Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/6828/25
Номер провадження 1-кс/711/1693/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 липня 2025 року

м.Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000277 від 03.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України про накладення арешту на майно, -

ВСТАНОВИВ:

Прокурор відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , звернулася до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням в якому просить накласти арешт на мобільний телефон «ZTE BLADE» A 71 ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2: НОМЕР_2 із сім картою за номером НОМЕР_3 та чохлом до телефону, який упаковано в сейф-пакет №PSP1246421, який належить ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтоване тим, що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з корисливих мотивів та з метою особистого збагачення, використовуючи умови введеного в Україні воєнного стану, в період часу з лютого 2025 по 21 липня 2025 року під час особистих зустрічей із ОСОБА_6 (особі залученої до конфіденційного співробітництва), висловив незаконну вимогу, а саме маючи умисел на одержання від останньої неправомірної вигоди для себе за здійснення впливу лікарсько-консультаційну комісію КНП «Калинопільської центр первинної медико-санітарної допомоги» Калинопільської селищної ради та видачі медичного висновку на дитину з інвалідністю віком до 18 років на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , висунув вимогу на передачу йому неправомірної вигоди для себе за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функції держави, за наступних обставин.

Підпунктом «и» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що службові особи інших державних органів є особами, уповноваженими на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, тобто є суб`єктами, на яких поширюється дія цього Закону.

До того ж, підпунктом «ґ» пункту 2 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» визначено, що особи, які для цілей цього Закону прирівнюються до осіб, уповноважених на виконання функцій держави або місцевого самоврядування є, в тому числі, голови та члени лікарсько-консультативних і медико-соціальних експертних комісій, а також голови, їх заступники, члени та секретарі позаштатних постійно діючих військово-лікарських і лікарсько-льотних комісій, які при цьому не є особами, зазначеними у пункті 1 частини першої цієї статті.

Відповідно до ч.3 ст.18 КК України службовими особами є особи, які постійно, тимчасово чи за спеціальним повноваженням здійснюють функції представників влади чи місцевого самоврядування, а також постійно чи тимчасово обіймають в органах державної влади, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах чи організаціях посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих чи адміністративно-господарських функцій, або виконують такі функції за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, органом місцевого самоврядування, центральним органом державного управління зі спеціальним статусом, повноважним органом чи повноважною службовою особою підприємства, установи, організації, судом або законом.

Враховуючи вищевикладене, голова лікарсько консультаційної комісії КНП «Калинопільської центр первинної медико-санітарної допомоги» Калинопільської селищної ради ОСОБА_8 , а також члени вказаної ЛЛК тимчасово наділені функціями представників влади за спеціальним повноваженням, яким особа наділяється повноважним органом державної влади, тобто останні також є службовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Так, ОСОБА_6 при особистих зустрічах у м. Багачеве Звенигородського району Черкаської області з ОСОБА_5 в період з лютого 2025 року по липень 2025 року ОСОБА_6 обговорювала питання з приводу законних підстав отримання медичного висновку на дитину з інвалідністю віком до 18 років на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В лютому 2025 року ОСОБА_5 , перебуваючи поблизу магазину «Кобзар», який розташований за адресою Черкаська область, Звенигородський район, м. Багачеве, вул. Ювілейна, 13, який попередньо був обізнаний про бажання ОСОБА_6 щодо отримання медичного висновку на дитину з інвалідністю віком до 18 років на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , переслідуючи корисливий умисел незаконного одержання неправомірної вигоди для себе за вплив на лікарсько консультаційну комісію КНП «Калинопільської центр первинної медико-санітарної допомоги» Калинопільської селищної ради, повідомив ОСОБА_6 , що він підготовить необхідні документи, та позитивно вирішить питання щодо складання та видачі медичного висновку на дитину з інвалідністю віком до 18 років на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за суму грошових коштів, яку необхідно сплатити, тобто в якості неправомірної вигоди.

