Провадження №1-кс/523/3501/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , в присутності підозрюваних, розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000239 від 14.04.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, про продовження строку досудового розслідування,

ВСТАНОВИВ:

Слідчим відділом Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000239 від 14.04.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у формі процесуального керівництва здійснюється Одеською обласною прокуратурою.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 о 05:00 год. за наказом президента Російської Федерації ОСОБА_8 , збройні сили Російської Федерації незаконно, віроломно вторглись на територію Україну, здійснили широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад, застосовуючи всі види стрілецької, артилерійської, ракетної, іншої зброї, в тому числі засоби ведення війни, заборонені міжнародним правом, спричиняючи ураження і руйнування об`єктів військової і цивільної, в тому числі критичної, інфраструктури, ураження і вбивства особового складу підрозділів Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, правоохоронних органів, мирного населення, масово порушуючи при цьому закони та звичаї війни, передбачені міжнародними договорами, і масово вчиняючи на території України злочини проти основ національної безпеки України, проти життя та здоров`я особи, проти волі, честі та гідності особи, проти статевої свободи та статевої недоторканності особи, проти виборчих, трудових та інших особистих прав і свобод людини і громадянина, проти власності, проти миру, безпеки людства та міжнародного правопорядку.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України та Верховного головнокомандувача Збройних сил України ОСОБА_9 від 24.02.2022 № 64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ХІ введено військовий стан на всій території України, який неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Крім того, Указом Президента України від 24.02.2022 № 65/2022 "Про загальну мобілізацію", затвердженим Законом України № 2105-IX від 03.03.2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пунктів 1, 17, 20 частини першої статті 106 Конституції України постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію на всій території України протягом 90 днів із дня набрання чинності Указом. Також указом, серед іншого, постановлено:

- призов військовозобов`язаних, резервістів та залучення транспортних засобів для забезпечення потреб Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань здійснити в обсягах, визначених згідно з мобілізаційними планами;

- місцевим органам виконавчої влади у взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки, за участю органів місцевого самоврядування та із залученням підприємств, установ та організацій усіх форм власності, фізичних осіб - підприємців організувати та забезпечити в установленому законом порядку, серед іншого, своєчасне оповіщення і прибуття громадян, які призиваються на військову службу, прибуття техніки на збірні пункти та у військові частини;

- здійснення призову військовозобов`язаних, резервістів на військову службу, їх доставки до військових частин та установ Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань.

У подальшому, строк проведення загальної мобілізації неодноразово продовжувався у встановленому законом порядку.

Статтею 17 Конституції України визначено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом.

Згідно зі ст. 65 Конституції України, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Абзацом 5 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що особливий період - період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Аналогічне визначення особливого періоду міститься у Законі України "Про оборону України", згідно з абзацом 13 ч. 1 ст. 1 якого, особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Таким чином, враховуючи введення в Україні у встановленому законом порядку правового режиму воєнного стану, з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року в Україні діє особливий період у розумінні Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" і Закону України "Про оборону".

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженим Законом України № 2102-IX від 24.02.2022, у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, військовому командуванню разом з військовими адміністраціями, органами виконавчої влади, правоохоронними органами та за участю органів місцевого самоврядування постановлено запроваджувати і здійснювати передбачені Законом України "Про правовий режим воєнного стану" заходи правового режиму воєнного стану, реалізовувати повноваження, необхідні для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності.

Законом України "Про правовий режим воєнного стану" визначено поняття воєнного стану. Так, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Згідно зі ст. 17 Закону України "Про оборону", захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно з законодавством. Громадяни України проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Ч. 1 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Згідно із ч. 2 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до ч. 3 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовий обов`язок включає: підготовку громадян до військової служби; приписку до призовних дільниць; прийняття в добровільному порядку (за контрактом) та призов на військову службу; проходження військової служби; виконання військового обов`язку в запасі; проходження служби у військовому резерві; дотримання правил військового обліку.

Ч. 7 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу" визначено, що виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують, серед іншого, районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до ч. 10 ст. 1 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані, серед іншого, прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень призовника, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів.

Згідно з ч. 3 ст. 33 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", військовий облік усіх призовників, військовозобов`язаних та резервістів ведеться за місцем їх проживання і відповідно до обсягу та деталізації поділяється на персонально-якісний, персонально-первинний і персональний.

Відповідно до ч. 1 ст. 34 Закону України "Про військовий обов`язок і військову службу", персонально-якісний облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів передбачає облік відомостей (персональних та службових даних) стосовно призовників, військовозобов`язаних та резервістів, які узагальнюються в облікових документах та вносяться до Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів. Ведення персонально-якісного обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів покладається на відповідні районні (міські) територіальні центра комплектування та соціальної підтримки.

