УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 рокуСправа № 495/5644/25
Номер провадження 1-кс/495/1577/2025

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Білгород-Дністровському клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Кондрово, Дзержинського району, Калузької області, рф, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

ВСТАНОВИВ:

29.07.2025 року слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старший лейтенант поліції ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні слідчим зазначено, що слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0001019, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на протязі останніх пів року, точну дату встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проживав разом із своєю співмешканкою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , за місцем свого мешкання, а саме в приміщенні будинку АДРЕСА_1 .

25 липня 2025 року, приблизно о 16.40 год., ОСОБА_4 , знаходячись разом з ОСОБА_8 на подвір`ї за місцем їх спільного проживання, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, керуючись раптово виниклим прямим умислом направленим на нанесення потерпілій тілесних ушкоджень, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді завдання тілесних ушкоджень ОСОБА_8 , ОСОБА_4 наніс один удар долонею своєї руки в область голови потерпілої ОСОБА_8 , після чого вона направилася до свого знайомого ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає в приміщенні будинку АДРЕСА_1 , попросивши останнього залишитись у нього вдома, оскільки у неї з її співмешканцем ОСОБА_4 часто виникають конфлікти та який систематично наносить їй тілесні ушкодження та вона боїться повертатися додому.

Надалі, 26.07.2025 в обідній час, більш точний час встановити не надалось можливим, ОСОБА_4 прийшов до місця проживання ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , який проживає по АДРЕСА_1 та побачивши ОСОБА_8 намагався повернути її додому, під час чого виник конфлікт та подальша розмова на даному підґрунті перейшла у сварку, під час якої у нього виник прямий умисел направлений на спричинення тілесних ушкоджень, реалізовуючи який, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер протиправного умислу, вчинюваних дій, та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, у вигляді тілесних ушкоджень, наніс удар своєю рукою по обличчю ОСОБА_8 , від яких вона впала, вдарившись головою об отмостку будинку. Після чого ОСОБА_4 , не беручи до уваги стан здоров`я ОСОБА_8 та не сприймаючи за належне вагомість наслідку спричиненим протиправним діям, одразу забрав останню до місця свого мешкання, а саме приміщення будинку АДРЕСА_1 .

На наступний день, 27.07.2025, приблизно о 08.00 год., ОСОБА_4 , прокинувшись та зайшовши до спальної кімнати, в якій знаходилась ОСОБА_8 , побачив останню без свідомості та злякавшись можливих наслідків викликав карету швидкої допомоги. В подальшому потерпілу ОСОБА_8 було госпіталізовано до КНП «Білгород-Дністровська міська багатопрофільна лікарня», де діагностовано тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, кома, без свідомості, чисельні гематоми голови та рук, набряк мозку, в результаті яких ОСОБА_8 , не приходячи до тями, померла ІНФОРМАЦІЯ_5 о 12.00 годині.

Безпосередньою причиною смерті ОСОБА_8 є закрита черепно-мозкова травма у формі численних синців лівої передньобокової поверхні голови, травматичного субдурального крововиливу над правою великою підпулою головного мозку, що ускладнилось набряком головного мозку та розвитком дислокаційного синдрому.

Встановивши наявність достатніх доказів, 28.07.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було повідомлено про те, що він підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 ; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 ; та іншими проведеними слідчими діями в їх сукупності

Таким чином, підозрюваний ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у тяжкому кримінальному правопорушенні, передбаченому ч. 2 ст. 121 КК України умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого за вчення якого передбачене покарання у вигляді позбавлення волі на строк від семи до десяти років.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання передбаченим п.п. 1, 2, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України ризикам.

Беручи до уваги викладене, на теперішній час існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню.

При вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу ОСОБА_4 враховується, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам. Так, особисте зобов`язання не може бути застосовано, у зв`язку з тим, що це найбільш м`який запобіжний захід і він не відповідає тяжкості вчиненого злочину, особі підозрюваного та встановленим під час досудового розслідування ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Особиста порука не може бути застосована, крім того, в силу того, що не встановлено осіб, які заслуговують на довіру та можуть поручитися за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, передбачених ст.194 КПК України і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу. Обирати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту недоцільно, оскільки такий захід забезпечення кримінального провадження в цілому не зможе гарантовано запобігти ризикам, зазначеним вище, для досягнення завдання кримінального провадження забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини.

За таких обставин, зазначені в клопотанні ризики, - переховуватись від органів досудового розслідування, впливати на свідків, знищити або змінити на свою користь речові докази є належно обґрунтованими.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суд має оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 , вагомість доказів, та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

На підставі викладеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого та пояснив, що мав тривалі стосунки зі своєю співмешканкою, яку щиро кохав. За весь час спільного проживання він жодного разу не застосовував до неї фізичне насильство, та не піднімав на неї руку. Останнім часом вона почала зловживати алкогольними напоями, часто перебувала у стані сильного сп`яніння, у зв`язку з чим могла падати як на вулиці, так і вдома, навіть у ванній кімнаті, через це на її тілі часто з`являлись синці. Підозрюваний зазначив, що незважаючи на те, що його співмешканка зловживала спиртними напоями, він продовжував турбуватись про неї та не забороняв вживати алкоголь. У день трагічних подій, співмешканка була у стані сильного алкогольного сп`яніння, підозрюваний поклав її спати, коли переконавшись, що вона заснула, він перестав хвилюватися. Вночі він кілька разів підходив до неї, помітив, що вона спить, однак хропе незвично, з повернутою головою. Спробував привести її до тями, окропивши водою та ляснувши по щоках, переконавшись, що вона дихає та спить він заспокоївся. Вранці, коли її стан не змінився, підозрюваний звернувся до її матері, поцікавившись, чи є це для неї звичним, на що отримав відповідь, що подібне траплялось і раніше. Після цього, коли його співмешканка не приходила до тями, він викликав швидку медичну допомогу. Лікар повідомив, що жінка перебуває у сильному алкогольному сп`янінні, однак сказав, що все буде добре, потім підозрюваний допоміг завантажити її до карети швидкої допомоги. Згодом, після від`їзду медиків, до нього прибула поліція, яка його затримала.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Зазначив, що ризики зазначені в клопотанні є необґрунтованими, надуманими та мають абстрактний характер. Також, поставив під сумнів обґрунтованість повідомленої підозри, звернувши увагу суду на можливу потребу у зміні правової кваліфікації дій підозрюваного. При цьому наголосив на відсутності вини ОСОБА_4 . На підставі цього, захисник просив обрати відносно підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. У разі, якщо суд дійде висновку про необхідність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просив визначити розмір застави у мінімально допустимому розмірі. Окремо звернув увагу на те, що попри тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення, вчиненого із застосуванням насильства, прокурор у клопотанні не просить застосувати запобіжний захід без альтернативи у вигляді застави.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за №0001019, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 27.07.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України.

28.07.2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , було повідомлено про те, що він підозрюється в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілого, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, підтверджується зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме:

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_10 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_13 ;

-Протоколом допиту свідка ОСОБА_14

-Протоколом допиту потерпілої ОСОБА_15 ;

-та іншими проведеними слідчими діями в їх сукупності

За твердженням слідчого, існує наявність ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, може вдатися до спроб зашкодити кримінальному провадженню та при вирішенні питання щодо обрання запобіжного заходу підозрюваному, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою не може запобігти зазначеним ризикам.

