КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участі секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

підозрюваної ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Києві апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 березня 2025 року,

в с т а н о в и л а :

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.03.2025 задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 , погоджене з прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про тримання ОСОБА_6 під вартою визначено тривалістю 60 днів з моменту затримання підозрюваної, тобто до 26.05.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 розмір застави у вигляді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

_____________________________________________________________________________

Справа № 761/12793/25 Слідчий суддя - ОСОБА_9

Апеляційне провадження № 11-сс/824/3166/2025 Суддя-доповідач -

ОСОБА_1 ) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, як безпосередньо, так і через інших осіб;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії покладених на підозрювану ОСОБА_6 обов`язків - 60 днів з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом, в межах строку досудового розслідування.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді нічного домашнього арешту.

В апеляційній скарзі захисник посилався на необгрунтованість повідомленої ОСОБА_6 підозри та зазначав, що заявник є упередженим, у протоколі допиту та заяві про злочин він зазначив неправдиві відомості про те, що ОСОБА_6 є його знайома, у той час як він є її прямим родичем - рідним дядьком; у справі відсутні об`єктивні дані про причетність ОСОБА_6 до інкримінованого їй кримінального правопорушення, а кваліфікація її дій за ч. 3 ст. 368 КК України є помилковою та занадто суворою; у даній справі наявні ознаки провокації злочину, що підтверджується даними протоколів НСРД від 27.03.2025 та 28.03.2025.

Також апелянт зазначав, що зазначені слідчим у клопотанні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, є виключно припущеннями, які не обґрунтовуються жодним наданим суду доказом.

Слідчим суддею не враховано, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем, характеризується позитивно, та у випадку обрання їй запобіжного заходу у виді нічного домашнього арешту, - зможе виконувати свої обов`язки в Збройних силах України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваної ОСОБА_6 та її захисника ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу, думку прокурора ОСОБА_5 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та просив ухвалу слідчого судді залишити без змін, вивчивши матеріали судового провадження та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із матеріалів судового провадження, слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у місті Києві за процесуального керівництва Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000023 від 14.03.202 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Згідно даних клопотання, органом досудового розслідування у даному кримінальному провадженні встановлено, що у невстановленому місці та у невстановлений час, але не пізніше 14.03.2025, інженер відділення спеціального зв?язку інформаційно-телекомунікаційного центру (департаментів Міністерства оборони України) військової частини НОМЕР_1 молодший лейтенант ОСОБА_6 вступила у злочинну змову з невстановленими службовими особами Генерального штабу ЗС України, з метою сприяння в одержанні такими особами неправомірної вигоди за переведення військовослужбовців із «бойових» військових частин у «тилові».

Так, на початку березня 2025 року ОСОБА_6 повідомила ОСОБА_10 , який діяв у інтересах військовослужбовця ВЧ НОМЕР_2 ОСОБА_11 , що зможе вирішити питання переведення ОСОБА_11 із бойової військової частини в тилову.

В подальшому, 27.03.2025, приблизно о 17 год. 00 хв., молодший лейтенант ОСОБА_6 , під час особистої зустрічі з ОСОБА_10 , перебуваючи у внутрішньому дворі, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою із невстановленими службовими особами Генерального штабу ЗС України з метою реалізації злочинного умислу, спрямованого на сприяння в одержанні невстановленими службовими особами Генерального штабу ЗС України неправомірної вигоди від ОСОБА_10 , за переведення ОСОБА_11 з однієї військової частини в іншу, внаслідок чого ОСОБА_11 мав бути переведений в «тилову» військову частину, висловила ОСОБА_10 протиправну вимогу про необхідність надання неправомірної вигоди у в розмірі 6 000 доларів США, для їх подальшої передачі невстановленим службовим особам Генерального штабу ЗС України за вирішення ними питання щодо переведення ОСОБА_11 у тилову військову частину.

28.03.2025 о 15 год. 55 хв., ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію злочинного умислу, перебуваючи за адресою: м. Київ, вулиця Велика Васильківська, 6, заклад «Сяйво книги», отримала від ОСОБА_10 неправомірну вигоду у розмірі 6 000 доларів США для їх подальшої передачі невстановленим службовим особам Генерального штабу ЗС України за переведення ОСОБА_11 у тилову військову частину.

