ВІТОВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2667/24
Провадження №1-кс/477/644/25
УХВАЛА

про скасування арешту майна

03 червня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Вітовського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про накладення арешту ОСОБА_4 про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000721 від 13 серпня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

28 травня 2025 року представником третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_3 подано клопотання про скасування арешту майна, накладеного ухвалою слідчого судді від 20 травня 2025 року в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000721 від 13 серпня 2024 року на майно право власності на яке зареєстровано за ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування поданого клопотання посилається на те, що ухвалою слідчого судді від 20 травня 2025 року накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із забороною його відчуження та розпорядження, а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 з метою можливої конфіскації майна у кримінальному провадженні №0000721 від 13 серпня 2024 року.

Вважає, що арешт накладено необґрунтовано, оскільки власником вказаного нерухомого майна є ОСОБА_4 яка у цьому кримінальному провадженні не набула статусу підозрюваної чи обвинуваченої.

ОСОБА_4 , як третя особа стосовно майно якої вирішено питання про арешт, у судове засідання не з`явилася, про причини неявки слідчого суддю не повідомила.

Представник третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про арешт ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився подавши заяву про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор ОСОБА_6 , як представник сторони, за чиїм клопотанням накладено арешт на майно ОСОБА_4 у судове засідання також не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання за його відсутності, у якій заперечував проти задоволення клопотання та просив у його задоволенні відмовити.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Відповідно до положень частини другої статті 174 КПК України про час та місце розгляду клопотання про скасування арешту майна повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно. Чинними положеннями КПК України не передбачена обов`язкова участь зазначених осіб під час розгляду клопотання про скасування арешту майна.

Враховуючи положення статті 174 КПК України, та з метою дотримання розумних строків розгляду клопотання про скасування арешту майна, що є одним з пріоритетних завдань кримінального провадження, здійснення якого має забезпечити, зокрема, слідчий суддя на досудовому провадженні, з метою дотримання прав, свобод та інтересів учасників провадження та забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду, слідчий суддя вважає можливим провести розгляд клопотання за відсутності сторін.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Згідно частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до частини першої статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Відповідно до статті 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З аналізу положень вказаних статей Кримінального процесуального кодексу України можна зробити висновок, що при розгляді клопотання про скасування арешту, слідчий суддя наділений повноваженнями встановити лише обґрунтованість накладення такого арешту та виправданість подальшого застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, якщо це буде доведено особою, яка звернулась до суду із клопотанням.

Як вбачається із змісту клопотання, адвокат ОСОБА_3 , діючи в інтересах ОСОБА_4 посилається на необґрунтованість накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , обґрунтовуючи свої заперечення тим, що ОСОБА_4 є власником вказаного нерухомого майна та не набула статусу підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Оцінюючи доводи заявника з приводу поданого клопотання, слідчий суддя виходить з того, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0000721 від 13 серпня 2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених частиною третьою статті 27 частиною п`ятою статті 191, частиною другою статті 27 частиною п`ятою статті 191, частиною четвертою статті 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на початку квітня 2024 року сформували стійке ієрархічне об`єднання з метою незаконного збагачення, шляхом вчинення особливо тяжких злочинів пов`язаних із привласненням дизельного палива з тепловозів АТ «Українська залізниця» до якої залучили ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також працівників виробничого підрозділу служби локомотивного господарства локомотивне депо «Миколаїв» регіональної філії «Одеська залізниця» АТ «Українська залізниця» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 ОСОБА_16 ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ОСОБА_17 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_18 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , помічника машиніста тепловоза ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , ОСОБА_22 , ІНФОРМАЦІЯ_15 , ОСОБА_23 , ІНФОРМАЦІЯ_16 .

Діючи з початку квітня 2024 року по 07 листопада 2024 року члени створеної організованої групи, реалізуючи єдиний злочинний умисел направлений на незаконне збагачення вчинили низку тяжких кримінальних правопорушень пов`язаних із привласненням дизельного пального АТ «Українська залізниця».

У цьому кримінальному провадженні 09 травня 2025 року, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 27 частиною п`ятою статті 191 КК України, а 11 квітня 2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною другою статті 27 частини п`ятої статті 191 КК України, тобто у привласненні чужого майна, яке було ввірене особі та перебувало в її віданні, в складі організованої групи, діючи як виконавець, повторно.

Ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду міста Миколаївської області від 20 травня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_24 та з метою можливої конфіскації майна у кримінальному провадженні №0000721 від 13 серпня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною другою статті 27, частиною п`ятою статті 191 КК України, накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 із забороною його відчуження та розпорядження, а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Як вбачається зі змісту вказаної ухвали слідчого судді від 20 травня 2025 року, при вирішенні питання про наявність/відсутність підстав для накладення арешту на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , яка за доводами слідчого на праві власності належить підозрюваному ОСОБА_5 , слідчим суддею було досліджено надані органом досудового розслідування докази у підтвердження своїх доводів, зокрема і витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 08 травня 2025 року №426023793.

Разом з тим, відповідно до долучених до клопотання про скасування арешту майна документів, вбачається, що 16 травня 2025 року ОСОБА_4 на підставі цивільно-правової угоди набула у власність в цілому на квартиру АДРЕСА_1 , та відповідні відомості цього ж дня внесено до реєстру речових прав.

Указане підтверджує доводи адвоката ОСОБА_3 щодо належності нерухомого майна станом на день накладення арешту, іншій, відмінній від підозрюваного особі.

В той же час, згідно статті 59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого. Якщо конфіскується частина майна, суд повинен зазначити, яка саме частина майна конфіскується, або перелічити предмети, що конфіскуються. Конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині цього Кодексу.

Тому, санкція статті Кримінального кодексу України, яка інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 передбачає конфіскацію майна саме підозрюваного, обвинуваченого, а не третіх осіб, у власності яких знаходиться майно і відносно якого визначено правовий статус, яке вважається ними набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України).

Аналогічне визначення майна, що підлягає конфіскації визначене також у статті 49 Кримінально-виконавчого кодексу України.

З огляду на те, що слідчим не доведено належними та допустимими доказами належність майна, на яке він просив накласти арешт саме підозрюваному, то вочевидь, таке клопотання не підлягає задоволенню, а накладений за ухвалою слідчого судді від 20 травня 2025 року арешт на майно ОСОБА_4 підлягає скасуванню.

За вказаного, клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 174, 372 КПК України

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Вітовського районного суду Миколаївської області від 20 травня 2025 року у справі №477/2667/24 (провадження 1-кс/477/605/25), а саме на 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_25