Справа № 590/ 371 /24
н/п 1-в/644/ 367 /25
У Х В А Л А

іменем України

17 червня 2025 року м. Харків

Індустріальний районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» - ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність у зв`язку із усуненням караності діяння та звільнення від покарання відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Павлодар Республіки Казахстан, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, раніше судимого, засудженого 31.05.2024 року Ямпільським районним судом Сумської області за ч. 4 ст. 185, ч .1 ст. 246 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі, зареєстрованого та проживаючого до засудження за адресою: АДРЕСА_1 ,

У С Т А Н О В И В:

До суду надійшло подання начальника державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» - ОСОБА_4 про застосування до засудженого Закону України № 3886-IX від 18.07.2024 року в частині звільнення ОСОБА_5 від покарання караність якого усунена за ст. 185 КК України та визначення засудженому остаточного покарання із зазначенням початку строку відбування покарання.

Подання мотивовано тим, що Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 року, який набрав законної сили 09.08.2024 року, декриміналізовано діяння за які ОСОБА_5 засуджений вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 31.05.2024 року в частині засудження за ч. 4 ст. 185 КК України.

В судове засідання з`явився прокурор, від представника ДУ «Харківська виправна колонія (№ 43)» та засудженого до суду надійшли заяви про розгляд справи за їх відсутності, у зв`язку із чим, суд вважає за можливе розглянути подання за відсутності представника установи виконання покарань та засудженого.

Прокурор вважав, що заява підлягає задоволенню в частині звільнення засудженого від покарання призначеного за ч. 4 ст. 185 КК України та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч. 1 ст. 246 КК України.

Відповідно до частини 4 статті 539 Кримінально процесуального кодексу України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Вивчивши матеріали особової справи засудженого, з`ясувавши думку прокурора, який вважав за можливе задовольнити подання, суд вважає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

На підставі п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом на підставі ч. 1 ст. 74 КК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.74 КК України (в редакції Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024) особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Відповідно до положення ст. 51 КУпАП, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2024 року складав 1514,00 грн. (3028,00 грн. - розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи станом на 01.01.2024 х на 50 %). Тобто, два неоподатковуваних мінімуму доходів громадян за цей період складають суму в розмірі: 1514,00 грн. х 2 (неоподаткований мінімум доходів громадян) = 3028,00 грн.

ОСОБА_5 засуджений вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 31.05.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України за крадіжки, які вчинені ним у період з 14.01.2024 року по 26.01.2024 року, вартість яких за кожним епізодом не перевищувала двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, яка становила 3028,00 грн., тобто кримінальна караність цих діянь наразі усунута.

Вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 31.05.2024 ОСОБА_5 засуджено за ч. 1 ст. 246 КК України та призначено покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі; за ч. 4 ст. 185 КК України призначено покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України остаточно ОСОБА_5 призначено покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі. Запобіжний захід в рамках кримінального провадження не обирався. Строк відбуття покарання ОСОБА_5 обчислюється з моменту приведення вироку до виконання.

Відповідно до розпорядження про виконання вироку, що набрав законної сили, вирок Ямпільського районного суду Сумської області від 31.05.2024 року, набрав законної сили 02.07.2024 року та направлений для примусового виконання.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на засудженого розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, оскільки вартість майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч.2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджений за ч. 4 ст. 185 КК України (за епізодами крадіжок вчинених у період з 14.01.2024 року по 26.01.2024 року) за діяння, караність яких законом усунена, суд вважає, що подання начальника установи виконання покарань є обґрунтованим та підлягає задоволенню, а засуджений підлягає звільненню від покарання призначеного вказаним вище вироком суду за ч. 4 ст. 185 КК України на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду в Постанові від 07 жовтня 2024 року по справі № 278/1566/21 зробила висновок про те, що лише статті 185, 190, 191 фактично містять відсилку до ст. 51 КУпАП, яка встановлюючи верхню межу вартості викраденого майна для кваліфікації його як дрібного викрадення, тим самим визначає нижню межу цього параметра для кримінальної відповідальності за крадіжку, шахрайство, привласнення чи розтрату чужого майна.

Стаття 246 КК України не підпадає під дію Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024.

Отже, враховуючи те, що за вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 31.05.2024 року ОСОБА_5 засуджений за ч. 1 ст. 246 та ч. 4 ст. 185 КК України (за крадіжки за які він підлягає звільненню від покарання, на підставі ч.2 ст.74 КК України), суд приходить до висновку, що ОСОБА_5 слід вважати засудженим за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді 3 років обмеження волі, без застосування ст. 70 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Таким чином, ОСОБА_5 у строк покарання підлягає зарахування строк частково відбутого ним за вироком покарання у виді позбавлення волі у відповідності до п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі.

Згідно вироку Ямпільського районного суду Сумської області від 31.05.2024 року початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислюється з моменту приведення вироку до виконання.

Згідно матеріалів особової справи засудженого, ОСОБА_5 затримано 24.12.2024 року в порядку виконання вироку суду, який набрав законної сили, що підтверджується рапортом начальника сектору превенції ВПД № 1 (с. Ямпіль) Шосткинського РУП ГУНП в Сумській області від 24.12.2024 року про виконання вироку.

Таким чином, початок строку відбування покарання ОСОБА_5 має рахуватися з дня його фактичного затримання в порядку виконання вироку суду - 24.12.2024 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 56 КВК України особи, засуджені до обмеження волі, відбувають покарання у виправних центрах, як правило, у межах адміністративно-територіальної одиниці відповідно до їх місця проживання до засудження.

Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 58 КВК України, строк покарання обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі. У строк покарання за правилами, передбаченими у статті 72 Кримінального кодексу України, зараховується час попереднього ув`язнення під вартою, а також час слідування під вартою до виправного центру.

Керуючись ст. ст. 537, 539 КПК України, ст. 72 КК України, Законом України №3886-ІХ від 18 липня 2024 року, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Подання начальника державної установи «Харківська виправна колонія (№43)» - ОСОБА_4 про приведення вироку у відповідність у зв`язку із усуненням караності діяння та звільнення від покарання відносно ОСОБА_5 задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 31.05.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі ч.2 ст.74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вважати засудженим вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 31.05.2024 року за ч. 1 ст. 246 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі без застосування ст. 70 КК України.

Строк покарання у виді обмеження волі обчислюється з дня прибуття і постановки засудженого на облік у виправному центрі.

Зарахувати засудженому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у строк покарання призначеного вироком Ямпільського районного суду Сумської області від 31.05.2024 року за ч. 1 ст. 246 КК України, у відповідності до п. «б» ч. 1 ст. 72 КК України із співвідношення одному дню позбавлення волі відповідають два дні обмеження волі строк покарання у виді позбавлення волі з 24.12.2024 року по день набрання ухвалою законної сили.

Зарахувати ОСОБА_5 в строк покарання у виді обмеження волі, час перебування під вартою до часу прибуття до виправного центру із розрахунку, одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Копію ухвали направити учасникам судового провадження для відома, начальнику державної установи «Харківська виправна колонія (№ 43)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Індустріальний районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення, а особою, яка перебуває під вартою з моменту вручення їй судового рішення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на її оскарження, а у випадку її оскарження, після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складено 20.06.2025.

Суддя: ОСОБА_1