Справа № 569/8815/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року

Рівненський міський суд Рівненської області в особі головуючої судді ОСОБА_1 за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 в режимі відеоконференції,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Рівне матеріали кримінального провадження № 0000033 від 06.01.2025 року

за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Рівне, громадянина України, неодруженого, із середньою спеціальною освітою, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовця за призовом під час мобілізації на особливий період Збройних Сил України, гранатометника 1 аеромобільного відділення 3 аеромобільного взводу 12 аеромобільної роти НОМЕР_1 аеромобільного батальйону військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні «солдат», раніше несудимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В :

ОСОБА_4 06 січня 2025 року, у ранкову пору доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку вчинюваних ним дій, на ґрунті особистих неприязних відносин, вчинив фізичне насильство щодо особи, з якою перебуває у сімейних відносинах, в розумінні п. 3 ч. 1 ст. 1, 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», а саме умисно завдав своєму батьку ОСОБА_7 чисельні (не менше 9-12) значні за силою (достатні для спричинення переломів ребер) удари кулаками та ногами по різних частинах тіла, чим спричинив тілесні ушкодження у вигляді:

- чисельних синців на голові, у тазовій ділянці і кінцівках; в ділянці кінчика і крил носа, у правій виличній ділянці, у правій та лівій привушних ділянках з частковим поширенням на обидві вушні раковини, по центру підборіддя, по зовнішній поверхні лівого плечового суглобу та передній поверхні середньої третини лівого плеча, по задній поверхні лівого ліктьового суглобу, по передній та задній поверхнях лівого передпліччя (12), на тильних поверхнях правої (3) та лівої (4) кистей, по передній та зовнішній поверхнях правого плеча (5), по задній поверхні правого ліктьового суглобу, по задній поверхні середньої та нижньої третин правого передпліччя (5), в ділянці тазу на рівні лонних кісток, в проекції крила правої клубової кістки та лівого кульшового суглобу, по зовнішній поверхні верхньої третини правого стегна, по передній поверхні правого і лівого колінних суглобів, які не були небезпечними для життя в момент спричинення і за ступенем тяжкості кваліфікуються як легкі тілесні ушкодження;

- закритої тупої травми грудей у вигляді чисельних зовнішніх ушкоджень (синців), переломів 6, 7, 8, 9, 10, 11, 12-го правих та лівих ребер, з ушкодженнями легень та плеври, що супроводжувалась внутрішньо-грудною кровотечою з розвитком шовкових явищ та двобічного гемопневмотораксу (накопичення повітря та крові у плевральних порожнинах), які за ознакою небезпеки для життя в момент заподіяння, відносяться до тяжких тілесних ушкоджень. Внаслідок заподіяння вищезазначених тілесних ушкоджень, що супроводжувалось внутрішньо-грудною кровотечею з розвитком двобічного гемопневмотораксу та незворотного травматичного шоку 06 січня 2025 року о 12 год. 15 хв. настала смерть потерпілого ОСОБА_7 у автомобілі бригади № 13 Рівненської станції екстреної (швидкої) медичної допомоги.

Дії ОСОБА_4 , які виразились у заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у скоєнні злочину визнав повністю, зазначивши, що обставини та мотиви вчинення правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. У скоєному щиро розкаявся.

Оскільки обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у скоєнні злочину, підтвердивши викладене в обвинувальному акті та фактичні обставини ніким з учасників судового провадження не оспорюються, відсутні заперечення та сумніви у добровільності його позиції, суд, з`ясувавши думку учасників судового процесу, роз`яснивши сторонам кримінального провадження вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України і наслідки обмеження обсягу дослідження доказів, за згодою учасників судового процесу, визнав недоцільним дослідження інших доказів, крім письмових доказів по справі, що характеризують особу обвинуваченого, допиту потерпілої ОСОБА_6 , яка є рідною сестрою обвинуваченого. Обвинуваченому роз`яснено, що в даному випадку він позбавляється права оскаржувати в апеляційному порядку фактичні обставини справи, встановлені доказами, які судом не були досліджені. До таких фактичних обставин відносяться дата, час, місце, спосіб вчинення кримінального правопорушення, винуватість у вчиненні кримінального правопорушення та їх мотиви, а також інші обставини, які визнані учасниками судового провадження та ними не оспорюються.

