Справа № 729/851/22
1-кп/729/12/25
В И Р О К

і м е н е м У к р а ї н и

30 червня 2025 р. Бобровицький районний суд Чернігівської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1

за участі секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Бобровиця кримінальне провадження внесене до ЄРДР за №0000339 від 10.04.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Машзавод Рязанської області російської федерації, який проживає в АДРЕСА_1 , освіта середня спеціальна, пенсіонера , вдівця,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України,-

за участю:

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_7

В С Т А Н О В И В :

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено «Акт проголошення незалежності України», яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. У преамбулі Декларації про державний суверенітет України від 16 липня 1990 року вказано, що Верховна Рада Української Радянської Соціалістичної Республіки проголошує державний суверенітет України як верховенство, самостійність, повноту і неподільність влади Республіки в межах її території та незалежність і рівноправність у зовнішніх зносинах. Відповідно до розділу V Декларації територія України в існуючих кордонах є недоторканною і не може бути змінена та використана без її згоди.

Положеннями статей 1 та 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною і незалежною, демократичною, соціальною, правовою, унітарною державою, суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

Перебування на території України підрозділів збройних сил інших держав з порушенням процедури, визначеної Конституцією України та законами України, Гаазькими конвенціями 1907 року, IV Женевською конвенцією 1949 року, а також всупереч Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї 1994 року, Договору про дружбу, співробітництво і партнерство між Україною і Російською Федерацією 1997 року та іншим міжнародно-правовим актами, є окупацією частини території суверенної держави Україна та міжнародним протиправним діянням з усіма наслідками, передбаченими міжнародним правом.

Президент російської федерації, а також інші невстановлені на цей час представники влади російської федерації, діючи всупереч вимогам пунктів 1, 2 Меморандуму про гарантії безпеки у зв`язку з приєднанням України до Договору про нерозповсюдження ядерної зброї від 05.12.1994, принципам Заключного акту Наради з безпеки та співробітництва в Європі від 01.08.1975 та вимогам ч.4 ст.2 Статуту ООН і Декларації Генеральної Асамблеї ООН від 09.12.1981 №36/103, від 16.12.1970 №2734 (XXV), від 21.12.1965 №2131 (XX), від 14.12.1974 №3314 (XXIX), спланували, підготували і розв`язали воєнний конфлікт проти України, а сааме: віддали наказ на вторгнення підрозділів Збройних сил російської федерації на територію України.

Так, 24.02.2022 на виконання вказаного вище наказу військовослужбовці Збройних сил російської федерації із застосуванням зброї незаконно вторглись на територію України через державні кордони України в АР Крим, Донецькій, Луганській, Харківській, Херсонській, Миколаївській, Сумській, Чернігівській та інших областях, де здійснили збройний напад на державні органи, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації, військові частини, інші об`єкти, які мають важливе народногосподарське чи оборонне значення, житлові масиви та інші цивільні об`єкти, здійснивши окупацію частини території України, чим вчинили дії з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, що продовжується по теперішній час та призводить до загибелі значної кількості людей та інших тяжких наслідків.

Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною Радою України, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався.

27.02.2022 військовослужбовці збройних сил російської федерації почали операцію із захоплення села Новий Биків Ніжинського району Чернігівської області з метою подальшого просування в напрямку м. Чернігів та його оточення.

У вказаний час у мешканця даного села громадянина України ОСОБА_3 , з мотивів самоствердження та підвищення власного значення серед односельців, виник злочинний умисел на вчинення дій спрямованих на допомогу збройним формуванням російської федерації у вигляді передачі незаконним збройним формуванням держави агресора матеріальних цінностей.

Так, в період з 27.02.2022 по 29.02.2022 ОСОБА_3 перебуваючи в с. Новий Биків, з метою отримання преференцій від представників збройних формувань російської федерації, для подальшого безперешкодного проживання на території с. Новий Биків, а також для вільного пересування на території вказаного села, усвідомлюючи явну протиправність власних дій, самостійно ініціював надання матеріальних цінностей представникам збройних сил рф.

Так, ОСОБА_3 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на надання матеріальних цінностей представникам збройних сил держави- агресора російської федерації, в період з 15.03.2022 по 26.03.2022 самостійно здійснював збір у односельчан продуктів харчування та матеріальних цінностей, з метою подальшої передачі їх незаконним збройним формуванням держави агресора.

Зокрема, 16.03.2022 ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, добровільно, без застосування фізичного примусу чи психічного впливу з боку представників російської федерації, передав належний йому особисто бензогенератор військовим рф, чим здійснив забезпечення електроенергією останніх, що дозволило їм безперешкодно ремонтувати військову техніку для здійснення окупації вказаного села та прилеглих територій.

Продовжуючи своє протиправне діяння, в період з 15.03.2022 по 22.03.2022 ОСОБА_3 , усвідомлюючи настання суспільно небезпечних наслідків, діючи умисно, передавав адреси місцевих жителів, які мають матеріальні цінності, потреба в яких, на момент окупації с. Новий Биків, виникала у військослужбовців рф (продукти харчування, інструменти, придатні для використання при будівництві укріплень, засоби зв`язку із СІМ-картками українських мобільних операторів). В подальшому в супроводі військовослужбовців збройних сил рф здійснював обшуки домівок односельців з метою вилучення та передачі вказаних матеріальних цінностей останнім для використання у військовій діяльності та відповідно, підвищення бойового потенціалу їх збройного підрозділу. Зокрема, за безпосередньої участі ОСОБА_3 у вказаний період часу, були проведені обшуки в домівках ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , де були вилучені засоби мобільного зв`язку із СІМ-картками українських мобільних операторів, цивільний чоловічий одяг та бензогенератор.

