КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 липня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

представника ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 07.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора у кримінальному провадженні - заступника начальника третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 про накладення арешту у межах кримінального провадження №0001043 від 09.09.2024 за ознаками злочину, передбаченого ст. 368-5 КК України.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій просила скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про накладення арешту на майно, що вилучене під час обшуку автомобіля Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_1 », а саме: Акт приймання - передачі наданих послуг б/н від 28.04.2021 до цивільно-правової угоди №36 на 1 арк.; ??Наряд-замовлення №ЛМ00010522 від 14.09.2024 на автомобіль Q7 VIN: НОМЕР_2 , на суму 1200 грн., замовник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» N?206652219 від _____________________________________________________________________________________

Справа № 759/9255/25 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/4105/2025 Суддя-доповідач - ОСОБА_1

04.11.2021 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АТ/5185042 від 06.02.2024 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АP/8760085 від 05.11.2020 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АТ/3196783 від 07.11.2022 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» N228170051 від 31.03.2025 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Договір купівлі продажу транспортного засобу №8043/2020/2278282 від 31.10.2020 р. автомобіля Audi Q7 д.н.з. VIN: НОМЕР_4 покупець - ОСОБА_10 на 1 арк.

Обґрунтовуючи доводи апеляційної скарги, апелянт зазначала, що вилучені в ході обшуку автомобіля Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_1 » документи мають значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, вони можуть містити інформацію про походження, обіг та використання коштів, які можуть бути предметом злочину, а також підтверджувати зв`язок між причетною особою та фінансовими активами, здобутими злочинним шляхом.

Заслухавши думку прокурора ОСОБА_11 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, думку представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 , яка заперечувала проти задоволення апеляційної скарги, посилаючись на відсутність складу кримінального правопорушення, невідповідність вилученого майна ознакам речових доказів та ту обставину, що у даному кримінальному провадженні нікому не повідомлено про підозру, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів клопотання, відділом розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Київській області за процесуального керівництва Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001043, внесеному до ЄРДР 09.09.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 368-5 КК України.

Згідно даних клопотання, досудовим розслідуванням установлено, що згідно з приміткою до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про запобігання корупції» у цілях розділу VII з урахуванням положення статті 1 цього Закону членами сім`ї суб`єкта декларування, які не є його подружжям або неповнолітніми дітьми станом на останній день звітного періоду, вважаються особи, що спільно проживали із суб`єктом декларування станом на останній день звітного періоду або сукупно протягом не менше 183 днів протягом року, що передує року подання декларації.

Згідно з даними з Єдиного державного реєстру декларацій встановлено, що начальник Північного управління замовника робіт (далі Північне УЗР) ЄДРПОУ - 26630164, ОСОБА_8 в щорічних декларація не відображає членів сім`ї, зокрема співмешканку (дружину) - ОСОБА_12 .

Як зазначено в клопотанні, ОСОБА_8 у 2016 році фіктивно розірвав шлюб із дружиною - ОСОБА_12 з метою умисного приховування незаконного отримання доходів та майна. При цьому, останні продовжують проживати разом, в анкетних даних вказують однакову адресу, використовують одну і ту ж саму поштову скриньку та схожі номери мобільних телефонів, мають спільних дітей, ведуть спільний побут, разом їздять у відпустки за кордон та по Україні, тощо.

Згідно з відомостями про доходи встановлено, що з 2010 року по теперішній час ОСОБА_8 отримав офіційний дохід у розмірі близько 6 млн. грн. (заробітна плата, пенсія, соціальні виплати, надання в оренду землі). За вказаний період останнім набуто таку нерухомість: квартиру, житлового будинку та земельної ділянки 0,21 га, дві земельні ділянки, яку відображено в декларації про доходи. Також ОСОБА_8 офіційно задекларував автомобіль AUDI Q5 2013 року, ринкова вартість якого 350 тис. гривень перевищує зазначену вартість в декларації, та готівкові кошти - 55 тис. доларів США та 40 тис. Євро.

Разом з тим, за наявними даними ОСОБА_8 умисно приховано транспортні засоби, а саме вантажний автомобіль Renault T460 2014 який перебуває у власності останнього.

