СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/1520/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 червня 2025 року м. Київ

Святошинський районний суд міста Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

провівши в приміщенні суду у відкритому судовому засіданні в м. Києві підготовче судове засідання у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2025 за № 0001099, стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_4 ,

обвинувачений - ОСОБА_5 ,

захисник - ОСОБА_6 ,

ВСТАНОВИВ:

До Святошинського районного суду міста Києва 17.06.2025 надійшов обвинувальний акт з додатками у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2025 за № 0001099, стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 17.06.2025 зазначений обвинувальний акт цього ж дня отриманий головуючою суддею.

Ухвалою від 17.06.2025 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання на 16 год. 30 хв. 23.06.2025 року.

У судовому засіданні прокурор просив призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акта, вважаючи, що по кримінальному провадженні під час досудового розслідування, а також при складенні обвинувального акта, дотримані всі вимоги, передбаченні ст. 32, 291 КПК України, підстави для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, відсутні. Крім того, прокурор заявив клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 60 днів. Дане клопотання прокурор обґрунтовує тим, що на даний час існують ризики, передбачені п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може: переховуватися від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні захисник ОСОБА_6 , позицію якого підтримав обвинувачений ОСОБА_3 , не заперечував щодо призначення даного обвинувального акта до судового розгляду. Щодо клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 заперечував та просив змінити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт або зменшити розмір зазстави.

Вислухавши думку сторін кримінального провадження, вивчивши обвинувальний акт та долучені до нього додатки, суд дійшов таких висновків.

Вказане кримінальне провадження відповідно до вимог ст. 32 КПК України підсудне Святошинському районному суду міста Києва.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п. 1-4 ч. 3 ст. 314 КПК України, судом не встановлено.

Обвинувальний акт та додатки до нього складені у відповідності до вимог КПК України, при затвердженні прокурором обвинувального акта дотримані вимоги закону.

За таких обставин є достатні підстави для призначення даного обвинувального акта до судового розгляду.

Кримінальне провадження на підставі ч. 1 ст. 31 КПК України належить здійснювати суддею одноособово.

Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, обмеження щодо цього, передбачені ч. 2 ст. 27 КПК України, відсутні.

Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді, є наступним: прокурор, обвинувачений, захисник.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 на строк 60 днів, суд, з урахуванням положень кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинувачених, керуючись принципом правової визначеності, дійшов таких висновків.

Відповідно до ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Продовжуючи строк тримання під вартою, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Таким чином, ретельно проаналізувавши доводи, наведені прокурором та стороною захисту, суд дійшов до висновку про те, що такі обставини як зміст та обсяг обвинувачення, конкретні обставини кримінального правопорушення, яке інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_3 , дані про особу обвинуваченого, у своїй сукупності свідчать про те, що на даний час наявні такі ризики як: обвинувачений, перебуваючи на волі зможе ухилятися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування), і на це вказують такі обставини, як характер протиправних дій, в яких він обвинувачується; мотиви, за яких він вчинив дії, що ставляться йому у провину; тяжкість покарання, яке йому загрожує у разі визнання його винуватими у даному кримінальному правопорушенні; вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи його попередню поведінку, а також те, що він перебував у розшуку в іншому кримінальному провадженні.

Також суд відповідно до вимог ст. 178 КПК України приймає до уваги дані про особу обвинуваченого, а саме його вік, стан здоров`я, щодо якого на даний час в розпорядженні суду відсутні об`єктивні медичні застереження щодо неможливості перебування його під вартою, відомості про місце його проживання, відсутність міцних соціальних зв`язків, у тому числі відсутність родини й утриманців, наявність судимості.

Крім того, зважаючи на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії підготовчого судового засідання, що у своїй сукупності свідчить про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначеним ризикам, суд дійшов до висновку про доведення прокурором обставин, які виправдовують подальше тримання обвинуваченого ОСОБА_3 під вартою.

Так, Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Жодних стримуючих факторів, які б свідчили, що обвинуваченими не будуть вживатися перешкоди в уникненні від правосуддя в спосіб неявки в судові засідання, стороною захисту не наведено та не надано доказів на підтвердження цього.

Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що сукупність обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, свідчить, що на даний час продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_3 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Разом з тим, суд, керуючись правилами ч. 5 ст. 182; ст. 183 КПК України, знаходить правові підстави для визначення обвинуваченому ОСОБА_3 розміру застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: вісімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи викладене та керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 314-316, 369-372, 376 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Призначити судовий розгляд у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 24.03.2025 за № 0001099, на підставі обвинувального акта стосовно ОСОБА_3 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у відкритому судовому засіданні в приміщенні Святошинського районного суду м. Києва (м. Київ, вул. Якуба Колоса, 27А) на 14 год. 00 хв. 02 липня 2025 року.

Клопотання прокурора про продовження стосовно обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити стосовно ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів, тобто до 21 серпня 2025 року (включно), і утримувати його у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_3 розмір застави, який здатний забезпечити виконання покладених на нього обов`язків, а саме 80 (вісімдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн 00 к., після внесення якої ОСОБА_3 підлягає звільненню з під варти в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 202 КПК України.

У разі внесення застави, покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 строком на 2 (два) місяці обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

1) прибувати до суду із встановленою періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну , - не виконання яких тягне можливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

Викликати в судове засідання: прокурора, обвинуваченого, захисника.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору, а також надіслати до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України на виконання.

Ухвала в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

В іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1