Крім того, в період з 16.03.2022 по 18.03.2022, усвідомлюючи, що вказані дії призведуть до збільшення бойового потенціалу дислокованих у селі підрозділів зс рф, в супроводі військовослужбовців рф здійснив вилучення товарів магазину будівельних матеріалів, з метою подальшої передачі вилученого представникам незаконних збройних формувань рф для укріплення їх позицій на території с. Новий Биків. В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 щодо інкримінованого йому діяння пояснив, що в с. Новий Биків вони з дружиною в 2009 році придбали будинок , щоб бути ближче до дітей, які проживають в м. Києві, пробили скважину , щоб була своя вода , все необхідне допомогли придбати діти, в тому числі і генератор. Дружина померла і він залишився сам. Коли почалася окупація військами російської федерації села , то було відсутнє світло , у нього був генератор , люди приходили до нього , щоб покласти в холодильник продукти , зарядити телефони, набрати зі сважини води . Генератор включав в той час , коли стріляли , щоб не було його чутно. Десь на третій чи четвертий день окупації рашисти побачили як сусідка розмовляє по телефону та запитали де вона його заряджає і сусідка вказала на нього. В двір обвинуваченого прийшло 5 росіян і сказали , що забирають генератор, але він попросив залишити , так як в колодязях немає води і люди приходять до нього по воду. Дозволили залишити , але сказали , щоб відкрив ворота для вільного доступу. Воду брали і росіяни і сусіди. Солярку давали російські військові. Коли магазини розгромили , в росіян залишилися лише сухпайки , то вони сказали зносити продукти харчування в порожню хату . Це сказав російський військовий , а не обвинувачений, він разом з усіма виходив на вулицю і лише сказав , що давайте самі принесем , щоб не ходили по хатам. Одного разу його потягли по вулиці та показували на певні хати , щоб він розповів хто проживає в цій хаті. Вибирали лише ті будинки , які багатші і там грабували їх. Обвинувачений вимушено був присутній при обшуках в будинках ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , але особисто він не обшукував , а лише стояв в дверях , на ганку будинків. Його брали для того , щоб він розтлумачував українські слова , які росіяни не розуміли. Від хвіртки та будинку господарства ОСОБА_9 у нього були ключі , так як він допомагав їй на прохання її сина . Щоб не ломали паркан, двері він відчинив росіянам. Господарські приміщення відкривала сама ОСОБА_9 . В гаражі стояв автомобіль , який росіяни хотіли забрати , але не змогли , а за автомобілем був новий генератор , який забрали і встановили у себе в штабі. Коли його генератор вийшов з ладу , то від того генератора протягли проводи до скважини . ОСОБА_8 сказав , що обвинувачений забрав його телефон , проте телефон на другий день знайшли , дружина ОСОБА_10 його десь заховала . У самого обвинуваченого забрали телефон. Також вказав , що в його будинку росіяни не проживали , лише приходщили по воду, до генератора. На час окупації він намагався допомогти людям , коли вони зверталися. Коли прорвало газову мережу , то просили про допомогу , він звертався до росіян , щоб дозволили ремонтувати , вони дали дозвіл , чоловік ремонтував, але щось не вийшло. Лише після звільнення села полагодили газові комунікації. У нього не було ніякого умислу на співпрацю з росіянами , він лише допомагав людям , щоб вижили , і з їх вулиці всі залишилися живі. В магазини він з росіянами не ходив. Магазини були пошкоджені і туди ходили і росіяни і люди з села, брали все що хотіли , в тому числі могли брати будівельні матеріали , інструменти , а він не надавав їх росіянам. Щодо велосипедів, тачок , інших речей, то люди приїжджали по воду з пустими пляшками , а потім кидали велосипеди , мопеди і йшли без них , бо повні пляшки не зручно було везти. Росіяни , які були в їх селі не мали розпізнавальних знаків, нашивок, погонів , у них були лише червоні пов"язки. Людей заставляли носити білі. Після звільнення з окупації обвинувачений мав реальну можливість залишити село та втекти , проте він не робив нічого поганого , тому і не нагався втекти. Якщо він щось не так вчинив, то розкаюється , хотів лише допомогти людям. В судовому засіданні були допитані свідки. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 надав покази , що коли прийшли рашисти , то вони проживали в будинку ОСОБА_3 . Він їм давав харчі, генератор, він примазувався до них. Зізвав всю вулицю і сказав, щоб всі несли продукти . Знесли хто , що міг. ОСОБА_3 вільно пересувався, покрав з магазину, в людей велосипеди. З рашистами вільно спілкувався . Свідок особисто бачив як ОСОБА_3 водив рашистів по хатах , до свідка теж приводив і до сусіда ОСОБА_12 ходив, про щось розмовляли. Був застяв дрон і ОСОБА_13 доставав дрон рашистам. Ніхто не заставляв його це все робити. Було порося кілограм 200 в сім"ї свідка. Зразу жили в сестри на ОСОБА_14 , а потім втекли . Коли приїхали , то ОСОБА_8 розповів , що ОСОБА_13 виводив порося. Ходив по хатах ще до того , як ходила русня. ОСОБА_13 називав їх визволителями. ОСОБА_15 жили в ОСОБА_13 , а також в погребі свідка. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 надала покази, що ОСОБА_3 сказав людям , що щоб рашисти не ходили по будинках , то потрібно знести подукти. Казав з добротою щоб зносили продукти , злості не було і страху не відчували. . Всі знесли і певний час їх ніхто не трогав , а потім приходили перевіряли паспорти , телефони . ОСОБА_3 двічі приходив з рашистами . Він не перевіряв , просто стояв і мовчав. ОСОБА_13 не погрожував , щоб зносили продукти , заряджав телефон , давав воду. Брали воду і кацапи, корстувалися світлом. Кацапи жили в сільраді, в школі, у ОСОБА_17 , в ОСОБА_18 . Коли свідок була в селі у ОСОБА_3 рашисти не жили. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_19 надав покази , що йому відомо , що ОСОБА_3 носив речі з магазину до себе. Свідок спитав для чого це йому , на що ОСОБА_13 зазначив, що свідок теж може взяти щось собі. В ОСОБА_9 була пожежа , свідок допомагав гасити , потім прибігли росіяни і також гасили сарай. Свідок також бачив, що ОСОБА_13 ніс мішок з речами, потім курей від ОСОБА_9 .. ОСОБА_3 ніколи не погрожував. ОСОБА_13 пояснив, що він допомагає людям , спасає їх добро. Приходив до свідка та сказав, що домовився з окупантами , щоб люди самі несли продукти , щоб ті не перевертали хати. Свідок не носив в певнй будинок , а під"їхав БТР і свідок закинув мішок картоплі. Ті хто проживає на влиці користувалися водою зі скважини ОСОБА_3 , бо вода в колодязях була лише до 7 ранку . Також сусіди ходили заряджати телефони. В селі всі ходили з білими пов"язками, щоб видно було , що люди з села . Чув , що ОСОБА_3 в шутку казав на руських "освободители". Обставин обшуку в ОСОБА_8 свідок не знає. 11.03.2022 року ОСОБА_3 прийшов до свідка і сказав, що треба поховати тіла. Свідок не одразу погодився, але потім пішов на цвинтар та ще 10 чоловік і поховали , це українські бійці були 4 чоловіка. Хотіли ховати там де вони знаходилися, але попросили дозволу поховати на цвинтарі. ОСОБА_3 дивився в кишенях чи нема документів.До окупації знав ОСОБА_3 , як треба допомогти він завжди допомагав. Свідок рашистів не злякався , але намагався якось пристосуватися, не вмішуватися , чужих речей він не візьме. Після деокупації свідка затримували , казали , що на нього поступило 4 заяви , але не показали їх. Тримали 2 неділі в м. Ніжин , били , не менше 50 ударів , але в них були тільки підозра, нічого стосовно свідка не було . Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_20 надав покази , що його двір виходить на вулицю, бачив як рашисти на тачці возили щось, ОСОБА_3 їхав на велосипеді. Свідок живе на другій частині вулиці .З ОСОБА_3 не бачився та не спілкувався. Десь на третій день окупації хотів зарядити телефон , то ОСОБА_3 сказав, що забрали генратор. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_21 надав покази , що бачив як ОСОБА_13 з центра возив тачку з речами , бочку, в мішках подукти , туфлі з етикетками, збори проводив, щоб принесли продукти і рашисти щоб не трогали людей, але хіба це погано? Коли прийшли свої , то бачив в дворі ОСОБА_13 все що він возив з магазинів. За обшуки не знає. ОСОБА_3 весь час ходив з росіянами , посміхався до них , наче це свої, а не "освободители" . По вулицях ходити не дозволяли , а ОСОБА_13 вільно ходив. Щоб ОСОБА_13 привозив окупантам будівельні матеріали не чув. Генератор працював у ОСОБА_13 в гаражі. Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_22 надала покази , відповідно до яких вказала, що ОСОБА_3 нічого поганого не робив. До них в двір зайшли росіяни та наказали вийти всім в двір. Вийшли вони з чоловіком , діти. Спитали скільки років дівчатам. Всі тоді дуже злякалися. ОСОБА_3 побачив і прийшов на допомогу, сказав , щоб зайшли в будинок , він розбереться. Якби не ОСОБА_3 вона не знає, щоб було б з ними. Допитана в судовому засіданні ОСОБА_23 надала покази , що вона проживає в с. Петрівка Ніжинського райоу Чернігівської області. В с. Новий Биків проживає її син та її свати . Свідок їздила до сина та сватів. Голова сільради сказав , що свати помирють . Свати живуть на тій же вулиці , що і ОСОБА_3 .. Щоб її пропустили на блок посту вона приносила росіянам теж продукти . Свати казали , що ОСОБА_3 дуже допомагав їм , приносив воду. Один раз вона бачила як ОСОБА_3 ніс воду і до нього підскочили росіяни і запитали куди він йде, сказали , що пристрелять , він пояснив , що несе воду старим людям .