Житомирський апеляційний суд
Справа №282/621/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/502/25
Категорія в порядку КПК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (дистанційно),

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в м. Житомирі судове провадження № 282/621/25 за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 07 липня 2025 року, якою задоволено клопотання начальника СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 та продовжено відносно підозрюваного

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Марьянівки Хмільницького району Вінницької області, громадянина України, із середньою освітою, одруженого, не працюючого, раніше не судимого, проживаючого за адресою : АДРЕСА_1 ,

запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування до 07 серпня 2025 року, без визначення розміру застави,

в с т а н о в и в :

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Вважає ухвалу незаконною та необґрунтованою. Вказує, що ризики, на які посилається прокурор, не доведені, а слідчім суддею не враховано стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , його дружини та близьких родичів, те що він має постійне місце проживання, одружений, має на утриманні одну неповнолітню дитину та стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання, заподіяна шкода повністю відшкодована. Зазначає, що прокурором не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить його належної процесуальної поведінки. Звертає увагу на те, що стороною обвинувачення не забезпечено ефективне досудове розслідування, оскільки після оголошення підозри ОСОБА_8 11.05.2025 за ч.3 ст.286-1 КК України протягом місяця не проводилися жодні слідчі дії.

В ухвалі слідчого судді зазначено, що 04 липня 2025 року до слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області надійшло клопотання начальника СВ ВП №1 Житомирського РУП №1 ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 , погодженого прокурором Чуднівської окружної прокуратури ОСОБА_10 , про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 30 діб підозрюваному ОСОБА_8 в кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000038 від 11.05.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України.

В обгрунтування клопотання слідчій зазначив, що строк дії застосованого до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою спливає 08.07.2025 року, але ризики, передбачені п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме : можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та потерпілого, вчинити інше кримінальне правопорушення, не зменшилися, що свідчить про неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою. Також існує ряд обставин, які на даний час перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а саме : отримання висновків експертів.

Враховуючи обгрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, доведеність ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, та неможливість запобігання вказаним ризикам застосуванням більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, слідчій суддя дійшов висновку про задоволення клопотання органу досудового розслідування та продовження підозрюваному строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 07.08.2025, тобто в межах строку досудового розслідування, який продовжено до 11.08.2025.

Заслухавши доповідача, доводи захисника ОСОБА_7 та підозрюваного ОСОБА_8 в підтримання апеляційної скарги, думку прокурора в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали клопотання слідчого, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника не підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою прокурор подає не пізніше, ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно ч.2 ст.199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування.

Положеннями ст.177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 зазначеного закону, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявних ризиків, зазначених в ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; його репутацію та майновий стан, наявність судимостей; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється особа.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Крім цього, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи, завжди має бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер і тяжкість злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо буде призначено у разі засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя вищевказаних вимог закону дотримався та здійснив аналіз доказів, які дають достатні підстави вважати повідомлену 11.05.2025 ОСОБА_8 підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.286-1 КК України, обґрунтованою.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні зазначеного кримінального правопорушення, підтверджуться доказами, які містяться в клопотанні слідчого.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Більш того, обгрунтованість підозри стороною захисту не оспорюється.

Крім того, слідчій суддя дійшов висновку про доведеність прокурором ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, яке загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, в якому останній підозрюється; можливість незаконно впливати на потерпілих та свідків з метою схилити останніх до відмови від показань, за для уникнення кримінальної відповідальності та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки вироком Любарського районного суду від 02.07.2025 ОСОБА_8 було засуджено за ч.1 ст.382 КК України до покарання у виді штрафу в сумі 17 000 грн. саме за умисне невиконання постанови суду (за ч.1 ст.130 та ч.2 ст.130 КУпАП) про позбавлення його права керування транспортними засобами.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов правильного висновку про те, що з огляду на тяжкість покарання, передбаченого за кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_8 , даних про особу останнього, слідчим в клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність зазначених ризиків, передбачених п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому доводи апеляційної скарги захисника щодо недоведеності вказаних ризиків є безпідставними.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що судом не враховано стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_8 , його дружини та близьких родичів, те що він має постійне місце проживання, одружений, має на своєму утриманні одну неповнолітню дитину та стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання, шкоду завдану злочином відшкодовано, колегія суддів вважає такими, що не свідчать про зменшення ризиків, встановлених слідчим суддею, а лише характеризують особу та її відношення до скоєнного.

Крім того, слідчим суддею при розгляді клопотання слідчого вже було надано оцінку вказаним доводам сторони захисту.

Посилання захисника на можливість застосування відносно підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, колегія суддів також вважає безпідставними з урахуванням стадії кримінального провадження та обставин інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення.

Більш того, стороною захисту не доведено наявності достатніх стримуючих факторів від порушень ОСОБА_8 своїх процесуальних обов`язків у випадку застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. Так, у справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року Європейським судом з прав людини зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Доводи апеляційної скарги захисника про те, що стороною обвинувачення не забезпечено ефективне досудове розслідування, оскільки після оголошення підозри ОСОБА_8 11.05.2025 за ч.3 ст.286-1 КК України протягом місяця не проводилися жодні слідчі дії, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки відповідно до ч.5 ст.40 КПК України, слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Більш того, вказані доводи не є предметом розгляду даного провадження.

Таким чином, доводи апеляційної скарги не спростовують правильність висновків слідчого судді.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що доводи апеляційної скарги захисника не можуть бути визнані достатніми для скасування оскаржуваного судового рішення, яке є законним та обґрунтованим.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Любарського районного суду Житомирської області від 07 липня 2025 року, якою продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування до 07 серпня 2025 року, без визначення розміру застави - без зміни.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді :