УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.07.2025 Справа №607/8076/25 Провадження №1-кп/607/1418/2025

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря с/з ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

та захисників адвокатів ОСОБА_6 , ОСОБА_7

під час проведення судового розгляду у відкритому судовому засіданні в м. Тернополі, кримінального провадження внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000637 від 29 березня 2025 року відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України та ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000637 від 29 березня 2025 року відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України та ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

В судовому засіданні прокурор подала клопотання у яких просить продовжити строк застосованого відносно обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. В обгрунтування клопотання вказує про те, що строк зазначеного запобіжного заходу обвинуваченим закінчується та на даний час кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, а підстави для зміни запобіжного заходу на інший, не пов`язаний з триманням під вартою відсутні, оскільки продовжують існувати ризики того, що ОСОБА_4 та ОСОБА_5 перебуваючи на волі, зможуть переховуватися від суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення, а тому вважає, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не зможе запобігти наявним ризикам та забезпечити належне виконання обвинуваченими процесуальних обов`язків.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 щодо вирішення клопотання прокурора покладаються на думку суду.

Обвинувачена ОСОБА_5 та її захисник - адвокат ОСОБА_7 не заперечили щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши клопотання прокурора, думку інших учасників судового розгляду, суд приходить до наступних висновків.

Відповідно до вимог ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Так, ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2025 року відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, строк якого в подальшому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2025 року продовжено на термін до 12 липня 2025 року.

Також ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 03 квітня 2025 року відносно ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, строк якого в подальшому ухвалою Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 14 травня 2025 року продовжено на термін до 12 липня 2025 року.

При вирішенні клопотань сторони обвинувачення щодо продовження запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 суд враховує положення ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Статею 5 Рекомендації Комітету Європи від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується на тому, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину. Важливим критерієм, орієнтуючись на який слід застосовувати вид запобіжного заходу, повинна бути санкція за злочин, вчинений обвинуваченим, тобто чим більш сувора санкція передбачена за злочин, поставлений обвинуваченому в вину, тим більш суворий запобіжний захід повинен бути обраний щодо нього.

Відповідно до п. п. 61, 62 рішення Європейського суду з прав людини від 24 липня 2003 року по справі Смирнов проти Росії, наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Таким чином, суд не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останнього більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

Окрім цього, суд також не вбачає доцільності у зміні раніше застосованого щодо обвинуваченої ОСОБА_5 запобіжного заходу, оскільки будь-яких нових даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування стосовно останньої більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, в судовому засіданні на даній стадії процесу не встановлено.

В свою чергу слід зазначити, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею177 (частина 1 статті 184КПК).

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Суд, оцінюючи вірогідність такої поведінки обвинуваченого, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи. КПК покладає на прокурора обов`язок обґрунтувати ризики кримінального провадження.

При цьому суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.4 ст.186 КК України, які з урахуванням вимог ст.12 КК України є тяжкими злочинами. Також на даний час продовжують існувати ризики, що були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , зокрема останній з огляду на санкції статей обвинувачення зможе переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, адже обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, за одне з яких у випадку доведення його винуватості передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до десяти років; може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до суду; а також може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже останній раніше судимий за умисні корисливі злочини проти власності, що свідчить про систематичність та стійкість протиправної поведінки обвинуваченого, його небажання ставати на шлях виправлення та перевиховання і при обставинах вчинення злочину, про підвищену його суспільну небезпеку як особи, яка може вчинити й інше кримінальне правопорушення. Окрім цього ОСОБА_4 не має постійного джерела доходу та офіційно не працевлаштований, та вчинив нові тяжкі злочини в умовах воєнного стану в Україні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_4 , а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочинів, у вчиненні яких обвинувачується останній, суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченого під вартою, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 строком до 60 діб.

Окрім цього, суд враховує те, що прокурором та матеріалами кримінального провадження доведено наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, яке з урахуванням вимог ст. 12 КК України є тяжким злочином. Також на даний час продовжують існувати ризики, що були враховані при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 , зокрема остання може навмисно переховуватись суду з метою уникнення відповідальності за вчинений злочин; може незаконно впливати на свідка у даному кримінальному провадженні, з метою навмисного схиляння свідка до зміни наданих раніше показань, чи до відмови давати показання; може вчинити інше кримінальне правопорушення, адже остання раніше судима за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, що характеризує її як особу, яка належних висновків для себе не робить, на шлях виправлення не стає, продовжує вчиняти нові умисні злочини, не зважаючи на законодавчу заборону вчиняти певні дії. Окрім цього ОСОБА_5 не має постійного джерела доходу та офіційно не працевлаштована, вчинила новий тяжкий злочин в умовах воєнного стану в Україні.

З урахуванням викладеного, суд приходить до переконання, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, а тому враховуючи вимоги ст. 178 КПК України та з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_5 , а також зважаючи на те, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується остання, суд вважає виправданим подальше тримання обвинуваченої під вартою, а тому клопотання прокурора слід задовольнити та продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_5 строком до 60 діб.

На підставі викладеного та керуючись главою 18 КПК України, ст.ст. 318, 331, ч.ч.1, 2 ст. 376 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченого ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 07 вересня 2025 року.

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_5 - задовольнити.

Запобіжний захід, застосований до обвинуваченої ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, залишити без змін, продовживши строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , до 07 вересня 2025 року.

Судове засідання у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000637 від 29 березня 2025 року відносно ОСОБА_4 обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України та ОСОБА_5 , обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відкласти на 11.00 год 21 липня 2025 року, повторивши виклик учасників судового провадження та надавши вимогу на відконвоювання обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в зал судових засідань.

Копію ухвали вручити обвинуваченим ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , їх захисникам та прокурору, а також направити уповноваженій службовій особі в місця ув`язнення обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку лише в частині продовження строку запобіжного заходу безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_1