Справа № 289/1874/24
Провадження №1-кп/283/95/2025
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

04 серпня 2025 року м. Малин

Малинський районний суд Житомирської області у складі:головуючої судді ОСОБА_1 ,суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,прокурорів ОСОБА_5 ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , представника потерпілої - адвоката ОСОБА_8 , потерпілої ОСОБА_9 , законного представника потерпілої ОСОБА_10 , психолога ОСОБА_11 , обвинуваченого ОСОБА_12 , захисників адвокатів ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

розглянувши у закритому судовому засіданні в залі Малинського районного суду Житомирської області кримінальне провадження №0000309 від 02.04.2024 відносно:

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Кичкирі Радомишльського району Житомирської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживаючого по АДРЕСА_2 , з середньою спеціальною освітою, одруженого, на утриманні має двох неповнолітніх дітей: ОСОБА_9 , 2011 р.н., та ОСОБА_16 , 2016 р.н., працюючого на посаді пекаря у ТОВ «Барви Полісся», раніше не судимого

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.4 ст.153, ч. 6 ст. 152 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

І.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

19.02.2024 в нічний час доби, точного часу досудовим слідством не встановлено, у ОСОБА_12 виник злочинний умисел, направлений на вчинення сексуального насильства щодо малолітньої ОСОБА_9 , з якою він перебуває у сімейних відносинах.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення сексуального насильства щодо малолітньої пасербиці ОСОБА_9 , усвідомлюючи малолітній вік потерпілої, з метою задоволення власної статевої пристрасті, керуючись сексуальними спонуканнями, перебуваючи у кімнаті будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_2 , ліг на ліжко поруч із пасербицею та почав руками торкатись її грудей.

Після чого, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу на вчинення сексуального насильства щодо малолітньої, ОСОБА_12 покликав ОСОБА_9 на вулицю, де на лавці, продовжив вчиняти насильницькі дії сексуального характеру, не пов`язані із проникненням в її тіло, без добровільної згоди ОСОБА_9 , а саме - торкався її грудей.

31 березня 2024 року в денний час ОСОБА_12 , будучи особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 153 КК України, залишився на одинці із малолітньою пасербицею ОСОБА_9 у будинку за місцем проживання. У цей день, час та місці, за достовірно не встановлених слідством обставин у ОСОБА_12 , який обізнаний про вік потерпілої, з якою він перебуває у сімейних відносинах, виник злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникнення в тіло ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, з використанням геніталій, незалежно від її добровільної згоди.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_12 взяв ОСОБА_9 за руки та завів до кімнати, де поблизу ліжка зняв з себе одяг. Після цього, незважаючи на супротив пасербиці та прохання її відпустити, поклав ОСОБА_9 на ліжко, ліг поряд із нею, та наказав робити рукою маніпуляції із статевим органом. Через деякий час ОСОБА_12 зупинив пасербицю та наказав ОСОБА_9 взяти статевий орган до ротової порожнини, що остання зробила, та таким чином вступив із малолітньою в орогенітальний контакт, з використанням геніталій.

Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, та з якою ОСОБА_12 перебуває у сімейних відносинах, ОСОБА_17 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 153 КК України.

Своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним проникнення в тіло ОСОБА_9 з використання геніталій, вчиненні щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 153 КК України та з якою ОСОБА_12 перебуває у сімейних відносинах, ОСОБА_17 вчинив злочин, передбачений ч. 6 ст. 152 КК України.

ІІ. Правова кваліфікація кримінального правопорушення.

Відповідно до положень статті 337 КПК України судовий розгляд проведено в межах висунутого обвинувачення за ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України, відповідно до обвинувального акту, а саме: у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, та з якою ОСОБА_12 перебуває у сімейних відносинахта за другим епізодом: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із пронткненням в тіло ОСОБА_9 з використання геніталій, вчиненні щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 153 КК України, та з якою ОСОБА_12 перебуває у сімейних відносинах.

Суд під час судового розгляду, відповідно до частин 1,2,6 статті 22 КПК України, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створював необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Сторони кримінального провадження мали рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне провадження здійснювалося на засадах змагальності, що передбачає самостійне відстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

За змістом ст.62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком.

Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Дослідивши надані стороною обвинувачення докази, керуючись ст.129 Конституції України, ст.ст.17,22,23 КПК України щодо презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів та у доведенні перед судом їх переконливості, суд приходить до висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_12 за висунутим йому обвинуваченням за виключенням підтвердження факту вагінального проникнення,з наступних підстав.

ІІІ. Позиція сторони обвинувачення.

Правова позиція сторони обвинувачення відображена в обвинувальному акті, що був складений 12.09.2024 слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_18 та затверджений прокурором відділу захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Житомирської обласної прокуратури ОСОБА_19 та виступі прокурора ОСОБА_7 під час судових дебатів.

Сторона обвинувачення вважає, що ОСОБА_12 своїми умисними протиправними діями вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України.

