У Х В А Л А

05.09.2025 р. м. Жмеринка

Жмеринський міськрайонний суд Вінницької області

в складі: слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку власними технічними засобами із прокурором в залі суду в м.Жмеринці клопотання слідчого СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_3 погоджене з прокурором Вінницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка, Шаргородського району, Вінницької області та мешканця АДРЕСА_1 , не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в:

Слідчий слідчого відділення Жмеринського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_5 мотивуючи тим, що ОСОБА_5 , призваний 25.02.2023 ІНФОРМАЦІЯ_2 до лав Збройних Сил України за мобілізацією відповідно до Указу Президента № 69/2022 «Про загальну мобілізацію».

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 25.06.2024 №166 старший солдат ОСОБА_5 призначений на посаду стрільця-помічника гранатометника 1 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 від 16.01.2025 №16 на підставі наказу Командувача військ оперативного командування « ІНФОРМАЦІЯ_4 » (по особовому складу) №28-PC від 15 січня 2025 року старший солдат ОСОБА_5 звільнений з займаної посади і призначений на посаду солдат резерву запасного взводу запасної роти військової частини НОМЕР_1 .

Наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 (по стройовій частині) №20 від 20.01.2025 вважається таким, що самовільно залишим місце несення служби.

Відповідно до ст.ст. 2, 4, 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», останній вважається військовослужбовцем, який проходить військову службу за мобілізацією.

Згідно до ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ та організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні»

№ 64/2022 від 24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України в Україні уведено воєнний стан із 05:30 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався та діє по даний час.

Старший солдат ОСОБА_5 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 , відповідно до вимог ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, окрім іншого, зобов`язаний свято та непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно та чесно виконувати військовий обов`язок, бути хоробрим, ініціативним і дисциплінованим, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, удосконалювати свою виучку та майстерність, знати та виконувати свої обов`язки та додержуватись вимог статутів Збройних Сил України, берегти державне майно, виконувати службові обов`язки, що визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, постійно бути зразком високої культури, скромності й витримки, берегти військову честь.

Згідно до ст. ст.3-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, окрім іншого, військова дисципліна досягається шляхом особистої відповідальності кожного військовослужбовця за дотримання Конституції та законів України, Військової присяги, виконання своїх обов`язків, вимог статутів Збройних Сил України, а також зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватись Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів.

Водночас, у порушення зазначених вище норм законодавства України старший солдат ОСОБА_5 , вчинив вказаний злочин за наступних обставин.

17.01.2025 год. 20:00 під час чергової перевірки особового складу було виявлено, що старший солдат ОСОБА_5 , колишній стрілець-помічник гранатометника 1 відділення охорони взводу охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 , який був призначений на посаду солдат резерву запасного взводу запасної роти військової частини НОМЕР_1 , самовільно залишив місце несення служби.

Так, 17.01.2025 старший солдат ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, із особистих мотивів та з метою тимчасово ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, не прибув у визначений час до розташування ІНФОРМАЦІЯ_3 для вибуття до нового місця несення служби, а саме до військової частини НОМЕР_1 , яка дислокується в АДРЕСА_2 та проводив час на власний розсуд за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби.

За час відсутності за місцем несення служби старший солдат ОСОБА_5 обов`язки військової служби не виконував, перебуваючи поза межами військової частини НОМЕР_1 , правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також про учинене ним нез`явлення вчасно на службу без поважних причин, не повідомляв та проводив час на власний розсуд.

27.06.2025 складено повідомлення про підозру ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю села Михайлівка Шаргородського району Вінницької області, проживаючому за адресою: АДРЕСА_1 , громадянину України, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України та вручено шляхом передачі секретарю Джуринської сільської ради ОСОБА_7 - ОСОБА_5 , у зв`язку з невстановленням місцезнаходження останнього.

Згідно з ч. 1 ст. 42 КПК України, підозрюваним є особа, якій у порядку, передбаченому статтями 276-279 цього Кодексу, повідомлено про підозру, особа, яка затримана за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, або особа, щодо якої складено повідомлення про підозру, однак його не вручено їй внаслідок невстановлення місцезнаходження особи, проте вжито заходів для вручення у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Відповідно до статті 281 Кримінального процесуального кодексу України, якщо під час досудового розслідування місцезнаходження підозрюваного невідоме або він виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України чи за межами України та не з`являється без поважних причин на виклик слідчого, прокурора за умови його належного повідомлення про такий виклик, слідчий, прокурор оголошує розшук такого підозрюваного. Вина підозрюваного ОСОБА_5 в інкримінованому йому злочині підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, зокрема: 1) копією повідомлення про вчинення кримінального правопорушення; 2) копією допитів свідків; 3) копією матеріалів службового розслідування; 4) іншими матеріалами кримінального провадження.

Стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань, кримінального провадження, визначених ст. 2 КПК України.

Враховуючи вищевикладене ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, тобто у вчиненні злочину, який відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 183 КПКУкраїни, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Разом із цим, у вказаному кримінальному провадженні існують ризики передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, зокрема: 1) переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_5 усвідомлює тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання винним в інкримінованому кримінальному правопорушенні, в нього відсутнє законне джерело доходу, постійне місце роботи та навчання; 2) незаконного впливу підозрюваного на потерпілого, свідків чи експертів, оскільки згідно статті 23 Кримінального процесуального кодексу України суд досліджує докази безпосередньо, показання учасників кримінального провадження суд отримує усно, а ОСОБА_5 матиме можливість здійснювати на них відповідний незаконний вплив. 3) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу не можливо, оскільки згідно ч. 8 ст. 176 Кримінального процесуального кодексу України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику втечі. Тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 у разі визнання його винним з огляду на вірогідність переховування від суду, можливість продовження вчинення останнім кримінального правопорушення, свідчить про те, що не застосування запобіжного заходу у виді тримання під ватрою відносно ОСОБА_5 не перешкоджатиме останньому здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

В зв`язку із цим, існує необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 найбільш суворого забіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Прокурор клопотання слідчого підтримав, оскільки під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, тому необхідно застосувати щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою. Вважає, що без обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, запобігти ризикам, які вказані у клопотанні неможливо, оскільки ОСОБА_5 , вчинив тяжке кримінальне правопорушення, може вчиняти інші кримінальні правопорушення, а також незаконно впливати на свідків та очевидців кримінального правопорушення, тому вважає що підстав застосувати інший більш м`який запобіжний захід не має сенсу.

Слідчий СВ Жмеринського РВП ГУНП у Вінницькій області, вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою є доцільним та таким, що зможе запобігти ризикам, що вказані в клопотанні та на які посилається прокурор, в задоволенні клопотання адвоката просила відмовити через неналежне обгрунтування.

Захисник ОСОБА_6 просила відмовити в задоволенні клопотання прокурора та слідчого оскільки вони носять формальний характер щодо обгрунтувань ризиків при обрані запобіжного заходу та просила застосувати запобіжний захід цілодобовий домашній арешт за місцем проживання підозрюваного.

Підозрюваний ОСОБА_5 просив застосувати до нього запобіжний захід не пов`язаний з позбавленням волі, а саме домашній арешт за адресою АДРЕСА_1 , а також просив в задоволенні клопотання прокурора та слідчого відмовити з підстав котрі оголосила його захисник.

Слідчий суддя, вислухавши думку підозрюваного, захисника, прокурора, слідчого, дослідивши матеріали додані до клопотання слідчого, прийшов до наступного висновку.

Згідно ч.1, п.4 ч.2 ст.183 КПК України взяття під варту є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

При цьому відповідно до ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує вік та стан здоров`я сімейний та матеріальний стан, вид діяльності та місце проживання підозрюваного та інші обставини, що мають значення для прийняття відповідного рішення.

Ст.177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також суд вбачає наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ст.177 цього Кодексу, і на які вказує прокурор: переховування від органів досудового розслідування та суду, можливість вчинити інше кримінальне правопорушення, а також незаконно впливати на свідків у вказаних кримінальних правопорушеннях. Прокурором доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти доведеним під час розгляду ризикам, оскільки підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення злочині, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від 5 до 10 років, офіційно ніде не працює та немає стабільного доходу, що свідчить про неможливість запобігання ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

З аналізу матеріалів кримінального провадження слідчий суддя вбачає, що неможливо застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід, оскільки він буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним слідчим у клопотанні та слідчим і прокурором під час розгляду клопотання.

Обираючи обвинувачену вказаний запобіжний захід, суд вважає, що такий винятковий захід в цьому випадку є виправданим, оскільки в наявності більш вагомий суспільний інтерес у виді права на справедливий судовий розгляд, а також унеможливлення переховування обвинуваченого від суду, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалюють над принципом поваги до свободи особистості. Також суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права обвинуваченого, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.176, 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 202, 205, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и в:

Клопотання задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка, Шаргородського району, Вінницької області та мешканця АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком 60 (шістдесят) днів.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту затримання - з 06 год. 51 хв., 05 вересня 2025 року.

Встановити строк дії ухвали до 03.11.2025 року включно.

У задоволенні клопотання сторони захисту щодо обрання запобіжному заходу підозрюваному у вигляді цілодобового домашнього арешту відмовити.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1