Ч. 3 ст. 3 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено, що зміст мобілізаційної підготовки, серед іншого, становить: військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів; підготовка та накопичення військово-навчених людських ресурсів призовників, військовозобов`язаних та резервістів для комплектування посад, передбачених штатами воєнного часу.

Статтею 22 Закону України "Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію" визначено обов`язки громадян щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації. Зокрема, відповідно до ч. 1 цієї статті, громадяни зобов`язані з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період. Згідно з ч. 3 цієї статті, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про Збройні Сили України", Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності.

Згідно з ч. 3 Закону України "Про Збройні Сили України", до структури Збройних Сил України відносяться, серед іншого, органи військового управління.

Відповідно до ст. 1 Закону України "Про оборону України", до органів військового управління, серед іншого, відносяться територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки і мобілізації.

Правовий статус і повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені Положенням про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 23.02.2022 № 154 (далі за текстом - Положення про ТЦК та СП). Так, згідно з пунктом 1 Положення про ТЦК та СП, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються в Автономній Республіці Крим, областях, м. м. Києві та Севастополі, інших містах, районах, районах у містах. Залежно від обсягів облікової, призовної та мобілізаційної роботи утворюються районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки. Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки утворюються, ліквідуються, реорганізуються Міноборони.

Пунктом 8 Положення про ТЦК та СП визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, м. м. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження військової служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, тощо.

Повноваження територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки визначені пунктом 9 Положення про ТЦК та СП. Так, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань, серед іншого, ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, інших категорій військовослужбовців; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку).

Досудовим розслідуванням встановлено, що у листопаді 2024 року у громадянина ОСОБА_10 , спільно із ОСОБА_11 , які усвідомлювали, що Російська Федерація здійснює широкомасштабну неспровоковану військову агресію і збройний напад проти України, у зв`язку з чим в Україні у встановленому законом порядку введено воєнний стан і оголошено загальну мобілізацію, виник злочинний умисел, направлений на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, шляхом виготовлення через знайомих працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки міста Одеси, військово-облікових документів, із записом про визнання ОСОБА_12 непридатним за станом здоров`я до проходження військової служби у Збройних Силах України та інших, утворених відповідно до Закону військових формуваннях, з метою сприяння ухиленню останнім від виконання визначеного Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» обов`язку з`явитися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період.

Відтак, 12.11.2024 ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зателефонував ОСОБА_10 , та повідомив, що бажає отримати документи, які надають йому право на зняття з військового обліку. На вказане ОСОБА_10 , маючи умисел на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України в особливий період, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій і бажаючи настання шкідливих наслідків у вигляді зниження обороноздатності України в умовах воєнного стану і збройної агресії Російської Федерації проти України, загрози її національній безпеці, призначив останньому зустріч біля ТЦ «Сіті Центр» по вул. Небесної сотні у м. Одеса.

Далі, 12.11.2024 о 10:21 год., ОСОБА_12 зустрівся із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили, що зможуть допомогти придбати останньому документи, які надають йому право на зняття з військового обліку, шляхом виготовлення через знайомих працівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки міста Одеси, військово-облікові документи, із записом про визнання ОСОБА_12 непридатним за станом здоров`я до проходження військової служби у Збройних Силах України та інших, утворених відповідно до Закону військових формуваннях, за умови передачі особисто для нього та невстановлених на той час досудовим розслідуванням осіб грошових коштів у сумі 12000 доларів США. Крім того, ОСОБА_10 зазначив, що для виготовлення відповідних документів ОСОБА_12 має надіслати копію паспорта громадянина України, довідки про місце реєстрації, ідентифікаційного коду, а також фотокартки формату 3х4, а також аванс у розмірі 3000 доларів США.

Того ж дня, ОСОБА_12 надіслав зазначені документи ОСОБА_10 на його номер мобільного терміналу НОМЕР_1 через сервіс обміну миттєвими повідомленнями «Whats App».

Далі, 22.11.2024 о 10:40 год., під час особистої зустрічі із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 біля ТЦ «Сіті Центр» по вул. Небесної сотні у м. Одеса, ОСОБА_12 передав ОСОБА_10 аванс у розмірі 3000 доларів США (що у відповідності до офіційного курсу НБУ в перерахунку на гривневий еквівалент становить 123 858 гривень НБУ) за виготовлення документів, на підставі яких ОСОБА_12 буде знято з військового обліку, а також з метою надання подальших вказівок стосовно передачі другої частини грошових коштів.

Після чого, 19.02.2025 о 21:37 год. ОСОБА_10 , використовуючи сервіс обміну миттєвими повідомленнями «Whats App» із номером мобільного терміналу НОМЕР_2 надіслав повідомлення ОСОБА_12 про те, що документи готові, та що їх буде передано останньому через маршрутне таксі.