В обґрунтування цього зазначає, що ОСОБА_12 вчинив кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 153 КК України, які виразилися у вчиненні насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, та з якою ОСОБА_12 перебуває у сімейних відносинах та передбачене ч. 6 ст. 152 КК України, які виразилися у вчиненні дій сексуального характеру, пов`язаних із оральним та вагінальним проникнення в тіло ОСОБА_9 з використання геніталій, вчиненні щодо особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ст. 153 КК України та з якою ОСОБА_12 перебуває у сімейних відносинах. Прокурор зазначає, що винуватість ОСОБА_12 в пред`явленому обвинуваченні є повністю доведеною та підтверджується дослідженими у судовому засіданні доказами.

В судових дебатах прокурор вважав, що виправлення обвинуваченого неможливе без ізоляції від суспільства. Характер дій обвинуваченого, його відношення до скоєного - це ті чинники, які впливають на суворість покарання, якого справедливо заслуговує ОСОБА_12 , за вчинення особливо тяжких кримінальних правопорушень проти статевої свободи та недоторканості своєї пасербиці, тому за таких обставин сторона обвинувачення просила суд: визнати ОСОБА_12 , винним у пред`явленому обвинуваченні у повному обсязі, призначити останньому покарання: за ч. 4ст.153 КК України - у виді 7 років позбавлення волі; за ч.6 ст. 152 КК України - у виді 15 років позбавлення волі.

На підставіст.70 КК України остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень визначити шляхом поглинання менш суворого - 15 років позбавленням волі.

ІV. Позиція обвинуваченого щодо пред`явленого обвинувачення та сторони захисту.

Правова позиція сторони захисту відображена, зокрема в показаннях обвинуваченого та виступах під час дебатів.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_12 винуватим себе визнавв частині орального проникнення, факт вагінального проникнення у тіло потерпілої заперечив.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_12 дав показання, щов лютому 2024 року,перебуваючи у кімнаті будинку за місцем свого проживання ліг на ліжко поруч із пасербицею та почав руками торкатись її грудей, після чого покликав ОСОБА_9 на вулицю, де на лавці, продовжив торкався її грудей. У березні 2024 року в денний час, залишився із пасербицею ОСОБА_9 у будинку за місцем проживання. Перебував у стані алкогольного сп`яніння і у нього виникло бажання сексуального характеру. Він взяв ОСОБА_9 за руку та завів до кімнати, де поблизу ліжка зняв з себе одяг та сказав ОСОБА_9 зняти одяг. Вона супротив не чинила. Поклав її на ліжко, ліг поряд із нею та наказав роботи рукою маніпуляції із його статевим органом. Через деякий час ОСОБА_12 наказав ОСОБА_9 взяти статевий орган до ротової порожнини, що остання зробила.Після цього, в нього відбулась ерекція, він переліз через неї та піднявся з ліжка. Кається, просив суворо не карати.

Докази на спростування обвинувачення стороною захисту під час судового розгляду не надавалися, клопотань про дослідження інших доказів від учасників провадження не надходило.

В судових дебатах сторона захисту - адвокат ОСОБА_15 та решта учасників судового розгляду просили застосувати до обвинуваченого покарання в межах санкції статтей обвинувачення.

Винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України, при встановлених під час судового розгляду обставин підтвердилась сукупністю досліджених у судовому засіданні доказів.

V. Позиція потерпілої

Колегія суддів зазначає, що національним законодавством та міжнародними правовими актами, зокрема Конвенцією Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства (ратифікована із заявами Законом №4988-VI від 20 червня 2012 року), закріплено положення, відповідно до яких під час розслідування та розгляду кримінального провадження повинні вживатися усі можливі заходи для забезпечення якнайкращих інтересів дитини та унеможливлення посилення вже отриманої травми, пов`язаної із сексуальним насильством.

Малолітня потерпіла ОСОБА_9 була допитана під час судового розгляду в присутності законного представника та психолога.

Потерпіла ОСОБА_9 в судовому засіданні пояснила, що обвинувачений ОСОБА_12 , її вітчим, проживає разом з нею, братом та мамою. В лютому 2024 року вночі, підійшов до ліжка, на якому вона лежала в одній з кімнат та почав торкатися її грудей. Потім покликав її на вулицю, на вулиці на лавці продовжував торкатися грудей.

У березні 2024 року вона з ОСОБА_12 були самі вдома, він завів її до кімнати, поклав на ліжко, зняв з себе одяг та сказав, щоб вона зняла одяг. Вказав їй, щоб вона пестила його статевий орган, потім наказав взяти статевий орган до ротової порожнини. Після цього ліг на неї зверху. Потім вона одяглась і вони вийшли з будинку. Вагінальне проникнення не підтвердила.

VІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

На підтвердження вини ОСОБА_12 стороною обвинувачення надано докази, які були досліджені безпосередньо у судовому засіданні, яким судом надано ретельну оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, такі містяться у матеріалах кримінального провадження та доводять вину ОСОБА_12 у інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях.

ОСОБА_20 .

Так, свідок ОСОБА_21 , яка станом на 2024 рік була однокласницею потерпілої,у судовому засіданні надала показання, згідно з якими повідомила, що про зґвалтування вона дізналася від ОСОБА_22 , яка розповіла, що її вітчим був п`яний, зґвалтував її, матері вдома не було. Свідок розповілаце однокласникам, які повідомили про це класному керівнику.

