Справа № 346/3961/19
Провадження № 1-в/346/206/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву (клопотання)

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Голосків Коломийського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, фізичної особи - підприємця,

засудженого вироком Коломийського міськрайонного суду ІваноФранківської області від 07.05.2024 р. за ч.2 ст.286 КК України у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07.01.2019 року за № 0000086,

про скасування заходу забезпечення цивільного позову у виді накладення арешту на рухоме та нерухоме майно засудженого,

ВСТАНОВИВ:

вказану заяву (клопотання) засуджений обґрунтовує тим, що вироком Коломийського міськрайонного суду ІваноФранківської області від 07.05.2024 р. його засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та на підставі ст.75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Однак, судом при ухваленні даного вироку не могло бути вирішено питання про скасування вжитого заходу забезпечення кримінального провадження, а саме арешту, накладеного ухвалою вказаного суду від 26.11.2019 року на все рухоме та нерухоме майно засудженого в межах суми заявленого потерпілим ОСОБА_4 цивільного позову про відшкодування майнової шкоди, упущеної вигоди та відшкодування моральної шкоди в сумі 419 110 гривень.

Вищевказаним вироком зазначений цивільний позов задоволено частково та стягнуто із засудженого на користь вказаного потерпілого 35 982 грн. 65 коп. відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, та 55 000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 у іншій частині відмовлено в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

03.07.2024 року засуджений передав ОСОБА_4 грошові кошти в розмірі 195 135 грн., присуджені вказаним вироком.

Тому засуджений просить скасувати вказаний захід забезпечення кримінального провадження.

Засуджений в судове засідання не з`явився, 23.05.2025 року подав до суду заяву, в якій просить розглянути заяву (клопотання) без його участі та задовольнити її.

Прокурор та потерпілий в судове засідання не з`явилися, про місце та час розгляду заяви (клопотання) повідомлені належним чином, жодних заяв чи клопотань до суду не подав.

При цьому суд враховує, що відповідно до змісту ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Суд, вивчивши подану заяву (клопотання) та матеріали вказаного кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Судом встановлено, що вироком вказаного суду від 07.05.2024 року ОСОБА_3 засуджено за ч. 2 ст. 286 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 1 (один) рік та на підставі ст.75 КК України звільнено засудженого від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки та з покладенням передбачених п. 1, 2 ч. 1 ст. 76, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України обов`язків.

Крім того, даним вироком вирішено стягнути із засудженого на користь потерпілого ОСОБА_4 35 982 грн. 65 коп. відшкодування майнової шкоди, завданої злочином, та 55 000 грн. відшкодування моральної шкоди, завданої злочином. В задоволенні цивільного позову потерпілого ОСОБА_4 у іншій частині відмовлено в зв`язку з безпідставністю позовних вимог.

Судом також встановлено, що за наслідком проведеного підготовчого судового засідання, ухвалою вказаного суду від 26.11.2019 року накладено арешт на все рухоме та нерухоме майно засудженого в межах суми заявленого вказаним потерпілим цивільного позову, тобто в сумі 419 110 гривень (том. 5, а. п. 107)

Застосування вказаних заходів забезпечення кримінального провадження відображено також у постанові головного державного виконавця Коломийського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області ОСОБА_5 , винесеній 09.12.2019 року, про відкриття відповідного виконавчого провадження № 60834168 щодо виконання вказаної ухвали суду від 26.11.2019 року (том. 5, а. п. 105, 106).

Згідно з даними розписки, складеної потерпілим ОСОБА_4 03.07.2024 року він отримав від засудженого грошові кошти в розмірі 195 135 грн., присуджені вказаним вироком (том. 5, а. п. 104).

Відповідно до ч.3 ст. 41 Конституції України ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на вільне володіння своїм майном, яке звичайно називається правом на власність.

Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі АГОСІ проти Об`єднаного Королівства). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

У справі «Раймондо проти Італії» ( «Raimondo v. Italy», рішення 24.01.1994 р.) заявник скаржився на контроль за використанням власності у зв`язку з провадженням кримінального розслідування, не знайшовши у цьому випадку порушення ст.1 протоколу № 1, Суд відзначив порушення в тому, що уряд не вжив швидких заходів для того, щоб знову надати в повноправне користування власність після закінчення відповідних розслідувань (п.35).

Як передбачено ч.1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 132 цього Кодексу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи наведене, а також те, що вказаний вирок набрав законної сили, а об`єкти рухомого та нерухомого майна, які належать засудженому, не підлягали конфіскації чи спеціальній конфіскації, та з урахуванням того, що засуджений добровільно передав потерпілому ОСОБА_4 всі присуджені суми відшкодувань шкоди, завданої злочином, суд вважає, що вказаний захід забезпечення кримінального провадження та цивільного позову слід скасувати, оскільки застосування такого заходу безпідставно обмежує реалізацію конституційних прав засудженим як власником певного майна.

На підставі викладеного, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 3 ст. 41 Конституції України, керуючись ст. 98, 100, 170, 174, 537, 539 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

клопотання задовольнити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області, винесеною 26.11.2019 року (справа № 346/3961/19), на все рухоме та нерухоме майно засудженого ОСОБА_3 .

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Івано-Франківського апеляційного суду через Коломийський міськрайонний суд Івано Франківської області протягом семи днів з дня її постановлення.

Повний текст ухвали складено 02.06.2025 року о 15 год.

Головуючий суддя : ОСОБА_1