Так, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно з корисливих мотивів, в лютому 2025 року під час особистої зустрічі з ОСОБА_9 , перебуваючи в автомобілі FORD C-Max TREND, д.н.з. НОМЕР_4 , 2009 року випуску синього кольору, який належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Багачеве Звенигородського району Черкаської області, повідомив останній, що у якості неправомірної вигоди йому необхідно надати грошові кошти в сумі 5500 доларів США, за «вирішення» обумовленого раніше між ними питання, за здійснення впливу на лікарсько консультаційну комісію КНП «Калинопільської центр первинної медико-санітарної допомоги» Калинопільської селищної ради за складання та видачі медичного висновку на дитину з інвалідністю віком до 18 років на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 без безпосередньої участі ОСОБА_6 та доньки ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

На пропозицію ОСОБА_5 щодо надання необхідної суми грошових коштів, ОСОБА_6 погодилася, оскільки з приводу незаконних дій останній звернувся до правоохоронних органів з відповідною заявою про вчинення кримінального правопорушення та діяла під контролем правоохоронних органів.

28.02.2025 о 14.00 годині, ОСОБА_5 під час особистої зустрічі з ОСОБА_6 , перебуваючи в автомобілі ОСОБА_5 марки FORD C-Max TREND, д.н.з. НОМЕР_4 , 2009 року випуску синього кольору, знаходячись по вул. Ювілейна в м. Багачеве Звенигородського району Черкаської області, отримав від ОСОБА_6 відповідний перелік документів, а саме медичну книжку на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 в оригіналі, копії свідоцтва про народження на ім`я ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , копії паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_10 та картки платника податків фізичної особи на ім`я ОСОБА_10 , копії паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 та картки платника податків фізичної особи на ім`я ОСОБА_6 , а також частину неправомірну вигоду в розмірі 3000 доларів США за вплив на лікарсько консультаційну комісію КНП «Калинопільської центр первинної медико-санітарної допомоги» Калинопільської селищної ради за складання, видачу медичного висновку на дитину з інвалідністю віком до 18 років на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7

16.07.2025, близько 15 год. 27 хв., ОСОБА_5 в ході телефонної розмови з ОСОБА_6 , повідомив, що медичний висновок на дитину з інвалідністю віком до 18 років на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 готовий, і в подальшому ОСОБА_5 , діючи під контролем правоохоронних органів, останні домовились про зустріч на 21.07.2025.

21.07.2025 близько 13 год. 47 хв., ОСОБА_5 надіслав повідомлення на месенджер «Whatsap» ОСОБА_6 наступного змісту: «на 16.00 буду чекати біля Файно-маркет в центрі».

Так, в подальшому, ОСОБА_5 21.07.2025, близько 16 год. 05 хв., усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, діючи умисно, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, переслідуючи корисливий мотив, перебуваючи в приміщенні кафе піцерія «Бамбіна», розташоване за адресою: Черкаська область, Звенигородський район, м. Багачеве, проспект Незалежності, передав ОСОБА_6 медичний висновок на дитину з інвалідністю віком до 18 років на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 за № 76 від 15.07.2025, індивідуальну програму реабілітації інваліда № 194 від 15.07.2025 та історію розвитку дитини ОСОБА_7 із наявним записом лікаря у медичній картці неповнолітньої дитини ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від 14.07.2025, після чого одержав від ОСОБА_6 обумовлену раніше суму неправомірної вигоди, а саме 2 500 доларів США, за вплив на лікарсько консультаційну комісію КНП «Калинопільської центр первинної медико-санітарної допомоги» Калинопільської селищної ради за складання, видачу медичного висновку на дитину з інвалідністю віком до 18 років на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 .

Після чого ОСОБА_5 затриманий у порядку ст. 208 КПК України на місці вчинення кримінального правопорушення, його протиправна діяльність була припинена, а зазначені грошові кошти в сумі 2500 доларів США вилучені.