Свідок ОСОБА_23 у судовому засіданні надала показання, згідно з якими вона проживає з ОСОБА_12 , донькою та сином. ОСОБА_12 доньку ОСОБА_22 не ображав. Вона не знала про те, що відбулося з донькою. Після того, як дізналася про подію, не вірить, що таке могло статися. Донька розповіла, що сталося, але вона їй не вірить. Свідок допускає, що донька могла обмовити вітчима на ґрунті ревнощів, вважає, що він не міг такого зробити.

Свідок ОСОБА_24 у судовому засіданні надав показання, згідно з якими повідомив, що від однокласників дізнався про те, що ОСОБА_9 зґвалтував її вітчим. Свідок повідомив про подію класного керівника. Під час спілкування з ОСОБА_22 вона розповіла свідку, що вітчим її зґвалтував та погрожував їй, щоб вона нікому не розповідала.

Свідок ОСОБА_25 у судовому засіданні надала показання, згідно з якими повідомила, що ОСОБА_22 на шкільному подвір`ї під час перерви розповіла їй про те, що вітчим її зґвалтував. Свідок про це розповіла ОСОБА_24 . ОСОБА_22 обставин зґвалтування не розповідала, при цьому плакала і була сумною. Вона розповідала, що їй болить голова, боїться про подію розповісти матері.

Свідок ОСОБА_26 у судовому засіданні надала показання, згідно з якими повідомила, що після уроків їй однокласники повідомили, що ОСОБА_22 зґвалтував вітчим. ОСОБА_22 просила поради, чи варто говорити про це матері.

Свідок ОСОБА_27 у судовому засіданні надала показання, згідно з якими повідомила, що вона була класним керівником ОСОБА_22 . Учні повідомили її про те, що ОСОБА_22 розповіла, що її зґвалтував вітчим. Свідок відразу повідомила завуча, психолога, а також викликала працівників поліції. ОСОБА_22 спокійна, неконфліктна, дружня. З ОСОБА_22 спілкувалися психолог та працівники поліції.

Свідок ОСОБА_28 у судовому засіданні надала показання, згідно з якими повідомила, що вона працює психологом. З ОСОБА_22 розмовляла, і та розповіла, що нікого вдома не було, окрім вітчима, та повідомила про те, що він її зґвалтував. Викликали працівників поліції. ОСОБА_22 скромна, спокійна, контактна. Вона розповідала, що вітчим намагався раніше торкатися її руками. Під час розмови була скутою, занепокоєною, на стан здоров`я не скаржилася.

Свідок ОСОБА_29 в судовому засіданні надала показання, згідно з якими повідомила, що працює в ліцеї на посаді заступника начальника з виховної роботи. До неї прийшла психолог та повідомила, що ОСОБА_22 розповіла про зґвалтування. Викликали працівників поліції. З приводу зґвалтування вона з ОСОБА_22 не спілкувалася

ОСОБА_30 докази.

З метою обґрунтування обвинувачення сторона обвинувачення посилалась на наступні письмові докази, які були досліджені та оцінка яких була надана судом, зокрема:

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з яким 02.04.2024 були внесені відомості заст.152 ч.4 КК Українипо кримінальному провадженню №0000309 відносно ОСОБА_12 (т.1 а.с.221);

- рапорт інспектора-чергового ВП № 3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_31 від 02.04.2024, згідно з яким 02.04.2024 о 09:21 год. надійшло повідомлення зі служби «102» про те, що 02.04.2024 о 09:21 год., за адресою: АДРЕСА_3 , зауч із виховної роботи ліцею № 2 повідомила, що учениця 6 г класу ОСОБА_9 , 11 р. повідомила учням та психологу школи, що 31.03.2024 її зґвалтував вітчим, до цього було розбещення (т.1 а.с.226);

- протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 02.04.2024, згідно з яким ОСОБА_10 , головний спеціаліст Служби у справах дітей, просить притягти до кримінальної відповідальності ОСОБА_12 , який вчинив дії сексуального характеру відносно малолітньої ОСОБА_9 (т.1 а.с.228);

- протокол огляду місця події від 02.04.2024,а саме території домоволодіння АДРЕСА_2 . Під час огляду вилучено труси сірого кольору,які висіли на мотузці для білизни та топ у синьо чорну клітинку, що лежав на ліжку. З ковдри, яка лежала на дивані проведено вирізи тканини з нашаруванням речовини бурого кольору. На столі вилучено кофту фіолетового кольору з зеленими вставками. На блискавці (застібці) наявні плями білого кольору (том 1 а.с.230-236).

