Справа № 344/9720/25
Провадження № 1-кс/344/4098/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИЛА:

02.06.2025 через систему «Електронний суд» отримано вказану скаргу.

Заявник звернувся до слідчого судді із скаргою, у якій просить : зобов`язати уповноважених осіб Управління СБ України в Івано-Франківській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 365 КК України (за поданою ним заявою від 23.05.2025 - підписано о 03:03:55год. 23.05.2025 за допомогою ЕЦП файл із назвою «УСБУ_Івано-Франк.365_23.05.25.pdf.xml»а). З урахуванням принципу диспозитивності (ч. 1 ст. 26 КПК України) скаргу просив розглянути без його участі.

В обґрунтування скарги, зокрема зазначено, що він, майор ОСОБА_3 , проходить військову службу у Службі безпеки України. 25.10.2024 рапортом начальника ГВ «Д» УЗНД ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_4 на нього було накладене дисциплінарне стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, зокрема, відповідно до Інструкції, затвердженої наказом СБУ від 10.04.2018 № 515/ДСК, скасовано надбавку посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (становить 10 179 грн/міс.), а також скасовано преміювання посадового окладу (становить 35 960 грн/міс). Пункт «в» статті 48 Дисциплінарного статуту передбачає такий вид дисциплінарного стягнення як сувора догана, а не скасування грошового забезпечення. Такого виду стягнення як скасування грошового забезпечення Дисциплінарним статутом не передбачено. Вказаний рапорт слугував підставою для підготовки наказу ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 25.10.2024 № 549/ДСК, яким скасовано вищевикладені складові грошового забезпечення.

У рапорті ОСОБА_4 зазначено мотиви щодо накладення стягнення, зокрема: неналежне ставлення до виконання службових обов`язків, у тому числі порушення військової дисципліни, що виразилося у системному самовільному залишенні робочого місця; неналежному виконанні статті 3 Дисциплінарного статуту (в частині особистої відповідальності військовослужбовця за виконання своїх обов`язків) та статті 11 Дисциплінарного статуту (в частині обов`язку військовослужбовців сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, виявляти повагу до командирів і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни). Водночас, на нього раніше, 04.10.2024, було накладено дисциплінарне стягнення ОСОБА_5 з тих самих підстав. Згідно зі статтею 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ, заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень.

Внаслідок таких дій ОСОБА_4 та підготовленого наказу від 25.10.2024 № 539/ДСК щодо скасування грошового забезпечення на підставі рапорту ОСОБА_6 від 25.10.2025, ОСОБА_3 протягом трьох місяців не було отримано 184 556 грн (з урахуванням недоотриманої виплати матеріальної допомоги). Разом з тим, у заяві про вчинення кримінального правопорушення містилася інформація щодо порушення ОСОБА_7 трудових прав як учасника бойових дій ОСОБА_3 (зокрема, не призначення на посаду після звільнення та зарахування у розпорядження), чим також було завдано матеріальної шкоди.

Вказані дії ОСОБА_4 , який є працівником правоохоронного органу (а також військовою службовою особою), свідчать про умисні дії, які виходять за межі наданих йому прав при накладенні дисциплінарного стягнення та перевищенні дисциплінарної влади (згідно з положеннями Дисциплінарного статуту відсутній вид стягнення як скасування грошового забезпечення), внаслідок чого ним як військовослужбовцем протягом трьох місяців не було отримано більше 184 556 грн (на момент подання заяви близько 350 000грн), чим завдано істотної шкоди (оскільки порушено мої права, передбачені Законом України «Про соціальний і правовий захист військовослужбовців та членів їх сімей»). У заяві про вчинення кримінального правопорушення заявник зазначав про необхідність повідомлення його про результати її розгляду на адресу електронної поштової скриньки « ІНФОРМАЦІЯ_1 ».

Так, суспільно небезпечним діянням начальника ГВ «Д» УЗНД ГУ СБУ у м. Києві та Київській області підполковника ОСОБА_4 є його дії, вчинені 25.10.2024 при накладенні відносно заявника (який на той час був його прямим начальником) дисциплінарного стягнення, зокрема, підготовка рапорту щодо накладення дисциплінарного стягнення, передбачене пунктом «в» статті 48 Дисциплінарного статуту Збройних сил України, зокрема, відповідно до Інструкції, затвердженої наказом СБУ від 10.04.2018 № 515/ДСК, скасовано надбавку посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років (становить 10 179 грн/міс.), а також скасовано преміювання посадового окладу (становить 35 960 грн/міс).