Молоді виїхали з села , залишилися лише старі, ОСОБА_13 їм допомагав. Щоб добровільно ОСОБА_3 співпрацював з рашистами це неправда . ОСОБА_24 ходив з рашистами по будинках , магазинах , свати б розповіли. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_25 надав покази , що під час окупації перебував місяць на окупованій території с. Новий Биків, 27.03.2022 року він пішов у с. Козацьке. ОСОБА_3 це сусід, який проживає метрів за 50 від нього. Телефон свідок в ОСОБА_3 не заряджав, він його заховав , рашисти двічі приходили , шукали , він сказав, що дружина з дочкою коли виїжджали , то забрали телефони , документи. Воду у ОСОБА_3 не брав, бо має свій колодязь. Знає , що люди ходили до ОСОБА_3 по воду, заряджати телефони. Рашисти ходили по продукти , а ОСОБА_13 не збирав продукти. Чув , що ОСОБА_13 допомагав людям , зокрема ОСОБА_9 носив воду, рубав дрова. Щоб ходив з рашистами в магазин по будматеріали не знає. Після деокупації не чув , щоб казали , що ОСОБА_13 зрадник. Під час окупації люди були налякані. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_26 надав покази, що ОСОБА_3 знає, він просто знайомий , який як потрібна допомога завжди допоможе. Під час окупації свідок залишився в селі. Його хата на окраїні села. Виживав як міг , було трохи муки , продуктів. Хату його знищили і все майно . Під час окупації він не ходив по селу , бо забороняли , ОСОБА_3 не бачив , після звільнення села чув , що ОСОБА_13 допомагав людям , а про те, що він з окупантам збирав продукти, передавав їм генератор і будівельні матеріали не чув. Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_27 надав покази , відповідно до яких ОСОБА_3 мав генератор , то до нього в період окупації приходили заряджати телефони , брати воду як люди , так і окупанти. Генератор стояв в гаражі.Окупанти двічі приходили до будинку, де проживає сім"я свідка з обшуком , приходили щоб жінка спекла хліб , так як у них є піч , але сім"я не мала борошна , окупанти сказали , що принесуть , але не принесли. ОСОБА_13 з окупантами не приходив. Лише один раз прийшов , бо потрібно було відремонтувати газ, люди просили з різних вулиць. ОСОБА_3 лише показав де живе свідок , бо він міг відремонтувати . Свідка разом з ОСОБА_3 відвезли , щоб показав де пошкодження . Транспорт схожий на машину , може БТР. Коли їхали сиділи мовчки . Свідок показав де пошкодження і їх відпустили окупанти , сказали , що повідомлять свого комадндира. Було таке , що забирали людей , якщо хтось порушував їх порядки , брата жінки свідка забрали , бо зловили з телефоном. ОСОБА_3 нікого не здавав , він не всіх жителів знає , бо не тутешній. Якби він кого здавав, то знали б. По сусідству з ОСОБА_3 проживають батьки військовослужбовця, ще заможна сім"я , він мав реальну можливість їх здати , але не здав. Жили російські військові в пустих будинках, лише біля блок постів проживали в людей. В будинку ОСОБА_3 не жили. Фактів передачі окупантам будівельних матеріалів ОСОБА_3 свідку не відомо. Збори він не збирав, продукти не збирав. На запитання прокурора щодо співпраці з росіянами , свідок відповів , що можна сказати , що ОСОБА_3 частково співпрацював , бо він з ними спілкувався коли вони заходили в двір , а також ходив просив за людей на вулиці, щоб не чіпали їх. Як людина в тих умовах він хотів захистити як себе , так і людей. Згідно ухвали Бобровицького районного суду від 24.11.2023 року слідчим слідчого відділу УСБУ в Чернігівській області було доручено допитати свідків ОСОБА_8 та ОСОБА_9 . Свідок ОСОБА_8 спочатку відмовився давати покази, посилаючись на погане самопочуття, проте пізніше надав покази , які зафіксовано на технічний носій інформації флеш-накопичувач Micro SD який було переглянуто в судовому засіданні, в яких зазначив, що до них в будинок приходили російські військові. ОСОБА_3 також приходив. Коли вони пішли він виявив , що пропав його телефон . На наступний день ходив до ОСОБА_13 , але той сказав, що не брав телефон. Свідок ОСОБА_9 була допитана 22.01.2024 року слідчим в особливо важливих справах СВ УСБ України в Чернігівській області ОСОБА_28 , показання свідка