Вина обвинуваченого ОСОБА_4 також підтверджуються показами потерпілої

ОСОБА_6 , яка надала пояснення суду щодо фактів неодноразового вчинення домашнього насильства обвинуваченим ОСОБА_4 щодо батька ОСОБА_7 . Також зазначила, що обвинувачений зловживає алкогольними напоями і в стані агресії постійно наносив тілесні ушкодження потерпілому про що свідчать численні факти звернення до органів поліції, в тому числі за її заявами, що підтверджується матеріалами кримінального провадження.

Аналізуючи показання обвинуваченого, потерпілої ОСОБА_6 суд вважає, що винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення знайшла своє підтвердження у судовому засіданні під час судового розгляду. Так, останній надав показання стосовно обставин вчинення інкримінованого йому злочину, які повністю узгоджуються зі встановленими фактичними обставинами кримінального провадження, викладеними в обвинувальному акті, і його дії органом досудового розслідування вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Відповідно до вимог ст.ст. 50, 65 КК України та п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Визначаючи ступінь суспільної небезпечності вчиненого злочину, суд повинен виходити із сукупності всіх обставин справи, зокрема, форми вини, мотиву і цілі, способу, обстановки і стадії вчинення злочину, тяжкості наслідків, що настали.

За положеннями ст. 50 КК України - покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими так і іншими особами.

Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

При призначенні обвинуваченому виду і міри покарання, суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки вчиненого злочину, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання, дані про особу обвинуваченого.

Обставини, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , які передбачені

ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , є вчинення кримінального правопорушення щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння

ОСОБА_4 неодружений, військовослужбовець в СЗЧ, раніше несудимий, неодноразово притягувався до адміністативної відповідальності. На обліку в лікаря-психіатра, лікаря-нарколога не перебуває. Згідно з висновком судово-психіатричного експерта №78/25 від 03.04.2025 року на момент вчинення інкримінованого йому діяння та на час проведення експертизи страждав та страждає психічними та поведінковими розладами внаслідок вживання алкоголю, міг та може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Застосування до нього примусових заходів медичного характеру не потребує.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, яке відповідно до ч. 5 ст. 12 КК України є тяжким злочином.

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сукупності усіх обставин, що його характеризують, щирого каяття, даних про особу обвинуваченого, який є раніше несудимим, та з урахуванням повного визнання вини обвинуваченим у скоєному, позиції прокурора, суд приходить до висновку про необхідність призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі в межах санкції ч. 2 ст. 121 КК України, оскільки таке покарання буде достатнім, справедливим та необхідним для його виправлення, а також для запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як ним, так і іншими особами.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Питання про долю речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Заходи забезпечення кримінального провадження відсутні.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого, до набрання вироком законної сили, залишити незмінним - тримання під вартою.

Цивільний позов не заявлявся.

На підставі викладеного та керуючись ст. 12, 50, 65-67, 121 КК України, ст.ст. 100, 349, 368, 370, 373, 374, 394 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років.

Початок відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту затримання з 06.01.2025 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 залишити без змін до набрання вироком законної сили, але не довше як на 60 днів.

Речові докази: два оптичних диска із копіями відеозаписів з нагрудних камер працівників поліції від 06.01.2025; оптичний диск із копіями аудіозаписів повідомлень, які надійшли на спецлінію «102» ГУНП в Рівненській області; оптичний диск із копіями відеозаписів із портативних відеореєстраторів, виданих 01.01.2025 на час несення служби екіпажем патрульної поліції залишити при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Рівненського апеляційного суду через Рівненський міський суд Рівненської області з урахуванням вимог ч. 2 ст. 394 КПК України протягом тридцяти днів, з дня його проголошення, а обвинуваченим - в той саме строк з моменту вручення йому копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити прокурору, обвинуваченому та його захиснику.

Суддя ОСОБА_1