Справа № 159/4252/25
Провадження № 1-кп/159/469/25
КОВЕЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м. Ковель

Ковельський міськрайонний суд Волинської області в складі

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Ковельської окружної

прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження № №0000194 від 04 травня 2022 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України,

в с т а н о в и в :

24 червня 2025 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про закриття цього кримінального провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України), мотивуючи тим, що особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, не встановлена та закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

У судове засідання прибув прокурор, який підтримав клопотання з підстав зазначених у ньому.

Вивчивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 1-1 ч. 2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті.

У п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, зазначено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Отже, можливість закриття кримінального провадження виникає лише за наявності двох конкретних обставин, які визначені кримінальним процесуальним законодавством:

-коли не вдалося встановити особу правопорушника,

-коли закінчилися строки давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст.12 КК України кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 190 Кримінального кодексу України (далі КК України) є кримінальним проступком, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Строк давності, притягнення до кримінальної відповідальності у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі становить три роки років (п. 2 ч. 1 ст. 49 КК України).

З дати внесення відомостей до ЄРДР до дня розгляду справи, пройшло більше трьох років.

Оскільки припинення кримінального провадження є остаточним рішенням у справі, суд може підтвердити факт не встановлення особи правопорушника тільки після того, як переконається, що слідчі органи провели всі необхідні слідчі дії для забезпечення всебічного, повного та об`єктивного розслідування справи.

Суд встановив, що 05.06.2025 ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області у справі 159/3165/25 суд відмовив прокурору у задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження №0000194 від 04 травня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України в зв`язку із не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Своє рішення суд мотивував тим, що дослідивши матеріали кримінального провадження додані до клопотання, він дійшов висновку, що на досудовому розслідуванні було встановлено особу, яка 04 травня 2022 року шляхом обману та зловживання довірою, заволоділа грошовими коштами, встановлено її місце знаходження - на тимчасово окупованої території України, в зв`язку з чим підстави для закриття провадження на підставі п.3-1 ч.1 ст.284 КПК України відсутні суд не знайшов.

Зазначена ухвала суду набрала законної сили за нововиявленими обставинами не переглядалася.

Судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. Обов`язковість урахування (преюдиційність) судових рішень для інших судів визначається законом (ч. 2 ст. 13 ЗУ «Про судоустрій і статус суддів»).

Після прийняття судом зазначеної вище ухвали суду від 05.06.2025 з матеріалів кримінального провадження не видно, щоб вчинялися будь-які заходи з виявлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, про встановлення якої зазначив суд в ухвалі. Останній документ у справі датований 06.05.2025 (рапорт дізнавача).

Суд розглядаючи нове клопотання прокурора про закриття кримінального провадження не уповноважений переглядати висновки суду, які були здійснені в ухвалі від 05.06.2025. Нових доказів про неможливість встановлення та виявлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення прокурор до клопотання не додав.

Отже, неповнота проведених слідчих дій вказують на невиконання органом дізнання своїх процесуальних обов`язків, що не може бути узаконено судом виключно через закінчення строків досудового розслідування.

Додатково суд звертає увагу, що зазначена вище ухвала суду від 05.06.2025 у матеріалах кримінального провадження відсутня, як і саме клопотання про закриття кримінального провадження у якому було відмовлено.

Про те, що прокурор вже звертався з клопотанням про закриття кримінального провадження у травні 2025 року і суд відмовив у його задоволенні також не зазначено і в клопотанні, яке розглядається судом.

Суд звертає увагу, що за певних обставин, неповідомлення суд про результати попереднього розгляду клопотання про закриття кримінального провадження, може свідчити про бажання приховати обставини, які мають значення для прийняття судом законного судового рішення, що може ставити під сумнів добросовісність виконання обов`язків учасником кримінального провадження

У зв`язку з наведеним, готуючи клопотання про закриття кримінального провадження суду необхідно надавати повну інформацію про вчинені заходи під час досудового розслідування та прийняті судові рішення у цьому кримінальному провадженні, у тому числі щодо розгляду попередніх клопотань про закриття кримінального провадження.

За приписами ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення кримінального правопорушення до дня набрання вироком законної сили минули певні строки, в залежності від тяжкості вчиненого.

Передбачений цією статтею вид звільнення застосовується за наявності таких умов: закінчення зазначених у законі строків, не вчинення особою протягом цих строків нового кримінального правопорушення певного ступеня тяжкості, не ухилення від слідства та суду.

Таке звільнення відбувається лише зі згоди особи, яка обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення.

Тому, лише у випадках вичерпання усіх можливостей встановити винну особу, кримінальне провадження може бути закрите на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

На підставі викладено, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання прокурора про закриття кримінального провадження необхідно відмовити.

Керуючись статтями 284, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у задоволенні клопотання прокурора Ковельської окружної прокуратури Волинської області ОСОБА_4 про закриття кримінального провадження №0000194 від 04 травня 2022 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 190 КК України.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення (підписання) та оскарженню не підлягає.

СуддяОСОБА_1