Справа № 155/1830/24 Провадження №11-кп/802/442/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
ВОЛИНСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

31 липня 2025 року місто Луцьк

Волинський апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 на вирок Горохівського районного суду Волинської області від 15 квітня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець села Скобелка, Луцького району, Волинської області, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживаючий за адресою: АДРЕСА_2 , не судимий, розлучений, не працюючий, з середньо-спеціальною освітою, українець, громадянин України,

визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.336 КК України, та йому призначено покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_8 визначено рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту його затримання.

В С Т А Н О В И В

Згідно вирок суду ОСОБА_8 визнано винним і засуджено за те, що він перебуває на обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , як військовозобов`язаний, 06 вересня 2024 року визнаний військово-лікарською комісією придатним до проходження військової служби та 06 вересня 2024 року ОСОБА_8 прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 для вручення повістки про мобілізацію з метоюподальшого проходження військової служби під час мобілізації оголошеної Указом Президента України №69/2022 «Про загальну мобілізацію» від 24 лютого 2022 року та відправки в Збройні Сили України. Про те, 06 вересня 2024 року, ОСОБА_8 будучи на території ІНФОРМАЦІЯ_2 , розташованого у АДРЕСА_3 , всупереч вимог ст. 65 Конституції України, ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», Указу Президента України від 24 лютого 2022 року №69/2022 «Про загальну мобілізацію», з метою ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби, не маючи правових підстав на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації, ухилився від призову за мобілізацією, без поважних причини, 06 вересня 2024 року, відмовився отримати повістку про свою подальшу мобілізацію і відправку у Збройні сили України, з метою подальшого проходження військової служби, чим ухилився від призову на військову службу.

У поданій апеляційній скарзі захисник в інтересах обвинуваченого оскаржує вирок суду з мотивів незаконності, необ`єктивності, невідповідності його висновків фактичним обставинам кримінального провадження, неналежної оцінки доказів, та не встановлення достатніх доказів для доведення винуватості в суді, у зв`язку з чим просить рішення суду першої інстанції скасувати, кримінальне провадження закрити. Посилається на відсутність умислу в діях ОСОБА_8 на вчинення зазначеного правопорушення. Вказує на наявність двох висновків ВЛК, які відрізняються за змістом.

До початку апеляційного розгляду, захисник ОСОБА_7 на адресу суду подала письмове клопотання, у якому просить звільнити від кримінальної відповідальності ОСОБА_8 на підставі ст. 48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки, оскільки 02 травня 2025 року у добровільному порядку останній призваний на військову службу до ЗСУ. Також просить розгляд матеріалів даного кримінального провадження проводити у відсутності ОСОБА_8 , який надав згоду на звільнення від кримінальної відповідальності.

З`ясувавши позицію прокурора, яка стосовно звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності на підставі ст. 48 КК України, не заперечувала, колегія суддів доходить такого висновку.

Відповідно до вимог ч. 1 ст.404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 48 КК України особу, яка вперше вчинила кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо буде визнано, що на час кримінального провадження внаслідок зміни обстановки вчинене нею діяння втратило суспільну небезпечність або ця особа перестала бути суспільно небезпечною.

Стаття 48 КК України передбачає дві самостійні підстави звільнення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, від кримінальної відповідальності. Таке звільнення може мати місце, коли внаслідок зміни обстановки вчинене особою діяння втратило суспільну небезпечність або особа перестала бути суспільно небезпечною.

Як зазначив Верховний Суд у постанові від 15 квітня 2021 року у справі № 161/1390/19 (провадження № 51-5089км19) особу може бути визнано такою, що перестала бути суспільно небезпечною, у разі, коли вона сама або обстановка навколо неї зазнали таких змін, що унеможливлюють вчинення цією особою нового злочину. Такі зміни умов життєдіяльності особи повинні носити позитивний характер, дієво впливати на її поведінку і з великою долею ймовірності свідчити про те, що ця особа не вчинятиме у майбутньому кримінально караних діянь. Такими змінами можуть визнаватись, наприклад: призов особи на військову службу, зміна постійного місця проживання і розірвання зв`язків із кримінальним оточенням, тяжка хвороба або нещасний випадок, унаслідок якого особа стала інвалідом, тощо.

У результаті таких змін у житті істотно змінюється морально-юридична оцінка особи, у зв`язку із чим втрачається доцільність застосування до неї заходів кримінально-правового впливу.

Збереження суспільної небезпечності вчиненого злочину, на момент розгляду справи у суді, не перешкоджає застосуванню ст. 48 КК України у разі, коли у зв`язку із зміною обстановки особа, яка вчинила злочин, перестала бути суспільно небезпечною.

Матеріалами кримінального провадження стверджується, що обвинувачений ОСОБА_8 раніше не судимий та вперше притягується до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, яке у відповідності до положень ст. 12 КК України, є нетяжким.

Згідно витягу з наказу командира ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_9 №123 від 02.05.2025 солдат ОСОБА_8 з 02.05.2025 приступив до виконання службових обов`язків, що також підтверджується довідкою №132 від 13.05.2025.

Отже, з моменту прийняття на військову службу, а саме з 02 травня 2025 року, ОСОБА_8 набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та розпочав виконання військового обов`язку по проходженню військової служби.

Відтак, з огляду на вищенаведене, з урахуванням тяжкості вчиненого ОСОБА_8 кримінального правопорушення (злочину), його особи, який до кримінальної відповідальності притягувався вперше, його посткримінальної поведінки, колегія суддів доходить до висновку, що після вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.336 КК України - ухилення від призову за мобілізацією на особливий період та на момент апеляційного розгляду даної справи, змінилася обстановка, так як військовозобов`язаний ОСОБА_8 з 02 травня 2025 року по даний час проходить військову службу у ВЧ НОМЕР_1 , а тому вчинене ним кримінальне каране діяння втратило свою суспільну небезпечність.

Вказані обставини, на переконання апеляційного суду, свідчать про те, що обстановка, яка оточувала обвинуваченого, на момент вчинення кримінального правопорушення (злочину), змінилася таким чином, що позитивно впливає на нього і робить маловірогідним вчинення ним нового аналогічного або ж однорідного кримінального правопорушення.

У результаті таких змін в житті ОСОБА_8 істотно змінилась морально-юридична оцінка його дій що, на думку колегії суддів, виключає доцільність застосування до нього будь-яких заходів кримінально-правового впливу.

У відповідності до вимог ст. .284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Частинами 1, 4 ст.286 КПК України передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення здійснюється судом. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Виходячи з наведеного, колегія суддів вважає обґрунтованим клопотання сторони захисту і приходить до висновку про те, що наявні усі необхідні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за вчинення ним кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ст.336 КК України, на підставі ст.48 КК України, відтак, вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню, а кримінальне провадження стосовно обвинуваченого закриттю.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, Волинський апеляційний суд,

У Х В А Л И В

Клопотання захисника ОСОБА_7 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 - задовольнити.

Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 15 квітня 2025 року стосовно ОСОБА_8 скасувати.

Звільнити обвинуваченого ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за ст.336 КК України на підставі ст.48 КК України, у зв`язку із зміною обстановки.

Кримінальне провадження стосовно обвинуваченого ОСОБА_8 закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Головуючий

Судді