Надалі, 20.02.2025 о 07:12 год. ОСОБА_10 надіслав повідомлення ОСОБА_12 , використовуючи сервіс обміну миттєвими повідомленнями «Whats App» із номеру мобільного терміналу НОМЕР_2 та повідомив, що він зможе забрати документ через водія маршрутного таксі із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , а також надав номер телефону водія, з метою уточнення часу прибуття транспортного засобу до залізничного вокзалу по вул. Старосінна у м. Одеса.

Далі, 20.02.2025 приблизно о 19:30 год., ОСОБА_12 , знаходячись поблизу залізничного вокзалу по вул. Старосінна у м. Одеса, підійшов до маршрутного таксі із державним реєстраційним номерним знаком НОМЕР_3 , та отримав від водія конверт із написом « ОСОБА_13 », у якому знаходилися наступні документи:

?тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 від 17.02.2023 (про виключення з військового обліку);

?довідку військово-лікарської комісії № 1/673 від 17.02.2023;

?копію консультаційного висновку спеціаліста за формою № 028/о, видані на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_2 та його відділами тимчасове посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_4 від 17.02.2023 та довідка військово-лікарської комісії № 1/673 від 17.02.2023 на ім`я ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не видавалась.

Відповідно до листа ІНФОРМАЦІЯ_3 підроблення та використання особою тимчасового посвідчення військовозобов`язаного про виключення з обліку являється перешкоджанням виконанню своїх обов`язків військовослужбовцями ОРТЦК та СП, та/або ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Слідчий звернулась до суду з клопотанням про продовження строку досудового розслідування до 6 (шести) місяців.

Прокурор в ході розгляду підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 заперечувала проти задовлення клопотанняю

Інші учасники залишили розгляд клопотання на розсуд суду.

Вивчивши клопотання та додатки до нього, суд приходить до висновку що клопотання підлягає задоволенню.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваними ОСОБА_10 та ОСОБА_11 кримінальних правопорушеь, передбачених ч. ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

?матеріалами проведених негласних слідчих (розшукових) заходів;

?допитами свідка ОСОБА_12 від 12.11.2024 та 09.01.2025;

?протоколом обшуку від 25.02.2025;

?протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_10 від 26.02.2025;

?протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_11 від 26.02.2025;

?відповіддю на доручення представництва ВБ в Одеській області (з дислокацією у м. Одеса) 2 управління ГУ ВБ СБ України від 02.11.2024;

?іншими матеріалами кримінального провадження у сукупності.

Відносно підозрюваних ОСОБА_10 та ОСОБА_11 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеса обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Одеському слідчому ізоляторі Управління Державної пенітеціарної служби України в Одеській області, строком до 26.04.2025.

Ухвалами слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 18.04.2025 підозрюваним ОСОБА_10 та ОСОБА_11 продовжено строки застосування запобіжних заходів у вигляді тримання під вартою до 16.06.2025.

Чотиримісячний строк досудового розслідування закінчується 26.06.2025 однак, завершити досудове розслідування до вказаного строку не представляється можливим внаслідок особливої складності провадження, значної кількості фігурантів справи, як встановлених так і не встановлених осіб, а також необхідності проведення значного переліку слідчих (розшукових) дій, які є доцільними для всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин скоєних злочинів, зокрема:

?завершити розсекречення всіх матеріалів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій та долучити належним чином відповідні матеріали до кримінального провадження;

?після розсекречення протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій звернутись до слідчого судді з клопотанням про використання результатів НСРД в іншому кримінальному провадженні;

?з урахуванням розсекречених матеріалів перевірити наявність підстав для зміни повідомлення про підозру чи повідомлення нової підозри ОСОБА_11 та ОСОБА_10 ;

?додатково допитати підозрюваних ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , за обставинами нової підозри;

?провести інші слідчі/процесуальні дії за участю, в проведенні яких виникне необхідність;

?отримати висновки судових експертиз за експертною спеціальністю 3.1. «Балістичне дослідження вогнепальної зброї та бойових припасів до неї»;

?виконати вимоги, передбачені ст. 291 КПК України, а саме скласти обвинувальний акт і реєстр матеріалів досудового розслідування.

Виходячи із засади розумних строків, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об`єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені цим Кодексом строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень. Проведення досудового розслідування у розумні строки забезпечує прокурор, слідчий суддя (в частині строків розгляду питань, віднесених до його компетенції). Ч. 3 ст. 28 КПК України встановлює критерії для визначення розумності строків кримінального провадження, яким зокрема є складність кримінального провадження (визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо) та спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень.