- ілюстративна таблиця до протоколу огляду з зображенням загального виду домоволодіння, кімнат, ліжок в кімнаті, трусів, жіночого топу, ковдри з слідами нашарування, кофти з нашаруванням (том 1 а.с.237-347);

- Акт обстеження умов проживання від 02.04.2024, згідно з яким за адресою проживання АДРЕСА_2 , де проживають: ОСОБА_12 , ОСОБА_32 , ОСОБА_9 , ОСОБА_33 для проживання, навчання та розвитку дітей створені всі необхідні умови (том 2 а.с.32);

- Акт проведення оцінки рівня безпеки дитини ОСОБА_9 , згідно з яким ОСОБА_22 розповіла, що вітчим вчинив відносно неї дії сексуального характеру. Зі слів матері їй не було відомо, що її співмешканець вчиняв дії сексуального характеру відносно її доньки (том 2 а.с.33-35);

- Згідно зі свідоцтвом про народження ОСОБА_9 народилась ІНФОРМАЦІЯ_2 , її батьками є ОСОБА_34 та ОСОБА_35 (том 2 а.с.36);

- З характеристики виданої директором та класним керівником Радомишльського опорного ліцею № 2 Житомирської області ОСОБА_36 є ученицею 6-Г класу, старанна, працелюбна. Проживає з мамою та вітчимом, має меншого брата. Батьки приділяють дитині неналежну увагу, успіхами не цікавляться. У 2023-2024 навчальному році батьківські збори не відвідували (том 2 а.с.37);

- Висновок психолога за результатами допиту неповнолітньої потерпілої ОСОБА_9 , згідно з яким останню рекомендовано не залучати до подальших слідчих чи процесуальних дій, оскільки ґвалтівником є близька людина, дитина переживатиме внутрішній конфлікт, може з`явитись почуття провини та сорому, що може призвести до повторного травмування. Рекомендовано звернутися до центру соціально-психологічної реабілітації для роботи з дитиною та її родиною (том 2 а.с.42-43);

- повідомлення КНП «Радомишльска лікарня» Радомишльської міської ради від 23.04.2024 про те, що ОСОБА_36 за медичною допомогою до лікаря нарколога та психіатра не зверталась (том 2 а.с.44);

- висновок експерта № 453 від 05.04.2024, згідно з яким при судово медичному обстеженні ОСОБА_9 , 2011 р.н. будь-яких видимих тілесних ушкоджень на шкірі обличчя, волосистої частини голови, тулуба, верхніх та нижніх кінцівок не виявлено. Статева зрілість у осіб жіночої статті встановлюється з 14-18 років, таким чином ОСОБА_9 не досягла статевої зрілості. При освідуванні ОСОБА_9 порушення цілісності дівочої пліви не виявлено, але будова дівочої пліви допускає введення статевого члену в піхву без її порушення. Будь яких видимих тілесних ушкоджень на слизовій ротової порожнини та в ділянці ануса не виявлено. Згідно із висновком судово імунологічної експертизи № 438 від 04.04.2024, у мазку на тампоні з вмістом піхви ОСОБА_9 сперматозоїдів не виявлено. Таким чином, висловитись про вчинення з потерпілою ОСОБА_9 статевих зносин, не представляється можливим (том 2 а.с.50-51);

- протокол огляду місця події від 02.04.2025, згідно з яким в службовому кабінеті № 36 ВП № 3 Житомирського РУП ГУ НП в Житомирській області ОСОБА_12 добровільно видав труси синього кольору та повідомив, що 31.03.2024 за місцем свого проживання вступив в статеві відносини з ОСОБА_37 та в даних трусах він був 31.03.2024і їх не міняв (том 2 а.с.69-72);

- ілюстративна таблиця до протоколу огляду особи від 02.04.2024 з зображенням трусів синього кольору (том 2 а.с.73);

- вимога УІАП ГУНП в Житомирській області від 02.04.2024, згідно з якою ОСОБА_12 не притягувався до кримінальної відповідальності (том 2 а.с.86);

- довідка про склад сім`ї від 02.04.2024, згідноз якою до складу сім`ї входять: ОСОБА_35 1991 р.н., її співмешканець ОСОБА_12 1980 р.н., дочка ОСОБА_9 2011 р.н. та син ОСОБА_38 , 2016 р.н. (том 2 а.с.90);

- довідка характеристика старости Кичкирівського старостинського округу від 02.04.2024, згідно з якою ОСОБА_33 проживає в с. Кичкирі Житомирського району Житомирської області разом з ОСОБА_12 та неповнолітніми дітьми ОСОБА_9 та ОСОБА_39 . ОСОБА_33 ніде не працює, вживає спиртні напої, але веде себе спокійно. Діти навчаються в гімназії. На сім`ю заяв, скарг не надходило (том 2 а.с.91);

- висновок експерта № 69 від 02.04.2024, згідно з яким у ОСОБА_9 на час огляду тілесних ушкоджень не виявлено (том 2 а.с.95);