З метою відшукання доказів отримання неправомірної вигоди за вплив на лікарсько консультаційну комісію КНП «Калинопільської центр первинної медико-санітарної допомоги» Калинопільської селищної ради за складання, видачу медичного висновку на дитину з інвалідністю віком до 18 років на доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , без участі ОСОБА_6 та ОСОБА_7 21.07.2025 проведено обшук на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2025, за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 . В ході обшуку вилучено ряд мобільний телефон «ZTE BLADE» A 71 ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2: НОМЕР_2 із сім картою за номером НОМЕР_3 та чохлом до телефону, який упаковано в сейф-пакет №PSP1246421, який належить ОСОБА_4 .

Прокурор вказує, що на даному телефоні можуть бути наявні відомості щодо обставин вчинення кримінального правопорушення. Провести огляд даного телефону під час проведення обшуку не представилось можливим через відсутність необхідних технічних засобів. Зазначений мобільний телефон не зазначено в ухвалі слідчого судді від 18.07.2025, а тому він є тимчасово вилученим майном.

Постановою від 22.07.2025 слідчим вищезазначені речі (предмети) визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.7 ст.236 КПК України вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на вишукування в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

З огляду на зазначені вище положення КПК України, вищевказані предмети (речі), вилучені під час проведення обшуку, вважаються тимчасово вилученим майном.

Відповідно до статті 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частина 1 статті 98 КПК України передбачає, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Вилучені під час обшуку речі, у кримінальному провадженні є речовими доказами відповідно до ст.98 КПК України, так як містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Згідно з ч.2 ст.100 КПК України, речовий доказ або документ, наданий на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий.

Частиною 5 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази та документи, надані суду, зберігаються в суді, за винятком випадків, передбачених частиною шостою цієї статті, а також речових доказів у вигляді громіздких або інших предметів, що вимагають спеціальних умов.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Частиною 2 ст.167 КК України передбачено, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей щодо яких є достатні підстави вважати, що вони зокрема:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди.

Так, детальний огляд та аналіз інформації, що міститься на мобільних пристроях надасть можливість встановити повне коло осіб, причетних до вчинення кримінального правопорушення, усіх обставин його вчинення, а також вони можуть бути використані як докази в суді.

У відповідності до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою збереження речових доказів.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Таким чином, арешт майна викликаний необхідністю забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів (п.1).

Згідно з ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до частини 5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна.

З урахуванням викладеного вище, прокурор звернулася до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно.

До початку судового засідання прокурор ОСОБА_3 подала заяву в якій просила клопотання про накладення арешту на майно розглядати без її участі, клопотання задовольнити в повному обсязі. Разом з тим, просила приєднати до матеріалів справи заяву ОСОБА_4 про розгляд клопотання без його участі.

Згідно з вимогами ч.1 ст.172 КПК України, неприбуття прокурора та зацікавлених осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання про арешт майна.

Положеннями ч.4 ст.107 КПК України визначено, що у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

За вказаних обставин, слідчий суддя вважає за можливе розгляд клопотання проводити у відсутність учасників справи та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Дослідивши клопотання прокурора та долучені до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

В судовому засіданні встановлено, що СУ ГУНП в Черкаській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000277 від 03.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України.

Статтею 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна, який згідно ч.2 ст.170 КПК України допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. (ч.1 ст.170 КПК України).

Відповідно до ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Положеннями ст.98 КПК України передбачено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Встановлено, що 21.07.2025 в період часу з 17 год. 05 хв. по 18 год. 27 хв. на підставі ухвали слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси від 18.07.2025 (справа №711/6605/25, провадження №1-кс/711/1651/25) старшим слідчим в ОВС СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 проведений обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено мобільний телефон «ZTE BLADE» A 71 ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2: НОМЕР_2 із сім картою за номером НОМЕР_3 та чохлом до телефону, який упаковано в сейф-пакет №PSP1246421, та який належить ОСОБА_4 .

Відомості про вилучені речі зазначено в протоколі обшуку від 21.07.2025 доданого до матеріалів клопотання.

