, що в указаному кримінальному провадженні органом досудового розслідування не дотримано вимог кримінального процесуального закону щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, не проведено слідчих (розшукових) дій, результати яких переконливо свідчили б про вичерпання можливостей досягнути мети кримінального провадження та встановити винних осіб.

З огляду на вищевказане суд дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для закриття кримінального провадження у зв`язку з невстановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, та закінченням строку давності притягнення особи до кримінальної відповідальності, а тому в задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст. 2, 26, 284, 369, 372 КПК України, суд

ухвалив:

У задоволенні клопотання прокурора Ніжинської окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження № 0001484 від 23 жовтня 2014 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 189 КК України, відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0001484 від 23 жовтня 2014 року (т. 1) повернути прокурору.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1