Згідно даних протоколу затримання від 28.03.2025, цього ж дня о 16.07 год. ОСОБА_6 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

28.03.2025 у межах вказаного кримінального провадження ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у пособництві в одержанні службовою особою неправомірної вигоди за вчинення такою службовою особою в інтересах того, хто надає неправомірну вигоду, будь-якої дії із використанням наданого їй службового становища, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, з правовою кваліфікацією таких дій за ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

29.03.2025 старший слідчий слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_8 звернулась до слідчого судді Шевчеківського районного суду міста Києва із клопотанням, погодженим прокурором Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , про застосування до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою із визначенням застави у виді 80 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 гривень, та покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29.03.2025 задоволено клопотання слідчого та застосовано до підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 26.05.2025 року, включно, в межах строку досудового розслідування.

Цією ж ухвалою визначено ОСОБА_6 розмір застави у вигляді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 гривень.

У разі внесення застави, покладено на ОСОБА_6 обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожним їхнім викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому вона проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) утримуватися від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, як безпосередньо, так і через інших осіб;

5) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

6) носити електронний засіб контролю.

Визначено строк дії покладених на підозрювану ОСОБА_6 обов`язків - 60 днів з моменту внесення застави у розмірі, визначеному судом, в межах строку досудового розслідування.

З такими висновками погоджується і колегія суддів.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваної, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують наявність обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваної з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Як вважає колегія суддів, слідчий суддя, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, оцінюючи їх достатність для висновку про причетність ОСОБА_6 до інкримінованого їй кримінального правопорушення, дійшов обґрунтованого висновку про наявність у провадженні достатньої сукупності доказів, які свідчать про обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого злочину.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, враховуючи обставини, тяжкість, наслідки та ступінь суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , дані про особу підозрюваної, колегія суддів дійшла висновку, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховуватись від органів досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

Крім того, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, взявши до уваги дані, які характеризують особу підозрюваної, її майновий та сімейний стан, конкретні обставини кримінального правопорушення, а також розмір неправомірної вигоди в сумі 6 000 доларів США, отримання якої інкриміновано ОСОБА_6 , дійшов висновку про визначення підозрюваній застави у межах, передбачених ч. 5 ст. 182 КПК України для даної категорії злочину, а саме у виді 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 242 240 грн. 00 коп.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини кримінального провадження в сукупності з даними про особу підозрюваної, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені п. п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, який, на думку колегії суддів, у сукупності з існуючими ризиками, даними про особу підозрюваної, тяжкістю та суспільною небезпекою інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є обґрунтованим, та підстав для застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту, колегія суддів не вбачає.

Наявність обставин, які б давали підстави вважати про достатність застосування більш м`якого запобіжного заходу відносно ОСОБА_6 аніж тримання під вартою, колегією суддів не встановлено під час перегляду оскаржуваної ухвали.

Викладені в апеляційній скарзі захисника в інтересах підозрюваної доводи про недоведеність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 інкримінованого їй злочину, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 3 ст. 368 КК України.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять достатні дані, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованого злочину, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

З наведених підстав, доводи захисника про упередженість заявника та зазначення ним під час допиту неправдивих відомостей, відсутність доказів для доведення причетності ОСОБА_6 до інкримінованого їй кримінального правопорушення, невірну кваліфікацію її дій та наявність ознак провокації злочину, є передчасними.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

Посилання захисника на те, що органом досудового розслідування не доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити під час вирішення питання про застосування запобіжного заходу або в майбутньому.

Отже, ризики, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення вірогідності їх здійснення.

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної у сукупності, слідчий суддя дійшов вірного висновку про існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

При цьому, посилання захисника на те, що ОСОБА_6 є військовослужбовцем та характеризується позитивно, враховані слідчим суддею, проте самі по собі не забезпечують впевненості у належній процесуальній поведінці підозрюваної, у випадку застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування.

Керуючись ст. ст. 176-178, 182, 183, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 29 березня 2025 року,- без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ ___________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3