- протокол проведення слідчого експерименту від 02.04.2025 за участі ОСОБА_12 , який в присутності понятих надав пояснення, що 31.03.2024 він прокинувся о 7 год., дружина вранці поїхала в м. Радомишль, син пішов гратися до друзів. Він та його падчерка ОСОБА_22 опинилися вдома наодинці. Він пішов в магазин, купив горілки, яку випив вдома. Лежав на дивані та дивився телевізор. Падчерка лежала біля нього та гралась в телефоні. Він обняв ОСОБА_22 та почав мацати її за груди. Сказав їй щоб вона роздягалась, вона зняла одяг. Він припустив штани з трусами та ліг на падчерку. Під час вчинення статевого акту насильства не вчиняв, падчерка роздягнулась сама. Статевий акт тривав приблизно 1 хв. і він здійснив еякуляцію їй на живіт. ОСОБА_22 витерла живіт ганчіркою, яку він спалив у плиті на вулиці, для того щоб не було речових доказів. На запитання відповів, що слідів на ній не мало залишитись, оскільки вона була лише у топіку. За статеві органи не мацав, лише мацав за груди 2-3 рази у лютому та березні. Розумів, що ОСОБА_22 лише 12 років, але вона не заперечувала. ОСОБА_40 після статевого акту були на ньому, труси забрали працівники поліції. Статевий акт відбувався на дивані, який застелений покривалом синього кольору. ОСОБА_22 просив нікому не розповідати, але вона не послухалась. ОСОБА_12 вказав місце, де спалив ганчірку, якою ОСОБА_22 витерла сперму. Вказав як саме мацав груди ОСОБА_22 та показав яким чином вступав у статеві зносини (том 2 а.с.100-107);

- висновок судово психіатричного експерта № 52-2024 від 26.06.2024, згідно з яким ОСОБА_12 на психічні розлади не страждав і не страждає. Під час вчинення інкримінованих йому діянь тимчасовим розладом психічної діяльності (алкогольним психозом, реактивним станом патологічне сп`яніння, патологічний афект), недоумством або іншим хворобливим станом психіки, якіб позбавляли можливості усвідомлювати свої дії та керувати ними не страждав. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує (том 2 а.с.117-118);

- висновок експерта від 07.08.2024 № СЕ-19-24/31084-БД, яким встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_12 (об`єкт № 1) (таблиця 1.1, додаток 1); 2. Встановлено генетичні ознаки зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_9 (об`єкт № 2) (таблиця 1.1, додаток 1); 3,4. На наданій на дослідження кофті: в об`єкті № 3 виявлено сперму та клітини з ядрами, в об`єктах №№ 4, 5, 18, 19 виявлено сперму та поодинокі клітини з ядрами, в об`єкті № 6 сперми та клітин з ядрами не виявлено.На наданому на дослідження топі: в об`єкті № 7 виявлено сперму та клітини з ядрами, в об`єктах №№ 8, 20, 21 виявлено сперму та поодинокі клітини з ядрами.На наданих на дослідження трусах сірого кольору (в об`єктах №№ 9, 10, 22, 23) виявлено сперму та поодинокі клітини з ядрами.Встановлено генетичні ознаки сперми та клітин, виявлених на кофті (об`єкт № 5) та трусах сірого кольору (об`єкт № 22) (таблиця 1.1, додаток 1), які збігаються між собою, є змішаними і містять генетичні ознаки двох осіб, а саме: зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_12 (об`єкт № 1) та зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_9 (об`єкт № 2).Генетичні ознаки сперми та клітин, виявлених на кофті (об`єкти №№ 3, 4, 18, 19), топі (об`єкти №№ 7, 8, 20, 21) та трусах сірого кольору (об`єкти №№ 9, 10, 23) не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК у даних об`єктах.5-8. На наданих на дослідження чоловічих трусах: в об`єкті № 12 виявлено клітини з ядрами, сперму та кров людини, в об`єкті № 11 виявлено сперму та клітини з ядрами, в об`єктах №№ 13-15 виявлено поодинокі клітини з ядрами, сперми не виявлено.Встановлено генетичні ознаки сперми та клітин (об`єкт № 11) та крові, сперми та клітин (об`єкт № 12), виявлених на чоловічих трусах, які збігаються між собою, збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію підозрюваного ОСОБА_12 (об`єкт № 1) та не збігаються з генетичними ознаками зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_9 (об`єкт № 2). Ймовірність походження генетичних ознак, встановлених в об`єктах №№ 11,12 та зразку букального епітелію підозрюваного ОСОБА_12 (об`єкт № 1) від однієї особи становить не менше ніж 99,99999999 %.Походження клітин в об`єкті № 11, та крові, клітин в об`єкті № 12 від потерпілої ОСОБА_9 виключається. Генетичні ознаки клітин, виявлених на чоловічих трусах (об`єкти №№13-15) не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК у даних об`єктах.9, 10. На наданих на дослідження вирізах тканини, умовно позначених «1» (об`єкт № 16) та «2» (об`єкти №№ 17, 24) виявлено кров людини. Встановлено генетичні ознаки крові, виявленої на вирізі тканини, умовно позначеному «1» (об`єкт № 16), які не збігаються з генетичними ознаками підозрюваного ОСОБА_12 (об`єкт 1) та зразка букального епітелію потерпілої ОСОБА_9 (об`єкт 2), та належить невстановленій особі жіночої генетичної статі (таблиця 1.1, додаток 1). Походження крові в об`єкті № 16 від підозрюваного ОСОБА_12 та потерпілої ОСОБА_9 виключається.Генетичні ознаки крові, виявленої на вирізі тканини, умовно позначеному «2» (об`єкти №№ 17, 24) не встановлено, у зв`язку з недостатньою кількістю ДНК у даних об`єктах (том 2 а.с.129-137);