У рапорті ОСОБА_4 зазначено про накладення дисциплінарного стягнення згідно пункту «в» статті 48 Дисциплінарного статуту, що передбачає такий вид дисциплінарного стягнення як сувора догана, а не скасування грошового забезпечення (чого не передбачено Дисциплінарним статутом). Водночас, враховуючи попереднє накладення дисциплінарного стягнення за те ж правопорушення (від 04.10.2024), згідно зі статтею 91 Дисциплінарного статуту ЗСУ, заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень.

Тому при підготовці рапорту щодо стягнення ОСОБА_7 було перевищено повноваження щодо накладення дисциплінарного стягнення, а також перевищено дисциплінарну владу. Відповідно до частини 2 статті 92 Дисциплінарного статуту ЗСУ, за перевищення наданої дисциплінарної влади командир несе відповідальність відповідно до Законів України. Щодо суспільно небезпечних наслідків перевищення повноважень ОСОБА_4 як працівника правоохоронного органу, вони полягають у неотриманні заявником грошового забезпечення в розмірі 184 556 грн протягом трьох місяців, що перевищує показник завданої істотної шкоди, передбаченої статтею 365 КК України (повинна перевищувати у сто і більше разів неоподатковуваний мінімум доходів громадян; один неоподатковуваний мінімум доходів громадян на 2025 рік становить 1514 грн, тому загальна сума завданої шкоди перевищує вказаний показник).

Відомості за його заявою про вчинення кримінального правопорушення не внесено, повідомлення про таке йому не надходило.

Учасники розгляду скарги не з`явилися. Від заявника надійшла заява про розгляд скарги без його участі. Викладені вимоги підтримує в повному обсязі. Представник Управління СБ України в Івано-Франківській області не з`явився, причин неявки не повідомив.

Дослідивши наявні матеріали скарги, слідчий суддя дійшла наступного висновку :

Встановлено, що 23.05.2025 ОСОБА_3 звернувся на електронну пошту Управління СБ в Івано-Франківській області із заявою від 23.05.2025, що підписана о 03:03:55год. 23.05.2025 щодо вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 365 КК України.

Мотиви викладені в заяві співвідносять із змістом скарги.

Зокрема зазначено, що він майор, ОСОБА_3 проходить військову службу у СБ України. Рапортом 25.10.2024 начальника ГВ «Д» ГУ СБУ у Києві та Київській області ОСОБА_8 на заявника було накладено дисциплінарне стягнення за п. в ст. 48 Дисциплінарного статуту ЗСУ; скасовано надбавку посадового окладу за військовим званням та надбавку за вислугу років та примірювання. Однак, такого виду стягнення як скасування грошового зобов`язання Дисциплінарним статутом не передбачено. Вказаний рапорт слугував підставою для підготовки наказу від 25.10.2024 за №549/ДСК, яким скасовано складові грошового забезпечення.

Разом з тим, не погоджується із мотивами викладеними в рапорті. Самовільно робоче місце він не покидав, за винятком 28.09.2024 ( за що раніше на нього було накладено дисциплінарне стягнення). При цьому, заборонено за одне правопорушення накладати кілька дисциплінарних стягнень.

Внаслідок дій ОСОБА_8 та підготовленого наказу №539/ДСК від 25.10.2024 щодо скасування грошового забезпечення ним протягом трьох місяців не було отримано 184 556грн. ( з урахуванням недоотриманої виплати матеріальної допомоги).

Водночас, наказом від 28.10.2024 його було зараховано у розпорядження начальника ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, звільнивши з посади на підставі п «б» ст. 48 «Положення про проходження військової служби військовослужбовцями СБУ», затвердженого Указом Президента України від 27.12.2007 №1262/2007 ( у разі скорочення штатів або проведення організаційних заходів) з 28.10.20024 по 27.01.2025 ( на підставі рапорту ОСОБА_9 , який згідно даних відзивів відповідача по судовій справі №320/59752/24) був підготовлений внаслідок дисциплінарних проступків, що також є неприпустимо для звільнення з посади внаслідок скорочення штатів.

Разом з тим, відсутність з боку керівника підрозділу ОСОБА_8 щодо призначення на посаду та не підготовка ним подання щодо призначення на посаду, порушило його права як учасника бойових дій. Оскільки термін перебування заявника у військовому підпорядкуванні ОСОБА_8 , закінчився 27.01.2025, заявник зазначає, що вказаною особою, порушено також його трудові права, внаслідок якого він недоотримав протягом трьох місяців близько 150 000 грн.

