Справа № 461/464/25
Провадження № 1-кп/461/297/25
УХВАЛА

02.05.2025 року Галицький районний суд м. Львова

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

з участю: прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Львові кримінальне провадження за №0003019 від 26.10.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185КК України, -

в с т а н о в и в:

в провадженні Галицького районного суду м. Львова знаходиться кримінальне провадження про обвинувачення про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185КК України.

Прокурор ОСОБА_3 заявив клопотання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, покликаючись на те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який відповідно передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.10.2024 підозрюваному, на той час, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, та 20.12.2024 судом продовжено такий запобіжний захід до 09.05.2025 з можливістю внесення застави розміром 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи особу обвинуваченого, є достатні підстави стверджувати, що існують ризики, передбачені ст.177 КПК України, зокрема, що обвинувачений може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення та вказані ризики не зменшились, що унеможливлює застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу та свідчить про необхідність продовження раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Потерпілий ОСОБА_6 клопотання прокурора підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечили щодо клопотання прокурора.

Заслухавши думку учасників судового засідання, дослідивши інші матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

У межах даного кримінального провадження ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185КК України.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 28.10.2024 підозрюваному, на той час, ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, та 20.12.2024 судом продовжено такий запобіжний захід до 26.01.2025 з можливістю внесення застави розміром 60 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Відповідно до ст.2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

З метою досягнення завдань кримінального провадження та для належного здійснення правосуддя у справах про вчинення кримінального правопорушення Кодексом передбачено види заходів забезпечення кримінального провадження, до яких належать запобіжні заходи, включаючи домашній арешт та тримання під вартою (статті 131,176,1981,183).

До заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до частини другої статті 131 Кодексу, посеред іншого, належать запобіжні заходи, якими згідно ст.176 Кодексу є особисте зобов`язання, особиста порука, застава, домашній арешт, тримання під вартою.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.331 КПК України, вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ст.148 КПК України запобіжні заходи вибираються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам уникнути від дізнання, досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Статтею 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до загальних положень про запобіжні заходи, такі обираються виключно з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого, зокрема, для забезпечення виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених нормами КПК.

Суд погоджується із позицією сторони обвинувачення, що ризики, які були встановлені на момент обрання запобіжного заходу, продовжують існувати і на момент розгляду даного клопотання.

Підстави для обрання більш м`якого запобіжного заходу обвинуваченому відсутні.

Суду не надано жодних доказів стосовно наявності можливості забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків.

За відсутності достатніх гарантій належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченим, у разі зміни запобіжного заходу, інші запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Положення ст.199 КПК України, передбачають, що при розгляді доцільності продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст.184 цього Кодексу, ураховуються обставини, які свідчать про те, що ризики не зменшились або з`явились нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню розгляду справи до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст.148 КПК України запобіжні заходи вибираються до підозрюваного, обвинуваченого з метою запобігти спробам уникнути від дізнання, досудового слідства та суду, перешкодити встановленню істини в кримінальній справі, продовжити злочинну діяльність, а також для забезпечення виконання процесуальних рішень.

Заслухавши сторін кримінального провадження, зважаючи на тяжкість та обставини інкримінованого кримінального правопорушення, враховуючи, що строк тримання під вартою обвинуваченого завершується, виникла необхідність у продовженні вищевказаного строку, оскільки ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, які були встановлені під час застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не зменшились та продовжують існувати, а саме:

переховуватись від суду, оскільки злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України відповідно до ст. 12 КК України кваліфікується як тяжкий та за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що вже само собою може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне;

незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні шляхом їх переконання, залякування чи схиляння до зміни, наданих ними показань, узгодження своїх показань з показаннями вказаних осіб обґрунтовується тим, що з урахування принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) - суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно. А тому, перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 матиме можливість контактувати із потерпілим, свідками і відповідно схиляти їх до зміни та дачі потрібних йому показів з метою уникнення кримінальної відповідальності.

вчинити інше кримінальне правопорушення свідчить те, що у обвинуваченого відсутні міцні соціальні зв`язки, на утриманні неповнолітніх чи непрацездатних осіб не має, офіційно не працевлаштований, а отже не має постійного та стабільного доходу, вказане свідчить про схильність останнього до вчинення нових злочинів.

Наведені вище обставини в їх сукупності виключають можливість обрання обвинуваченому менш суворого запобіжного заходу.

Зважаючи на відсутність достатніх гарантій належного виконання процесуальних обов`язків обвинуваченою у разі зміни запобіжного заходу, суд вважає, що інші запобіжні заходи можуть не запобігти ризикам, передбаченим ч.1 ст.177 КПК України.

Підстави для зміни запобіжного заходу відсутні, так як ризики, які передбачені ч.1 ст.177 КПК України, продовжують існувати.

В силу змагальності сторін кримінального провадження захистом не спростовано тверджень прокурора, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти існуючим в провадженні ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченої.

Таким чином, суд приходить до висновку про необхідність продовження строку застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Запобіжний захід тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченої, характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого вона обвинувачується, виключає можливість перешкоджання інтересам правосуддя і ухиленню від суду.

Таким чином, підстави для продовження запобіжного заходу тримання під вартою, не відпали, а тому наявна необхідність у задоволені клопотання прокурора та продовженні такого запобіжного заходу із зазначенням визначеного строку.

Вирішуючи клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує, що обраний запобіжний захід відповідає характеру та тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, а встановлені ризики, встановлені стороною обвинувачення та судом, є дійсними та триваючими.

Зокрема, з огляду на тяжкість пред`явленого обвинувачення небезпідставним є висновок щодо можливого ризику переховування обвинуваченого від суду.

Крім того, ОСОБА_4 може незаконно впливати на учасників кримінального провадження.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, зокрема за злочини проти власності.

Суд переконаний, що застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою з можливістю внесення застави у розмірі 181 680 грн є суттєвим чинником, який стимулює обвинуваченого дотримуватись належної процесуальної поведінки.

Таким чином, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу є об`єктивно необхідним з метою досягнення дієвості кримінального провадження.

Суд вважає, що застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, зокрема застави в меншому розмірі, не буде достатньо дієвим заходом забезпечення кримінального провадження, що зможе в повній мірі запобігти встановленим ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України, та забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Твердження про те, що розмір застави не є співрозмірним, оскільки відповідно до висунутого обвинувачення інкримінованим ОСОБА_4 кримінальним правопорушеннями завдано збитків на меншу суму, не ґрунтується на законі, оскільки положеннями Кримінального процесуального кодексу України не визначено, що розмір застосованої застави має бути прямо пропорційним розміру завданих інкримінованими кримінальними правопорушеннями збитків чи шкоди.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність встановлених в провадженні ризиків, передбачених ст.177 КПК України, або виникнення будь-яких нових обставин, які б не були предметом судового розгляду і свідчили про необхідність змешення обвинуваченому розміру застави, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, у задоволенні клопотання захисника слід відмовити, враховуючи недоведеність стороною захисту можливості запобігти існуючим ризикам у кримінальному провадженні

Керуючись ст.ст.176-178, 183, 197, 199 КПК України, суд, -

у х в а л и в:

Продовжити строк тримання обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» строком на 60 днів, тобто до 30.06.2025 року включно.

Вважати продовженим обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосований альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі 60 (шістдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 181 680 грн та встановлення наступних обов`язків, передбачених статтею 194 КПК України, у разі внесення такої:

- прибувати до суду за викликами на судові засідання;

- не відлучатися з населеного пункту Львівської області, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі наявності таких.

У задоволенні клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про зменшення розміру застави відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1