ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 952/69/24 Головуючий суддя І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/818/195/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
Категорія: Домашнє насильство
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м.Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 на вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 12 квітня 2024 року у кримінальному провадженні, внесеному 03 січня 2024 року до ЄРДР за №0000016,за обвинуваченням

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Олександрівка Зачепилівського району Харківської області, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлені судом першої інстанції обставини:

Вироком Зачепилівського районного суду Харківської області від 12 квітня 2024 рокузасуджено ОСОБА_7 за ст.126-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням (з іспитовим строком 1 (один) рік, з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_7 в період з 07 жовтня 2023 року по 28 грудня 2023 року, діючи умисно, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно якої кожен має право на повагу до його гідності та ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню, а також в порушення Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_9 , шляхом словесних образ та погроз, залякування, що призвело до психологічних страждань потерпілої та завдання шкоди її психологічному здоров`ю у формі емоційної невпевненості, нездатності захистити себе, втрати повноцінного побуту та відпочинку, заниження самооцінки, втрати позитивних емоцій, тощо.

Зокрема, 07 жовтня 2023 року близько 17:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно та безпричинно, вчинив психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_9 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, що спричинило емоційну невпевненість останньої та призвело до психологічного страждання.

Крім того, ОСОБА_7 28 грудня 2023 року близько 09:30 год., перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно та безпричинно, вчинив психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_9 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, що спричинило емоційну невпевненість останньої та призвело до психологічного страждання.

За вчинення домашнього насильства постановами Зачепилівського районного суду Харківської області від 09 жовтня 2023 року та 29 грудня 2023 року ОСОБА_7 за епізодами 07 жовтня 2023 року та 28 грудня 2023 року притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 та ч.2 ст. 173-2 КУпАП.

Крім того, ОСОБА_7 03 січня 2024 року близько 12:00 год., будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства, перебуваючи за своїм місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , умисно та безпричинно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, вчинив психологічне насильство щодо своєї співмешканки ОСОБА_9 , яке виразилось у словесних образах, погрозах, приниженні та залякуванні, що спричинило емоційну невпевненість останньої та призвело до психологічного страждання, чим завдав шкоди психологічному здоров`ю потерпілої та призвело до погіршення якості її життя, що виразилось у зміні характеру повсякденного життя.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка їх подала

Прокурор в апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичні обставини провадження, які суд визнав доведеними, і кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_7 , посилаючись на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування закону, який підлягає застосуванню ст.91-1 КК України, що спричинило невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість, просить вирок суду в цій частині скасувати, ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 призначити покарання за ст.126-1 КК України у виді позбавлення волі на строк 1 рік, на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням (з іспитовим строком 1 (один) рік). На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_7 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників.

В обґрунтування посилається на те, що судом при призначенні покарання ОСОБА_7 не приділено належної уваги тому, що він обвинувачується у вчиненні домашнього насильства, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань, погіршення якості життя потерпілої.

Також, зазначає, що суд, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно зі звільненням обвинуваченого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з визначенням іспитового строку та покладенням обов`язків відповідно до ст.76 КК України, повинен був застосувати до обвинуваченого вказаний обмежувальний захід, передбачений ст.91-1 КК України.

Позиції інших учасників судового провадження

Прокурор в судовому засіданні вимоги апеляційної скарги підтримала в повному обсязі, наполягала на її задоволенні.

Обвинувачений в судовому засіданні вважав необґрунтованою апеляційну скаргу прокурора та просив залишити її без задоволення.

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, думку обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги прокурора, колегія суддів вважає, що вона підлягає задоволенню за наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

З огляду на ст. 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно з вимогами ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та вироку, висновки суду першої інстанції про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, за яке його засуджено, були зроблені на підставі його показань, а провадження було розглянуте в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України. З урахуванням цього суд першої інстанції встановив фактичні обставини провадження та кваліфікував дії обвинуваченого за ст. 126-1 КК України.

А тому висновки суду щодо фактичних обставин провадження, доведеності винуватості обвинуваченого та правильності кваліфікації його дій, які не оскаржувалися в апеляційній скарзі, згідно до ст.404 КПК України, апеляційним судом не перевіряються.

Поряд з цим, слушними є доводи прокурора про застосування до обвинуваченого обмежувального заходу передбаченого п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, оскільки кримінальне правопорушення належить до категорії правопорушень, пов`язаних з домашнім насильством.