Відповідно до п. 5 ч.1 ст. 3 КПК України досудове розслідування - стадія кримінального провадження, яка починається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань і закінчується закриттям кримінального провадження або направленням до суду одного із передбачених КПК України рішень. Строк досудового розслідування обчислюється з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР до дня звернення до суду з відповідним рішенням або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження (ч. 1 ст. 219 КПК України). За загальним правилом досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину. Одночасно ч. 4 ст. 219 КПК України закріплює можливість продовження строку досудового розслідування у порядку, передбаченому § 4 глави 24 КПК України. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно з п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Відповідно до ч. 3 ст. 294 КПК якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у пункті 4 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених пунктами 2 і 3 частини четвертої статті 219 цього Кодексу до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Згідно з ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 КПК України. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Критеріями для визначення розумності строків кримінального провадження є: складність кримінального провадження, яка визначається з урахуванням кількості підозрюваних, обвинувачуваних та кримінальних правопорушень, щодо яких здійснюється провадження, обсягу та специфіки процесуальних дій, необхідних для здійснення досудового розслідування тощо; поведінка учасників кримінального провадження; спосіб здійснення слідчим, прокурором і судом своїх повноважень (ч. 3 ст. 28 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.294 КПК України якщо внаслідок складності провадження неможливо закінчити досудове розслідування з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку (дізнання) у строк, зазначений у пунктах 1 і 2 частини третьої статті 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений прокурором у межах строку, встановленого п.1 ч.4 ст.219 цього Кодексу.

Згідно з ч.4 ст.294 КПК України строк досудового розслідування злочину може бути продовжений до трьох місяців, якщо його неможливо закінчити внаслідок складності провадження, до шести місяців - внаслідок особливої складності провадження, до дванадцяти місяців - внаслідок виняткової складності провадження.

Приписами ч.5 ст.294 КПК України передбачено, що клопотання про продовження строку досудового розслідування подається не пізніше п`яти днів до спливу строку досудового розслідування, встановленого ст.219 цього Кодексу. Строк досудового розслідування, що закінчився, поновленню не підлягає.

Частиною 1 ст.295 КПК України передбачено, що продовження строку досудового розслідування кримінального правопорушення, у випадку, визначеному п.1 ч.3 ст.294 цього Кодексу, здійснюється за клопотанням слідчого або прокурора, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування.

У відповідності до ч.3 ст.295 КПК України копія клопотання вручається слідчим або прокурором, який здійснює нагляд за додержанням законів під час проведення цього досудового розслідування, підозрюваному та його захиснику не пізніше ніж за п`ять днів до дня подання клопотання прокурору, уповноваженому на розгляд питання про продовження строку досудового розслідування. Підозрюваний, його захисник мають право до подання клопотання про продовження строку досудового розслідування подати слідчому або прокурору, який ініціює це питання, письмові заперечення, які обов`язково долучаються до клопотання і разом з ним подаються прокурору, уповноваженому на його розгляд.

Відповідно до ч.4 ст.295 КПК України прокурор, уповноважений розглядати питання продовження строку досудового розслідування, зобов`язаний розглянути клопотання не пізніше трьох днів з дня його отримання, але в будь-якому разі до спливу строку досудового розслідування.

Відомості, які будуть отримані в результаті перелічених слідчих (процесуальних) дій будуть мати значення доказів у кримінальному провадженні, оскільки підтвердять або спростують причетність підозрюваної до вчинення кримінального правопорушення за обставинами кримінального провадження. Крім того, дотримання положень ст.ст. 290-291 КПК України є обов`язковим і надасть суду право для допущення відомостей, що містяться у них, як доказів.

В оцінці необхідності продовження строку досудового розслідування слідчий суддя враховує, що досудове розслідування здійснюється за підозрою у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Враховуючи позицію сторони захисту щодо підстав продовження строку досудового розслідування у цьому кримінальному провадженні слідчий суддя враховує таке.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Цей строк з урахуванням встановлених обставин є справедливим та виправданим. Такий строк буде достатнім для повного, всебічного та об`єктивного розслідування та відповідатиме вимогам щодо розумності строків.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що у зв`язку з тим, що строк досудового розслідування закінчується, а на даний час не завершено встановлення доказів по справі та не проведено ряд інших слідчих та процесуальних дій, результати яких мають суттєве значення для судового розгляду, а тому слід продовжити строк досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 110, 219, 294, 295-1, 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого в особливо важливих справах слідчого відділу Управління Служби Безпеки України в Одеській області ОСОБА_7 , погодженого прокурором відділу Одеської обласної прокуратури в матеріалах досудового розслідування, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідування за № 0000239 від 14.04.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, про продовження строку досудового розслідування, - задовольнити.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000239 від 14.04.2025 року, до шести місяців, тобто до 26 серпня 2025 року.

Ухвала оскарженню не підлягає та набирає законної сили з моменту оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1