Вказані, дії ОСОБА_8 , який є працівником правоохоронного органу, свідчать про умисні дії, які виходять за межі наданих йому прав при накладенні дисциплінарного стягнення ( згідно із положенням Дисциплінарного статуту відсутній вид стягнення як скасування грошового забезпечення), внаслідок чого заявником як військовослужбовцем не було отримано більше 184 556 грн., чим завдано істотної шкоди. Також, внаслідок нездійснення дій щодо призначення його на посаду було порушено його трудові права, як наслідок такому має місце упущена вигода в розмірі близько 150 000 грн.

07.05.2025 ним було надіслане відповідне звернення до ГУ СБУ у м. Києві та Київській області, однак 14.05.2025 на його адресу електронної скриньки надійшов лист за підписом ГУ СБУ у м. Києві та Київській області ОСОБА_9 ( який є прямим командиром ОСОБА_8 ) про відсутність підстав реагування, і заявник вважає, що таке містить ознаки пособництва.

Так, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема, бездіяльність слідчого, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення (п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України).

Частиною 1 ст. 214 КПК України визначено, що слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Отже, бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей до ЄРДР, наступає після спливу 24 годин з моменту подання заяви про кримінальне правопорушення та отримання такої заяви слідчим.

За змістом п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до ЄРДР, зокрема, має бути внесено короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела. При цьому, об`єктивними даними, які можуть свідчити про наявність ознак злочину є відомості, що підтверджують реальність конкретної події кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини його вчинення).

Вказані положення ст. 214 КПК України перебувають у тісному взаємозв`язку з положеннями ч. 1 ст. 2 КК України, згідно з якою підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад злочину, передбаченого цим Кодексом, і саме тому наявність фактичних даних, які вказують на ознаки складу кримінального правопорушення, мають бути критерієм внесення відповідних відомостей до ЄРДР та початку досудового розслідування.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, порядок формування та ведення якого затверджується Офісом Генерального прокурора.

Внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення (затверджене наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 № 298). Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами п. 4, 5 ч. 5 ст. 214 КПК України.

Аналіз зазначених вище положень законодавства дає підстави вважати, що реєстрації в ЄРДР підлягають заяви чи повідомлення, в яких заявником порушено перед органом досудового розслідування питання про вчинення кримінального правопорушення, тобто ініційовано здійснення дій, визначених КПК України.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 30 вересня 2021 року (справа № 556/450/18, провадження № 51-4229км20) наголосив: «...слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення».

Отже, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі критеріїв зазначених вище.

Викладене дає підстави вважати, що внесенню до ЄРДР в порядку ч. 1 ст. 214 КПК України підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатньо відомостей про вчинене кримінальне правопорушення.

Відповідно бездіяльність, передбачена п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, може бути констатована лише у випадку, якщо відповідна заява чи повідомлення містять відомості саме про кримінальне правопорушення.

Також слідчий суддя зобов`язаний дотримуватися засади судочинства (загальної засади кримінального провадження) як диспозитивність, що, серед іншого, передбачає свободу сторін в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості (п. 3 ч.2 ст.129 Конституції України), зокрема, в обов`язку скаржника довести слідчому судді обґрунтованість своєї скарги.

Проте ні в скарзі, ні у доданій до скарги копії заяви про вчинення кримінального правопорушення від 23.05.2025, не вказані будь-які об`єктивні дані, що дійсно свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення.

Як вже вище зазначено, в заяві про вчинення кримінального правопорушення вказано, зокрема, про порушення трудових прав заявника ( скасування грошового забезпечення, ним не було отримано більше як 184 556 грн.) внаслідок перевищення службового службового становища ОСОБА_8 за наведених обставин, а також нездійснення дій щодо призначення на посаду.

Заявник зазначає про справу № 320/59752/24. Згідно з загальнодоступними відомостями інформаційного ресурсу «Судової влади України» «інформації щодо стану розгляду справ», даних ЄДРСР, у межах вказаної справи, 22.03.2025 судом постановлено ухвалу про закриття провадження у справі,у зв`язку з відмовою від позову. З ухвали вбачається, що «22.01.2025 на адресу суду через систему «Електронний суд» від позивача надійшла заява про уточнення позовних вимог, у якій позивач просить суд викласти прохальну частину позовної заяви наступним чином:-визнати протиправними діяння посадової особи СБ України ОСОБА_4 щодо бездіяльності при призначенні ОСОБА_1 на посаду, а також такими, що порушують його права як учасника бойових дій. Ухвалою Київського окружного адміністративного суду від 27.01.2025 прийнято до розгляду заяву ОСОБА_1 про уточнення позовних вимог».