Так, Законом України від 06.12.2017 «Про внесення змін до Кримінального та Кримінального процесуального кодексі України з метою реалізації положень Конвенції Ради Європи про запобігання насильству стосовно жінок і домашньому насильству та боротьбу з цими явищами», який набрав чинності 11.01.2019, передбачено новий склад кримінального правопорушення «Домашнє насильство» (ст.126-1 КК України) та одночасно до Загальної частини Кримінального кодексу України внесено розділ ХІІІ-1, який містить норму, що передбачає обмежувальні заходи, що застосовуються до осіб, які вчинили домашнє насильство (ст.91-1 КК України).

Згідно з ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Заходи, передбачені частиною першою цієї статті, можуть застосовуватися на строк від одного до трьох місяців і за потреби можуть бути продовжені на визначений судом строк, але не більше як на 12 місяців.

Тобто, обмежувальні заходи, передбачені вищевказаною нормою Закону, виступають додатковим механізмом захисту потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством.

Контроль за поведінкою засуджених, до яких застосовано обмежувальні заходи, здійснює орган пробації за місцем проживання засудженого, а в разі вчинення злочину військовослужбовцем - командир військової частини.

Проте, місцевим судом при призначенні покарання ОСОБА_7 указані вимоги закону України про кримінальну відповідальність не були враховані.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження, ОСОБА_7 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення неодноразово вчиняв психологічне насильство в сім`ї відносно своєї співмешканки, за що відповідно притягувався до адміністративної відповідальності.

Саме систематичні умисні дії обвинуваченого по відношенню до своєї співмешканки призвели до психологічних та фізичних страждань потерпілої ОСОБА_9 .

Згідно з приписами п.4 ч.1 ст.24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», направлення кривдника на проходження програми для кривдників віднесено до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству.

Наказом Мінсоцполітики України від 01.10.2018 №1434 затверджена «Типова програма для кривдників, якою передбачено комплекс заходів, спрямованих на зміну насильницької поведінки кривдника, формування у нього нової, неагресивної моделі поведінки у приватних стосунках, відповідального ставлення до власних вчинків та їх наслідків, до виконання батьківських обов`язків, на викорінення дискримінаційних уявлень про соціальні ролі та обов`язки жінок і чоловіків. Метою типової програми є зміна насильницької поведінки кривдника, формування соціально прийнятних норм і гуманістичних цінностей.

Отже колегія суддів погоджується з доводами прокурора про те, що з метою необхідності зміни насильницької поведінки обвинуваченого ОСОБА_7 у майбутньому та формування у нього неагресивної моделі поведінки у стосунках, як з потерпілою, так і з оточуючими, до обвинуваченого слід застосувати обмежувальні заходи у виді направлення ОСОБА_7 для проходження програми для кривдників.

Разом з цим, оскільки прокурором в апеляційній скарзі не конкретизовано строк покладення на ОСОБА_7 обмежувальних заходів, відповідно до вимог п.5 ч.1 ст.91-1 КК України то з урахуванням фактичних обставин кримінального правопорушення та відомостей про особу обвинуваченого, колегія суддів дійшла висновку про необхідність застосування до ОСОБА_7 обмежувального заходу у виді направлення для проходження програми для кривдниківстроком на 1 місяць.

Такий обмежувальний захід буде сприяти виправленню обвинуваченого, покращенню психологічного здоров`я потерпілої ОСОБА_9 , а призначене судом покарання та обмежувальні заходи у своїй сукупності будуть необхідними і достатніми для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

У відповідності до п.4 ч.1 та ч.2 ст.409 КПК України підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути, зокрема, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, а також невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Відповідно до вимог ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; необхідності застосування більш суворого покарання; скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Водночас за приписами ч.1 ст.421 КПК України обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник.

Враховуючи вищенаведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а вирок місцевого суду підлягає скасуванню в частині призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосуванню, з ухваленням апеляційним судом свого вироку. При цьому, враховуючи, що прокурором не оскаржено вирок в частині призначення саме виду та розміру покарання, а також застосування ст.75 КК України, колегія суддів в цій частині вирок залишає без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.404, 407, 418, 420 КПК України, колегія суддів,-

ЗАСУДИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Зачепилівського районного суду Харківської області від 12 квітня 2024 року щодо ОСОБА_7 в частині призначення покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ст.126-1 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням (з іспитовим строком 1 (один) рік).

На підставі п.1,2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до ОСОБА_7 обмежувальний захід у виді направлення для проходження програми для кривдників на строк 1 (один) місяць.

В решті вирок суду залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення, може бути оскаржений в касаційному порядку безпосередньо до Кримінального касаційного суду у складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4