ОСОБА_9 зафіксовано на технічний носій інформації флеш-накопичувач Micro SD який було переглянуто в судовому засіданні, свідок ОСОБА_9 пояснила , що на початок окупації вона прживала в с. Новий Биків в своєму будинку 2 неділі, а потім 2 неділі жила в хаті сина. Коли приходили росіяни , то ОСОБА_3 був завжди з ними , водив їх в погреб , в хату, він все знав. Один тільки раз росіяни приходили без ОСОБА_3 , коли забрали бочку з вином , а бочку сказали поверне ОСОБА_13 . Був випадок коли ОСОБА_13 розпитував про цінні речі , свідок розповіла , що в погребі сховала 25000 грн. , він знав де. Коли свідок попросила прнести їй з погреба 3л банку сала, консервацію ОСОБА_13 не приніс, сказав , що стріляли , він потім прнесе , але так і не приніс. Ще було 2 мішка цукру , один мішок був з діркою . ОСОБА_13 приніс лише один мішок, інший забрав собі , сказав, що він брудний в солярці. Коли свідок була в літній кухні, то бачила , що ОСОБА_13 бігав по двору, а потім в нього в руках побачила пневматичну гвинтівку, і сказала , що в її онука така. Ще в хаті було старовинне ОСОБА_29 , ікони , килимок, ОСОБА_13 їх забрав. Коли приходили рашисти , був і ОСОБА_30 , який сказав свідку , що ОСОБА_13 забрав електропилку, велосипед, , був ще металошукач, електром"ясорубка, соковижималка , все це ОСОБА_13 забрав. Після деокупації їздили з сином і впізнали ці речі, склали акт. Щоб краще возити речі ОСОБА_13 прорізав сітку ОСОБА_12 і через його двір возив.Коли прийшли 3 руських і 1 чеченець чи інгушет , приходив і ОСОБА_13 . Руські сказали , що їм потрібен рюкзак свідок відрповіла , що не має рюкзака, вони знайшли сумку. Сказали відкрити гараж , пішли і пішов ОСОБА_3 . Намагалися забрати машину , але не вйшло , за машиною знайшли генератор , забрали . ОСОБА_13 сказав , що його зломався , він піде до ОСОБА_31 , щоб полагодив. У свідка було 2 десятка курей , ОСОБА_13 забрав їх , потім чомусь вони були в РискальН . Залшилося лише десяток курей. ОСОБА_13 приходив в будинок сина коли кожен день , коли через день. Вважає свідок , що необхідно дослідити життя ОСОБА_13 , бо він матьорий . До матеріалів справи додані письмові докази , а саме протоколи допиту свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , які містять лише дані щодо процесуального оформлення проведених допитів. Також в судовому засіданні були досліджені процесуальні документи щодо проведення досудового розслідування , щодо їх змісту зауважень не поступило та характернизуючі дані щодо особи ОСОБА_3 . Згідно довідок від лікаря-нарколога та лікаря-психіатра , ОСОБА_3 не перебуває на обліках в КНП «Бобровицька опорна лікарня, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався. До суду надана досудова доповідь , відповідно до якої ОСОБА_3 характеризується позитивно за місцем проживання , ризик вчинення повторного правопорушення оцінюють як середній, ризик небезпеки для суспільства як низький та вважають, що виправлення можливе без ізоляції його від суспільства. Заслухавши свідків, обвинуваеного, переглянувши відеозаписи та дослідивши процесуальні документи та характеризуючі дані, суд прийшов до наступного висновкую. Відповідальність за ч.4 ст. 111-1 КК України передбачена за передачу матеріальних ресурсів незаконним збройним чи воєнізованим формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, та/або збройним чи воєнізованим формуванням держави-агресора, та/або провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора. ОСОБА_3 обвинувачується в передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави агресора.Передача матеріальних цінностей означає передачу права володіння, користування та розпорядження певними об`єктами, які мають вартість (гроші, майно, товари тощо), від однієї особи до іншої. Об`єктивна сторона частини 4 статті 111-1 Кримінального кодексу України, що стосується передачі матеріальних цінностей, полягає у свідомому наданні незаконним збройним формуванням, створеним на тимчасово окупованій території, або збройним формуванням держави-агресора, матеріальних ресурсів, що сприяє їх діяльності. Це може бути передача грошей, товарів, обладнання, сировини, інших цінностей, які використовуються для підтримки та функціонування цих формувань. Основний акцент на "передачі" як дієвому акті, що має конкретний наслідок у вигляді надання матеріальної підтримки. Як встановлено в судовому засіданні показами свідків, самого обвинуваченого йому належав бензогенератор , який на початок окупації с. Новий Биків Ніжинського району Чернігівської області був справний та міг