ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2256/25 Справа № 189/3862/23 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника засудженого, - адвоката ОСОБА_5 на ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2025 року про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням щодо :

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у смт. Просяна Покровського району Дніпропетровської області, громадянина України, не працевлаштованого, триманців не маючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

засудженого ОСОБА_6

прокурора ОСОБА_8

захисника ОСОБА_5

В С Т А Н О В И Л А :

За ухвалою Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2025 року задоволено подання Синельниківського районного сектору №2 філії ДУ Центру пробації у Дніпропетровській області та скасовано засудженому ОСОБА_6 іспитовий строк визначений вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2024 року та направлено засудженого до відбуття призначеного покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Суд першої інстанції мотивував своє рішення тим, що засуджений ОСОБА_6 не виконує покладені на нього обов`язки, про що свідчать відомості про його систематичну неявку без поважних причин до центру пробації, на підставі чого суд прийшов до висновку, що така поведінка засудженого свідчить про небажання його стати на шлях виправлення.

В апеляції та доповненнях:

- захисник просить скасувати оскаржувану ухвалу суду та постановити нову, якою в задоволенні подання Синельниківського районного сектору №2 філії ДУ Центр пробації, про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням ,- відмовити.

В обґрунтовування апеляційної скарги зазначає, що дії засудженого не носять систематичного характеру, а доводи інспекції про небажання його стати на шлях виправлення є категоричним.

Зазначає, про те, що ОСОБА_6 саме з поважних причин не з`являвся на реєстрацію, а саме через тяжкі життєві обставини, коли у вересні 2024 року в нього померла мати та січні 2025 року, - рідний дядько, окрім того засуджений тривалий час здійснював догляд за своєю матір`ю, яка потребувала постійного стороннього догляду. Також, захист посилається на скрутне матеріальне становище засудженого, який не мав коштів на проїзд до місця знаходження центру пробації.

Вказує, про те, що ОСОБА_6 добровільно займається волонтерською діяльністю, а саме здійснює ремонт військових автомобілів.

Сторона захисту вважає, що судом першої інстанції не встановлено, прямого умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням, оскільки стосовно ОСОБА_6 навіть не було винесено попередження, крім того останній жодного разі за період відбування покарання не притягувався до адміністративної чи кримінальної відповідальності.

Звертає увагу на те, що засуджений не був завчасно повідомлений про дату, місце та час виклику, оскільки повістки від 09.10.2024 та 17.10.2024 року були вручені лише 25.10.2024 року, тобто після дати коли останній повинен був з`явитись до центру пробації.

Вислухавши засудженого та його захисника, які кожен окремо підтримали доводи і вимоги апеляційної скарги, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обговоривши та перевіривши доводи апеляції, колегія суддів дійшла висновку, що остання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Відповідно до вимог ст. 404 КПК України, ухвала суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Висновок суду першої інстанції щодо скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням з підстав систематичного порушення ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків, є хибним, оскільки судом не було враховано в повному обсязі зміст подання ДУ Центру пробації у Дніпропетровській області та інші докази в їх сукупності, що містяться в матеріалах справи.

Відповідно до ч. 2 ст. 78 КК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно з приписами п.п. 5.3, 5.4 Розділу III «Інструкції про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», яка затверджена спільним наказом Державного департаменту України з витань виконання покарань та Міністерства внутрішніх справ України від 19 грудня 2003 року №270/1560, з наступними змінами, орган пробоції направляє до суду подання про відміну покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання, якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджений не з`являється до інспекції без поважних причин, що повинно бути підтверджено зібраними матеріалами або зник з метою ухилення від контролю за його поведінкою з постійного місця проживання.

Згідно подання центру пробації, підставою для звернення до суду з поданням, про направлення засудженого для відбування призначеного покарання, слугувало те, що ОСОБА_6 систематично не з`являвся до уповноваженого органу з питань пробації.

Апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_6 за вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2024 року визнаний винуватим та засуджений за ст. 336 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки 6 місяців. Відповідно до п. 1, п. 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. ст. 76 КК України на ОСОБА_6 покладено відповідні обов`язки.

При цьому звертається увага на те, що в матеріалах справи відсутні дані про письмове ознайомлення ОСОБА_6 з графіком явки до центру пробації, а також лист реєстрації, що також не спростовується змістом подання в якому зазначено, що в телефонній бесіді обвинуваченому було роз`яснено порядок та умови відбування іспитового строку, що є істотним порушенням та суперечить вимогам закону.

Звертається також увага на те, що у поданні центру пробації відсутні відомості про притягнення ОСОБА_6 до адміністративної відповідальності або вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Так, зі змісту подання слідує, що 29.07.2024 року, 07.08.2024 року, 17.10.2024 року та 25.10.2024 року, ОСОБА_6 до центру пробації не з`явився, при цьому за місцем проживання останнього нібито надсилались виклики.

Однак, під час перевірки наданих матеріалів колегією суддів встановлено, що в долучених до подання доказах відсутні дані про належне повідомлення та вручення ОСОБА_6 рекомендованих листів на вказані вище дати, при цьому на (а.с. 126), міститься лише одне повідомлення, яке під підпис було вручено ОСОБА_6 25 жовтня 2025 року.

Інші відомості про особисте вручення ОСОБА_6 чи його близьким родичам повісток про виклик в матеріалах справи відсутні, а тому за відсутності належного попередження останнього з графіком відмічання, не можна дійти висновку про систематичність порушень покладений на засудженого обов`язків, оскільки він допустив лише одну неявку будучи належним чином повідомленим , при цьому у своїх поясненнях ОСОБА_6 вказав на поважність причин, а саме догляд за матер`ю похилого віку.

Зважається на те, що згідно приписів ст. 78 КК України, особа направляється для відбування призначеного покарання лише у разі, якщо не виконує покладених на неї судом обов`язків після письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення.

Отже, за відсутності доказів про належне ознайомлення зі графіком відмічання та відповідне завчасне повідомлення ОСОБА_6 , а також відсутності будь-якого письмового попередження ОСОБА_6 та даних про вчинення ним адміністративних правопорушень за період іспитового строку, а тому за таких обставин об`єктивні дані щодо саме систематичного порушення покладених обов`язків та притягнення до адміністративної відповідальності відсутні.

Зважається також на те, що ОСОБА_6 до кримінальної відповідальності притягується вперше, а вчинений ним злочин є нетяжким, окрім того засуджений має постійне місце проживання, міцні соціальні зв`язки, працює неофіційно, дані про вчинення будь-яких кримінально-караних дій в період іспитового строку відсутні.

Наведені вище дані у своїй сукупності свідчать про подальшу можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства, оскільки в діях останнього за наявних в матеріалах справи доказів не можна констатувати систематичність порушення ним покладених на ОСОБА_6 обов`язків.

За наведеного, висновок суду про необхідність задоволення подання про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням не відповідає фактичним обставинам справи.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, є незастосування судом закону, який підлягає застосуванню.

З огляду на вищенаведене, апеляційну скаргу захисника слід задовольнити, а оскаржувану ухвалу суду, - скасувати з викладених вище підстав.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу захисника засудженого, - адвоката ОСОБА_5 - задовольнити.

Ухвалу Покровського районного суду Дніпропетровської області від 26 травня 2025 року про скасування звільнення засудженого від відбування покарання з випробуванням щодо ОСОБА_6 засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України, - скасувати та постановити нову, якою в задоволенні подання Синельниківського районного сектору №2 філії ДУ Центру пробації у Дніпропетровській області, про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням щодо засудженого ОСОБА_6 , - відмовити.

Звільнити ОСОБА_6 засудженого вироком Покровського районного суду Дніпропетровської області від 05 червня 2024 року, з-під варти в залі суду.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4