Овруцький районний суд Житомирської області

Справа № 286/939/23
Провадження № 1-кп/286/117/25
У Х В А Л А

20.05.2025 року
Овруцький районний суд Житомирської області в складі:
головуючого судді ОСОБА_1
з секретарем ОСОБА_2
прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції)
представника заявника ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції)
ВСТАНОВИВ:
Клопотання мотивоване зокрема подальшою недоцільністю продовження забезпечення кримінального провадження у виді арешту транспортного засобу з ідентифікаційним номером НОМЕР_1 , яким значно обмежуються права третьої особи Благодійної організації «Міжнародний благодійний фонд Олександра Петровського «Солідарність» та нового власника майна Комунальне підприємство «Регіональний медичний центр родинного здоров`я» Дніпропетровської обласної ради.
В судовому засіданні представник заявника власника майна клопотання підтримала, просила його задоволити, з мотивів у ньому наведених.
В судовому засіданні прокурор проти задоволення клопотання заперечила, просила у задоволенні клопотання відмовити, з мотивів, наведених у письмовому запереченні, мотивуючи зокрема тим, що судовий розгляд кримінального провадження не завершено, судом не досліджено всіх письмових та речових доказів, потреба в подальшому арешті не відпала.
Вивчивши вимоги та доводи клопотання, дослідивши наявні докази, суд дійшов наступних висновків.
У відповідності до п.7 ч.2 ст.131 КПК України арешт майна є одним із заходів забезпечення кримінального провадження.
Частина 1 ст.170 КПК України визначає, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке повинно бути накладено арешт у кримінальному провадженні.
У відповідності до п.1 ч.2 ст.170 КУПК України арешт допускається з метою збереження речових доказів. В такому випадку, згідно з ч.3 ст.170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу.
Згідно з ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.
Тобто обставина відсутності власника або володільця майна при розгляді питання про арешт майна лише надає право звернутися із клопотанням про скасування арешту майна, але не є підставою для його скасування. Підставами скасування арешту майна є доведені обставини того, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Тягар доказування необґрунтованості або подальшої недоцільності арешту покладається на власника або володільця майна.
Представник власника майна в обґрунтування правомірності заявленої вимоги клопотання про скасування арешту майна покликається на обставину відсутності подальшої потреби для цілей кримінального провадження у застосуванні арешту транспортного засобу, що свідчить про його подальшу недоцільність.
При прийнятті ухвали про арешт майна слідчий суддя виходив зокрема з того, що транспортні засоби відповідають критеріям, визначеним ст.98 КПК України, містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, їх визнано речовими доказами у кримінальному провадженні та накладення на них арешту має на меті забезпечення зберігання речових доказів.
Відтак, арешт майна, яке є речовим доказом, був накладений обґрунтовано.
Щодо питання доцільності подальшого арешту майна, то на поточний момент триває судовий розгляд кримінального провадження і стороною обвинувачення ще не долучено та відповідно судом ще не досліджено всіх письмових і речових доказів, в тому числі щодо арешту майна - транспортного засобу марки Volkswagen Transporter з номером кузова НОМЕР_1 , у зв`язку із великим обсягом матеріалів досудового розслідування кримінального провадження, а тому твердження заявника про те, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, є передчасним.
Заявником не спростовано обставин доцільності та обґрунтованості арешту.
Водночас, нормою п.12 ч.1 ст.368 КПК України встановлено: ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.
Тобто долю речових доказів і арештованого майна суд вирішує під час ухвалення вироку.
Тому, виходячи з викладеного та керуючись ст.ст.174, 369, 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -
УХВАЛИВ:
У задоволенні клопотання про скасування арешту майна відмовити.
Ухвала суду може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала суду, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1