використовуватися , мав скважину для забезпечення власних потреб у водних ресурсах. В період з 27.02.2022 року військовослужбовці збройних сил російської федерації захопили с. Новий Биків Ніжинського району Чернігівської області , населений пункт перебував в окупації до його звільнення ЗСУ до квітня 2022 року. В період окупації в селі були пошкоджені лінії електропередачі, газопостачання. ОСОБА_3 маючи в володінні та користуванні вищевказаний генератор надав його в користування військовослужбовцям збройних сил російської федерації , чим забезпечив їх електроенергією , водними ресурсами , а отже надав їм можливості продовжувати свою діяльність, зміцнювати позиції, здійснювати злочини. Передача генератора , постійне спілкування з російськими військовими при користувані ним надало йому можливість вільно пересуватися , в той час як інші жителі села були позбавлені такої можливості. Крім того як встановлено в судовому засіданні ОСОБА_3 певними діями сприяв передачі продуктів, інших матеріальних цінностей російським військовим. Таким чином, аналізуючи зібрані по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що обвинувачений ОСОБА_3 своїми умисними діями, які виразилися в передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави агресора, сприянні отримання їх іншими способами, вчиненому в умовах воєнного стану, скоїв кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст.111-1 КК України, його вина знайшла підтвердження у вчиненні даного кримінального правопорушення. Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд, керуючись загальними засадами призначення покарання, визначеними ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненного кримінального правопорушення, яке згідно ст. 12 КК України є не тяжким злочином, його характер, відсутність обставин, що його обтяжують, обставинами , що пом"якшують покарання суд визнає сприяння в розкритті злочину , а також , що в умовах окупації ОСОБА_3 також вчиняв дії , направленні на допомогу жителям с. Новий Биків, що підтвердили і свідки, особу обвинуваченого, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно , є особою пенсійного віку . За висновком органу з питань пробації виправлення ОСОБА_3 можливе без позбавлення або обмеження його волі. Ризик небезпеки для суспільстваоцінюється як низький, ризик вчинення повторного кримінального правопорушення оцінюється як середній. Окрім того, суд, при призначенні ОСОБА_3 покарання керується принципами законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує наслідки та обставини вчинення злочину, поведінку обвинуваченого під час досудового розслідування та судового розгляду, відсутність у відношенні ОСОБА_3 компрометуючих даних за місцем проживання , наявність постійного місця проживання. Частиною 1 статті 50 КК України визначено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Відповідно до частини 2 статті 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Таким чином, враховуючи всі обставини суд вважає можливим призначити ОСОБА_3 покарання передбачене санкцією статті в виді штрафу з позбавленням права обіймати посади в органах влади та місцевого самоврядування з конфіскацією майна. На думку суду, таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і попередження скоєння ним нових кримінальних правопорушень, воно відповідатиме меті покарання, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності і захистом інтересів потерпілого. Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 не застосувавався , підстав для його застосування суд не вбачає. Цивільний позов по справі не заявлено. Витрати на залучення експертів відсутні. Питання речових доказів вирішити відповідно до ст.100 КПК України. На підставі вищевикладеного, керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні злочину передбаченого ч.4 ст.111-1 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 100 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 1700 грн. з позбавленням права обіймати посади в органах влади та місцевого самоврядування на строк 10 років з конфіскацією майна.

Речові докази : флеш накопичувачі з записами допитів свідків ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , надані до матеріалів провадження залишити на зберігання при матеріалах провадження.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду через Бобровицький районний суд на протязі тридцяти днів з дня його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому, потерпілій, прокурору. Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1