Крім того встановлено, що ОСОБА_8 у 2021 році не відобразив в декларації придбання (придбано за кордоном) та реалізацію («продано» дружині) вантажного автомобіля Renault Premium 380.19. 2011 року випуску та Renault Т460 2013 року випуску, напівпричіп Mega MNL 2014 року випуску та Bador НП-C30 2018 року випуску, загальна ринкова вартість яких становить близько 2,4 млн. грн.

Щодо співмешканки (дружини) останнього, ОСОБА_12 , органом досудового розслідування встановлено, що з 2010 року по теперішній час ОСОБА_12 набуто таку нерухомість: земельна ділянка 0,12 га, дві квартири з паркомісцем та коморою, нежитлове приміщення, квартиру, дві земельні ділянки та житловий будинок, орієнтовна ринкова вартість активів сягає близько 10 млн. грн.

За попередніми оцінками розмір набутих активів, які не відповідають офіційному доходу ОСОБА_8 та членами його сім`ї, може становити понад 10 млн. грн.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2025 надано дозвіл на проведення обшуку в автомобілі AUDI Q7 д.н.з. « НОМЕР_5 », який, як встановлено органом досудового розслідування, належить на праві власності ОСОБА_10 та перебуває у постійному користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_12 .

Згідно даних протоколу обшуку від 30.04.2025, цього ж дня проведено обшук в автомобілі AUDI Q7 д.н.з. « НОМЕР_5 », в ході якого виявлено та вилучено: Акт приймання - передачі наданих послуг б/н від 28.04.2021 до цивільно-правовової угоди №36 на 1 арк.; ??Наряд-замовлення №ЛМ00010522 від 14.09.2024 на автомобіль Q7 VIN: НОМЕР_2 , на суму 1200 грн., замовник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» N?206652219 від 04.11.2021 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , стархувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АТ/5185042 від 06.02.2024 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , стархувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АP/8760085 від 05.11.2020 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , стархувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АТ/3196783 від 07.11.2022 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , стархувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» N?228170051 від 31.03.2025 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , стархувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Договір купівлі продажу транспортного засобу №8043/2020/2278282 від 31.10.2020 р. автомобіля Audi Q7 д.н.з. VIN: НОМЕР_4 покупець - ОСОБА_10 на 1 арк.

Постановою слідчого СУ ГУ НП в Київській області ОСОБА_13 від 01.05.2025 вищевказане майно, вилучене в ході обшукув автомобілі AUDI Q7 д.н.з. « НОМЕР_5 », визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

02.05.2025 прокурор у кримінальному провадженні - заступник начальника третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва із клопотанням, в якому просив накласти арешт з метою збереження речових доказів на майно, що вилучене під час обшуку автомобіля Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_1 », а саме: Акт приймання - передачі наданих послуг б/н від 28.04.2021 до цивільно-правової угоди №36 на 1 арк.; ??Наряд-замовлення №ЛМ00010522 від 14.09.2024 на автомобіль Q7 VIN: НОМЕР_2 , на суму 1200 грн., замовник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» N?206652219 від 04.11.2021 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АТ/5185042 від 06.02.2024 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АP/8760085 від 05.11.2020 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АТ/3196783 від 07.11.2022 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» N228170051 від 31.03.2025 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Договір купівлі продажу транспортного засобу №8043/2020/2278282 від 31.10.2020 р. автомобіля Audi Q7 д.н.з. VIN: НОМЕР_4 покупець - ОСОБА_10 на 1 арк.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 07.05.2025 відмовлено у задоволенні клопотання прокурора, з посиланням на недоведеність наявності підстав та мети арешту вилученого майна.

З такими висновками слідчого судді суду першої інстанції колегія суддів апеляційної інстанції не погоджується.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним уст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Дослідивши доводи клопотання прокурора та матеріали судового провадження, колегія суддів вважає, що встановлені у даному кримінальному провадженні фактичні обставини кримінального правопорушення, за якими здійснюється досудове розслідування, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що на даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого висновку, що документи,вилучені в ході обшуку в автомобілі AUDI Q7 д.н.з. « НОМЕР_5 », який перебував у користуванні ОСОБА_8 та ОСОБА_12 , можуть містити відомості, які мають значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, що свідчить про їх відповідність критеріям речових доказів, зазначеним у статті 98 КПК України, та згідно ч. 3 ст. 173 КПК України дає підстави для їх арешту як речових доказів з метою збереження.