22.07.2025 постановою старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_11 виявлені та вилучені в ході проведення обшуку предмети та речі, визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні.

Згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Зі змісту ч.2 ст.167 КПК України вбачається, що тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, 2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення, 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Тимчасове вилучення майна може бути здійснене під час обшуку та огляду, передбачено ч.2 ст.168 КПК України.

Відповідно до ч.5 ст.171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено. У разі тимчасового вилучення майна під час обшуку, огляду, здійснюваних на підставі ухвали слідчого судді, передбаченої статтею 235 цього Кодексу, клопотання про арешт такого майна повинно бути подано слідчим, прокурором протягом 48 годин після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, в якої його було вилучено.

Як встановлено в судовому засіданні, зазначені в клопотанні речі були вилучені 21.07.2025 за місцем проживання проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , клопотання направлено до суду прости поштовим відправленням 22.07.2025, тобто в межах строку, передбаченого ч.ч.3, 5 ст.171 КПК України. Таким чином, встановлено, що вилучення відбулося правомірно.

Згідно з ч.1 ст.131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч.2 ст.131 КПК України).

Відповідно до ч.1 ст.167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч.2 ст.167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.1-3 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно абзацу 2 ч.1 ст.170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При цьому закон не вимагає, щоб докази на підтвердження вчинення кримінального правопорушення були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого кримінального правопорушення. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно застосувати зазначений вид заходу забезпечення кримінального провадження з метою досягнення дієвості цього провадження та уникнення негативних наслідків.

Згідно з ч.1 ст.98 КПК України, - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

При обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном (ч.7 ст.236 КПК України).

Відповідно до ч.9 ст.236 КПК України, другий примірник протоколу обшуку разом із доданим до нього описом вилучених документів та тимчасово вилучених речей (за наявності) вручається особі, у якої проведено обшук, а в разі її відсутності - повнолітньому членові її сім`ї або його представникові.

Отже, встановлено, що тимчасово вилучені речі 21.07.2025 під час проведення обшуку в за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , відомості про які зазначено в протоколі обшуку - є речовими доказами у даному кримінальному провадженні та відповідають вимогам ст.98 КПК України, оскільки є об`єктами, які містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вилучені речі належать третій особі і аргументовано доведено прокурором їхня важливість в кримінальному провадженні для з`ясуванні обставин вчинення ймовірного кримінального правопорушення та причетність особи до такого, що можна встановити, так як дані речі містять ознаки ст.98 Кодексу

Слідчий суддя визнає, що матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, та слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є накладення арешту на майно.

Вилучені речі можуть містити доказове значення у кримінальному провадженні.

З огляду на обставини ймовірно вчиненого кримінального правопорушення, представлених доказів за матеріалами клопотання в їх сукупності, слідчий суддя з метою забезпечення дієвості досудового розслідування, запобігання можливості приховування та зникнення майна та збереження речових доказів, розумності та співрозмірності обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також враховуючи правову підставу для арешту майна та наслідки арешту майна для інших осіб, вважає наявними підстави для задоволення клопотання в частині накладення арешту на тимчасово вилучене майно.

При цьому, слідчий суддя враховує і те, що у відповідності до вимог ст.174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому у застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Керуючись ст.ст.7, 110, 131, 132, 167-168, 170-173, 175, 369-372, 376 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000277 від 03.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.369-2 КК України про накладення арешту на майно задовольнити.

Накласти арешт у кримінальному провадженні №0000277 від 03.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.369-2 КК України, арешт на наступні речові докази:

мобільний телефон «ZTE BLADE» A 71 ІМЕІ №1: НОМЕР_1 , ІМЕІ №2: НОМЕР_2 із сім картою за номером НОМЕР_3 та чохлом до телефону, який упаковано в сейф-пакет №PSP1246421, та який належить ОСОБА_4 , з метою збереження речових доказів.

Арешт накласти шляхом встановлення заборони розпорядження та користування вищевказаним майном, до скасування арешту у встановленому КПК України порядку.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1