Разом з тим, як встановлено згідно з загальнодоступними відомостями інформаційного ресурсу «Судової влади України» «інформації щодо стану розгляду справ», даних ЄДРСР Київським окружним адміністративним судом 13.03.2025 у справі № 320/51469/24, ухвалено рішення про відмову у позові «ОСОБА_1 до Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області про скасування рішення та скасування наказу». Рішення набрало законної сили 14.04.2025. Однією із вимог, у межах даного позову була вимога про скасування наказу ГУ СБУ у м. Києві та Київській області від 25.10.2024 № 549/ДСК та поновлення надбавки посадового окладу з урахуванням окладу за військовим званням та надбавки за вислугу років, а також поновлення преміювання посадового окладу, компенсувавши 112 875,48 грн.

Згідно з частиною третьою статті 6 Закону України «Про доступ до судових рішень» суд при здійсненні судочинства може використовувати лише текст судового рішення, який опубліковано офіційно або внесено до Реєстру. З наведеного убачається, що суд не позбавлений можливості самостійно перевірити відомості, що містяться в Єдиному державному реєстрі судових рішень та є відкритими ( постанова ВС від 24.10.2024 у справі 752/8103/13-ц).

Відповідно до диспозиції ч. 1 ст. 365 КК України перевищенням влади або службових повноважень є умисне вчинення працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, якщо вони завдали істотної шкоди охоронюваним законом правам, інтересам окремих громадян, державним чи громадським інтересам, інтересам юридичних осіб. З об`єктивної сторони злочин може вчинятися у формі перевищення влади або перевищення службових повноважень. Перевищення влади або службових повноважень утворює склад злочину, передбаченого статтею 365 КК України, лише у випадку вчинення службовою особою дій, які явно виходять за межі наданих їй законом прав і повноважень. Явний вихід службової особи за межі наданих їй повноважень слід розуміти як відкритий, очевидний, ясний для всіх, у тому числі для винного, безсумнівний, відвертий. Для визначення того, чи мало місце перевищення службовою особою влади або службових повноважень, необхідно з`ясувати компетенцію цієї службової особи та порівняти її із вчиненими діями.

На думку слідчого судді, зазначені у заяві ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення мотиви заявника є лише його незгодою з прийнятими рішеннями службової особи. Крім того, заява не містить таких фактичних даних на підтвердження того, що заявником було подано повідомлення про злочин, яке містить достатні відомості про вчинення злочину саме в розумінні ст. 11 КК України, відповідно до якої злочином є передбачене Кримінальним Кодексом України суспільно небезпечне винне діяння (дія чи бездіяльність), вчинене суб`єктом злочину.

Таким чином, оскільки відсутні дані, які б достовірно свідчили про наявність кримінального правопорушення відповідно до ст. 11 КК України, матеріали скарги свідчать про відсутність підстав вважати, що уповноваженою особою Служби безпеки України в Івано-Франківській області вчинено бездіяльність.

Поряд з цим, захист трудових прав може бути реалізований в порядку адміністративного судочинства.

На підставі наведеного, на переконання слідчого судді, наведених заявником тверджень недостатньо для того, щоб розпочати кримінальне провадження, адже досудове розслідування розпочинається саме на підставі фактів, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення, які певним чином мають бути зафіксовані та істинність яких може бути перевірена. у зв`язку з чим слідчий суддя дійшов висновку про необґрунтованість доводів скарги, відтак у задоволенні скарги необхідно відмовити.

Відповідно до частини 2 статті 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про:

1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора;

1-1) скасування повідомлення про підозру;

2) зобов`язання припинити дію;

3) зобов`язання вчинити певну дію;

4) відмову у задоволенні скарги.

Відтак, у скарзі слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-306 КПК України,-

ПОСТАНОВИЛА :

У скарзі ОСОБА_3 щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань за його заявою від 23.05.2025 за ст. 365 КК України - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повна ухвала 06.06.2025.

Слідчий суддя

Івано-Франківського міського суду ОСОБА_1