- висновок експерта № 114/ц від 03.05.2024,згідно з яким при судово медичній експертизі наданих на дослідження накладень з статевого органу та волосся з лобка ОСОБА_12 (об.1,2,3) слідів крові не виявлено. В препаратах знайдені поодинокі ядровмістимі епітеліальні клітини, статеву та регіональну належність яких встановити не можливо через деструктивні зміни в ядрах клітин (том 2 а.с.176-1778);

- витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань, згідно з яким 09.07.2024 були внесені відомості за ст.153 ч.4 КК України по кримінальному провадженню №0000523 відносно ОСОБА_12 (т.2 а.с.194);

- висновок експерта за результатами проведення судової психологічної експертизи від 20.12.2024 № 594/24-25, згідно з яким процес відтворення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обстановки та обставин подій за матеріалами відеозапису допиту потерпілої 02.04.2024, проведеного за її участю, характеризується доступністю контакту, орієнтуванням на співрозмовників та взаємодію, наявністю зорового контакту, достатньою розкутістю, значним переважанням кількості відповідей над кількістю заданих питань. Концентрація та розподіл уваги достатні, внутрішня активність не пригнічена. Процес відтворення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , обстановки та обставин подій за матеріалами відеозапису допиту потерпілої в суді 30.05.2024 не вбачається за можливе дослідити у зв`язку із непридатністю об`єкту. Більш детально описано у дослідницькій частині даного висновку. Комунікативна діяльність ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у процесі відтворення нею подій 31.03.2024, пов`язаних з вчиненням відносно неї розпусних дій, під час проведення допиту потерпілої 02.04.2024 характеризується розгорнутістю відповідей, проявами ініціативи при уточнені питань слідчої у психолога, достатньою сукупністю загальних та специфічних деталей (називає дати, період протікання події, деталізовано описує власні дії та дії вітчима), що є слідами минулого досвіду.Прояви скутості, що породжують загальний стан надмірної тривожності, уникнення спілкування відсутні. Значний дискомфорт спостерігається при описі дій вітчима та власних дій сексуального характеру, а також називанні інтимних частин тіла. Деяке підвищення хвилювання спостерігається на питання чи повідомляла ОСОБА_9 про дії вітчима матері та при описі обставин набуття події гласності, що ймовірніше за все обумовлено захисними механізмами психіки (не бажала розголошення).Комунікативну діяльність ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , у процесі відтворення нею подій 31.03.2024, пов`язаних з вчиненням відносно неї розпусних дій, під час проведення за її участю допиту в суді 30.05.2024 не вбачається за можливе дослідити у зв`язку із непридатністю об`єкту дослідження. Більш детально описано у дослідницькій частині даного висновку.В поведінці ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , психологічні особливості, що властиві для несамостійного відтворення нею певних подій під час проведення за її участю допиту потерпілої 02.04.2024 відсутні.Дослідження процесу допиту потерпілої в суді 30.05.2024 на предмет самостійного / несамостійного відтворення ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , певних подій не здійснювалося у зв`язку із непридатністю об`єкту. Більш детально описано у дослідницькій частині даного висновку.У відеозаписі відтворення обстановки та обставин подій 31.03.2024 за участю ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , ознаки здійснення на неї психологічного впливу з боку осіб, які приймали участь у проведенні допиту потерпілої від 02.04.2024, відсутні.Дослідження процесу допиту потерпілої в суді від 30.05.2024 на предмет наявності / відсутності ознак здійснення на неї психологічного впливу з боку осіб, які приймали участь у проведенні вказаного допиту, не здійснювалося у зв`язку із непридатністю об`єкту. Більш детально описано у дослідницькій частині даного висновку (том2 а.с.237-242).

Колегія суддів, у відповідності до ст.94 КПК України, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, виходячи з приписів ст.373 ч.3 КПК України, відповідно до яких, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, прийшла до висновку, що обставини обвинувачення ОСОБА_12 , викладені у обвинувальному акті, відповідно до критерію «поза розумними сумнівами» знайшли об`єктивне підтвердження, його винність в інкримінованих злочинах повністю доведена дослідженими в судовому засіданні доказами, окрім вагінального проникнення у тіло потерпілої.

Судова колегія зазначає, що показання обвинуваченого ОСОБА_12 підтверджені дослідженими в судовому засіданні письмовими доказами, у тому числі відповідними експертизами, показами потерпілої, свідків, які є послідовними та узгоджуються між собою.

Докази стороною захисту під час судового розгляду не надавалися, клопотань про дослідження інших доказів від учасників провадження не надходило.

Суд не вбачає підстав для визнання показань потерпілої надуманими, неправдивими чи неналежними.

VІІ. Висновки суду

Оцінивши надані стороною обвинувачення та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, розглядаючи кримінальне провадження з дотриманням положень ст.337 КПК України, колегія суддів, всебічно, повно й неупереджено, дослідивши всі обставини кримінального провадження, керуючись законом, вищезазначені безпосередньо досліджені докази, вважає належними, допустимими, достовірними та в сукупності достатніми для прийняття рішення про винуватість обвинуваченого ОСОБА_12 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених:

- ч.4 ст.153 КК України, а саме: вчинення насильницьких дій сексуального характеру, не пов`язаних із проникненням в тіло ОСОБА_9 , яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її добровільної згоди, та з якою ОСОБА_12 перебуває у сімейних відносинах;

- ч. 6ст.152 КК України, а саме: вчинення дій сексуального характеру, пов`язаних із проникнення з використання геніталій в тіло ОСОБА_9 , яка не досягла 14-річного віку, незалежно від її добровільної згоди, та з якою ОСОБА_12 перебуває у сімейних відносинах, після вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ст. 153 КК України.