Також слідчий вказав, що в даному кримінальному провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, проте необхідно оцінити суворість можливого покарання підозрюваного ОСОБА_4 вагомість доказів та інші обставини, передбачені ст. 178 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно зі ст.29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до п.1 ст.5 Європейської конвенції з прав людини визначає, що кожен має право на свободу та особисту недоторканість. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Разом з цим, тримання під вартою може бути виправдане тільки за наявності конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до свободи особистості. Також згідно з пунктом 3 статті 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод саме тільки існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, і органи досудового розслідування мають навести всі підстави для обрання запобіжного заходу тримання під вартою. До того ж такі підстави мають бути чітко вказані.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний Кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Так, у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (Заява N 42310/04) Справа від 21.04.2011 йдеться, що суд повторює, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчините правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom) від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

З урахуванням конкретних обставин справи та практики ЄСПЛ, слідчий суддя вважає, що надані органом досудового розслідування до клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в своїй сукупності, на даній стадії досудового розслідування, вказують на обґрунтованість висунутої підозри у вчиненні кримінального правопорушення.

Крім того, обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_4 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою, не передбачає необхідності щодо подання чітких доказів, про що сказано у рішенні Європейського суду з прав людини «Феррарі-Браво проти Італії» (Ferrari-Bravo v Italy) (ріш.), 9627/81, 14 березня 1984, DR 37, 15 «3. Комісія наголошує, що питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою».

Про те саме йдеться й у рішенні ЄСПЛ «Мюррей проти Сполученого Королівства» (Murray v United Kingdom), 14310/88, 28 жовтня 1994 р. Метою допитів під час тримання під вартою відповідно до пункту (с) частини 1 статті 5 є сприяння кримінальному розслідуванню шляхом підтвердження чи розвіювання конкретної підозри, яка послужила причиною арешту. Тому факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

При вирішені питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , суд враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Крім того, слідчий суддя враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, але на даній стадії досудового розслідування та існування ризиків можливого ухилення підозрюваного від органу досудового розслідування та суду і в тому числі перешкоджання ним кримінальному провадженню, суд з урахуванням положень Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини та практики Європейського суду з прав людини, приходить до висновку про наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, навіть з урахуванням презумпції невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного.

Обставин, передбачених ч.2 ст.183 КПК України, які є перешкодою для застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не встановлено.

Вказане вище дає підстави вважати, що саме такий вид запобіжного заходу, як тримання під вартою, зможе запобігти ризикам передбаченим ст.177 КПК України, а тому клопотання в цій частині підлягає задоволенню.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Статтею 183 КПК України передбачено право суду, а не обов`язок визначити заставу як альтернативний захід забезпечення провадження.

В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави визначається у таких межах:

1) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні нетяжкого злочину, - від одного до двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

2) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб;

3) щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, оскільки кримінальне правопорушення, у скоєні якого підозрюється ОСОБА_4 вважається тяжким, розмір застави щодо нього не може перевищувати вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Таким чином, враховуючи наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним ОСОБА_4 вказаного кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити зазначенні у клопотанні дії, спрямовані на перешкоджання здійсненню досудового розслідування та правосуддю у розумні строки, з урахуванням тяжкості покарання, обставин, які обґрунтовують неможливість запобігання зазначеним у клопотанні ризикам, які на даний час існують, та з метою забезпечення виконання покладених на підозрюваного процесуальних обов`язків, а також враховуючи особу підозрюваного, його майновий і сімейний стан, а також стан його здоров`я, слідчий суддя приходить до переконання про необхідність застосування застави у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вважаючи, що саме такий розмір застави є достатнім для забезпечення виконання підозрюваним, покладених на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 182, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_6 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Ізмаїльській слідчий ізолятор» строком на 57 діб, з моменту затримання (27.07.2025 року) тобто до 24.09.2025 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, в розмірі 20-ти (двадцяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (3028 грн.), що станом на 30.07.2025 року складає 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій особі Державної установи «Ізмаїльській слідчий ізолятор».

Підозрюваний звільняється з-під варти після внесення застави. З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- з`являтися до слідчого, прокурора, суду за викликом;

- утримуватись від можливого спілкування зі свідками та потерпілою у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання (перебування).

У разі внесення застави роз`яснити підозрюваному наслідки невиконання обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме те, що застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено та оголошено 01.08.2025 року о 10:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_16