На переконання колегії суддів, прокурором у клопотанні, у відповідності до вимог ст.ст. 132, 170 - 173 КПК України доведено, що існують правові підстави для накладення арешту на вилучені документи з метою забезпечення їх збереження в як речових доказів, оскільки у даному кримінальному провадженні є всі підстави вважати, що вказане майно може бути приховане, пошкоджене чи знищене.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає обгрунтованими доводи апеляційної скарги прокурора про те, що слідчий суддя дійшов помилкового висновку про відсутність підстав для накладення арешту на вилучене майно з метою забезпечення його збереження як речових доказів.

Незастосування в даному випадку заходу забезпечення кримінального провадження може призвести до втрати доказів у провадженні і таким чином позбавить реалізацію мети досудового розслідування та дотримання завдання арешту майна, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України.

Матеріали провадження свідчать, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна.

Будь-яких негативних наслідків від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, які можуть суттєво позначитися на інтересах інших осіб, колегією суддів не встановлено.

Висловлені під час апеляційного розгляду доводи представника ОСОБА_6 в інтересах ОСОБА_8 про те, що вилучене майно не відповідає критеріям речових доказів та не має жодного значення для досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки встановлені органом досудового розслідування фактичні обставини у даному кримінальному провадженні, містять сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вилучені документи можуть мати значення для встановлення обставин вчинення кримінального правопорушення, зокрема, вони можуть містити інформацію про походження, обіг та використання коштів, які можуть бути предметом злочину, а також підтверджувати зв`язок між причетною особою та фінансовими активами, здобутими злочинним шляхом.

Крім того, накладення арешту на майно не є припиненням права власності на нього або позбавленням таких прав, а носить тимчасовий характер застосування цього заходу забезпечення кримінального провадження, тому відповідні обмеження є розумними і співмірними з огляду на завдання кримінального провадження.

При цьому, та обставина, що жодній особі у кримінальному провадженні №0001043не повідомлено про підозру, не є самостійною підставою для відмови у задоволенні клопотання про арешт майна з метою його збереження як речових доказів, оскільки арешт майна з підстав, передбачених п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, по суті являє собою форму забезпечення доказів і є самостійною правовою підставою для арешту майна, не вимагає обов`язкового оголошення підозри у кримінальному провадженні і не пов`язує особу підозрюваного з можливістю арешту такого майна.

З огляду на положення КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу, повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Крім того, колегія суддів вважає передчасними посилання представника власника майна на відсутність складу кримінального правопорушення у даному провадженні, оскільки обставини здійснення особою конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Наявні на момент розгляду клопотання відомості не перешкоджають накладенню арешту на майно за наведених стороною обвинувачення підстав, та на даному етапі досудового розслідування сукупність долучених до клопотання матеріалів є достатніми для застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

На підставі вищевикладених обставин у їх сукупності, які свідчать про однобічність і необ`єктивність судового розгляду при вирішенні питання щодо арешту вилученого майна, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали про накладення арешту на вказане у клопотанні майно з метою збереження як речових доказів у кримінальному провадженні.

Ураховуючи вищевикладене та керуючись ст. ст. 170, 171, 173, 376, 395, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу прокурора Офісу Генерального прокурора ОСОБА_7 - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду міста Києва від 07 травня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання заступника начальника третього відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтриманням публічного обвинувачення першого управління Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Офісу Генерального прокурора ОСОБА_5 задовольнити.

Накласти арешт на документи, вилучені 30.04.2025 під час обшуку автомобіля Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_1 », шляхом заборони відчуження, розпорядження та користування ними, а саме: Акт приймання - передачі наданих послуг б/н від 28.04.2021 до цивільно-правової угоди №36 на 1 арк.; ??Наряд-замовлення №ЛМ00010522 від 14.09.2024 на автомобіль Q7 VIN: НОМЕР_2 , на суму 1200 грн., замовник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №206652219 від 04.11.2021 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АТ/5185042 від 06.02.2024 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АP/8760085 від 05.11.2020 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №АТ/3196783 від 07.11.2022 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Поліс «Оранта» №228170051 від 31.03.2025 на автомобіль Audi Q7 д.н.з. « НОМЕР_3 » VIN: НОМЕР_4 , страхувальник - ОСОБА_8 на 1 арк.; ??Договір купівлі продажу транспортного засобу №8043/2020/2278282 від 31.10.2020 р. автомобіля Audi Q7 VIN: НОМЕР_4 покупець - ОСОБА_10 на 1 арк.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3