Факт вагінального проникнення в тіло ОСОБА_9 31.03.2024 не знайшов свого підтвердження.

Така юридична оцінка дій обвинуваченого відповідає фактичним обставинам справи.

VІІІ. Законодавство, застосоване судом.

Конвенція ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікована Постановою ВР №789-XII від 27.02.1991 встановлює, що дитина, внаслідок її фізичної і розумової незрілості, потребує спеціальної охорони і піклування, включаючи належний правовий захист як до, так і після народження.

Відповідно до ст.17,19 зазначеної Конвенції, жодна дитина не може бути об`єктом незаконного посягання на її честь і гідність; держава вживає всіх необхідних законодавчих, адміністративних, соціальних і просвітніх заходів з метою захисту дитини від усіх форм фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, відсутності піклування чи недбалого і брутального поводження та експлуатації.

Статтею 34 цієї Конвенції встановлено, що держава зобов`язана захищати дитину від усіх форм сексуальної експлуатації та сексуальних розбещень.

Законодавець забезпечує охорону та статеву недоторканість особи, яка не досягла чотирнадцяти років, незалежно від її статі.

Відповідно до ст.3,27 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю.

На батьків покладається основна відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, тощо (ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.150 СК України).

Одночасно, чинним законодавством України дитині гарантується право на захист від усіх форм насильства, батьки зобов`язані поважати дитину, забороняється фізичні покарання дитини батьками, які принижують людську гідність дитини (ст.10 Закону України «Про охорону дитинства», ст.150 СК України).

При постановленні вироку колегія суддів враховує, що зґвалтування та вчинення дій сексуального характеру з особою, яка не досягла чотирнадцятирічного віку є одними із небезпечних злочинів проти статевої свободи та статевої недоторканності, оскільки заподіює шкоду здоров`ю малолітньої дитини, негативно впливає на її нормальний фізичний, психічний і соціальний розвиток.

Стаття 52 Конституції України зазначає, будь-яке насильство над дитиною та її експлуатація переслідується за законом. Конвенція про права дитини вважає завданням кожної держави надати дитині такий захист і піклування, які необхідні для її гаразду, захистити дитину від усіх форм дискримінації або покарання, фізичного та психологічного насильства, образи чи зловживань, недбалого і брутального поводження та експлуатації, забезпечити їй здоровий розвиток тощо.

ІХ. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Згідно обвинувального акта обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання ОСОБА_12 є щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину. Пом`якшуюча обставина як активне сприяння розкриттю злочину у даному кримінальному провадженні не підтверджена.

Відповідно до правової позиції ВС у справі № 263/15605/17 (провадження № 51-4234км20) активне сприяння розкриттю злочину як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, надання допомоги в їх затриманні, видача знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Визнання засудженим своєї вини та надання правдивих показань не підтверджує наявності такої обставини, що пом`якшує покарання, як активне сприяння розкриттю злочину. Доказів такої допомоги слідству матеріали провадження не містять.

Судом встановлена наявність обставин, передбачених ст.67 КК України, які обтяжують покарання ОСОБА_12 а саме: вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Колегія суддів бере до уваги дані про особу обвинуваченого ОСОБА_12 , який раніше не був судимий, має неповнолітню дитину, працює, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря психіатра не перебуває.

Х. Мотиви суду при призначенні покарання.

Пунктом 3 ч.1 ст.65 КК України передбачено, що суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

У пункті 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» зазначено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст. 12 КК України), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Вимогами ч.2 ст.50 КК України визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

При цьому суд враховує висновки Верховного Суду, викладені у постанові в справі №758/5744/17 від 24.01.2022, в яких Верховний Суд зауважив, що згідно статті 414 КПК України невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або суворість.

Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду апеляційної чи касаційної інстанції, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги під час призначення покарання.

Згідно з ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з засади співмірності призначене покарання за своїм видом і розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують. Без урахування й належної оцінки всіх цих обставин у своїй сукупності обрана міра покарання не може вважатися справедливою.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Зазначене кореспондується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 2 лютого 2021 року у справі №361/7311/19.

Для інкримінування сексуального насильства малолітнього (малолітньої) не має значення добровільна згода потерпілої особи, а також чи розуміє вона значення дій, що з нею відбуваються. Зазначені положення статті 153 КК України узгоджуються з Конвенцією Ради Європи про захист дітей від сексуальної експлуатації та сексуального насильства від 25 жовтня 2007 р., яку ратифіковано з заявами Законом № 4988-VІ від 20.06.2012 р.

За таких обставин, призначаючи покарання ОСОБА_12 колегія суддів виходить з положень ст.50,65 КК України, враховує принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, характер і ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які, відповідно до ст.12 КК України, є особливо тяжкими злочинами (ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України) та посягнули на статеву свободу та статеву недоторканість малолітньої особи, що вказані злочини становлять високу суспільну небезпеку, їх аморальність та цинічність по відношенню вітчима до своєїпасербиці, які відбувалися неодноразово, а також те, що вчинені ним злочини грубо принизили гідність потерпілої та заподіяли їй психологічну травму, яка перебуває у прямому причинно-наслідковому зв`язку з протиправними діями з боку ОСОБА_12 , який є її вітчимом, наявність обставин обтяжуючих покарання, дані про особу винного, його відношення до вчинених злочинів, каяття у вчиненому щодо пасербиці, тяжкість наслідків, які настали для ОСОБА_9 у вигляді психологічної травми, внаслідок пережитих травмувальних подій, які можуть негативно проявитися у майбутньому житті дитини, необхідність її тривалої психологічної реабілітації; у зв`язку із чим для досягнення цілей покарання, виправлення обвинуваченого можливе виключно за умови його ізоляції від суспільства, у виді позбавлення волі, і саме таке покарання буде достатнім для досягнення мети покарання.

Призначення такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Дане покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності, через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

ХІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Під час досудового розслідування по даному кримінальному провадженню ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира від 03.04.2024 ОСОБА_41 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, строк якого неодноразово продовжувався судом.

Зважаючи на встановлені обставини та міру покарання, яку призначає суд, а також те, що ризики, які стали підставою для обрання такого запобіжного заходу, не змінилися, не зменшилися та не втратили свою актуальність, запобіжний захід до набрання вироком законної сили необхідно залишити без змін - тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)».

Початок строку відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з дня набрання вироком законної сили, зарахувавшив строк покарання строк попереднього ув`язнення відповідно до ст.72 КК Україниз 03.04.2024 по день набрання вироком законної сили.

Цивільний позов не заявлений.

Відповідно до ст.124 КПК України, судові витрати за проведені судові експертизи необхідно стягнути з ОСОБА_12 на користь держави.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації (ч.4 ст.174 КПК України).

Відповідно до Закону України №409-IX від 19 грудня 2019 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, та посилення відповідальності за злочини, вчинені проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи», Єдиний реєстр осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи - автоматизована електронна база даних, створена для забезпечення збирання, зберігання, захисту, обліку, пошуку, узагальнення даних про осіб, які вчинили злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, у тому числі осіб, судимість яких за такі злочини знята або погашена в установленому законом порядку.

До Реєстру вносяться відомості щодо прізвища, імені, по батькові засудженого, дати народження, місця проживання чи перебування, кримінального правопорушення, за який його було засуджено, виду кримінального покарання, який до нього був застосований, інформацію про фактично відбуте ним покарання, а також про порушення правил адміністративного нагляду.

Відповідно до ч.5 ст.6-1 КВК України, інформація про особу вноситься до реєстру на підставі обвинувального вироку суду, який набрав законної сили.

Вимогами п.2 частини четвертої статті 374 КПК України закріплено, що у резолютивній частині вироку, поряд з іншим, зазначається рішення про включення інформації про обвинуваченого у скоєнні кримінального правопорушення проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

Таким чином, колегія суддів враховує вимоги Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо впровадження Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, та посилення відповідальності за злочини, вчинені проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи» від 19 грудня 2019 року №409-IX, яким запроваджено в дію Єдиний реєстр осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, керуючись ст. 374 КПК України, вважає за необхідне включити інформацію про ОСОБА_12 до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи.

На підставі викладеного, керуючись ст.100,124,370,371,373,374,376,392-395 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

ОСОБА_12 визнати винним у пред`явленому обвинуваченні за ч. 4 ст. 153, ч. 6 ст. 152 КК України та призначити покарання:

- за ч.4 ст.153 КК України у виді 7 (семи) років позбавлення волі;

- за ч.6 ст.152 КК України у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_12 , остаточне покарання у виді 15 (п`ятнадцяти) років позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Житомирська установа виконання покарань (№8)» ОСОБА_12 - залишити без змін.

Строк відбування покарання ОСОБА_12 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Зарахувати ОСОБА_12 в рахунок відбуття покарання строк тримання під вартою, відповідно до ст.72 КК України з 03.04.2024 по день набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь держави витрати за проведення молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19-24/31084-БД від 07.08.2024 Державним науково-дослідним експертно-криміналістичним центром МВС України у розмірі 37295 грн 89 коп.

Арешт накладений ухвалами слідчого судді Корольовського районного суду Житомирської області від 11.04.2024 ( № 296/3030/24, № 296/3028/24) скасувати.

Речові докази: труси сірого кольору; відрізки тканини ковдри, на якій містяться нашарування речовини бурого кольору, у кількості 2 відрізки; жіночий топ у синьо-чорну клітинку; дівчачу спортивної кофту фіолетового кольору, із зеленими вставками, написом на спині: «baghеera» та на передній частині; труси синього кольору з надписом «JOHN ADAMS» - знищити.

Відповідно до п.2 ч.4 ст.374 КПК України, ст.6-1 КВК України внести інформацію до Єдиного реєстру осіб, засуджених за злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості малолітньої особи, про обвинуваченого ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Малинський районний суд Житомирської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні вироку - після постановлення ухвали апеляційним судом.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3