Дата документу 06.05.2025 Справа № 332/3222/22
ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/560/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
Єдиний унікальний №332/3222/22Суддя-доповідач в 2-й інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду у складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

захисника ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції)

засудженого ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 (з доповненнями) та його захисника ОСОБА_7 на ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2025 року про залишення без задоволення заяви про перегляд за нововиявленими обставинами вироку суду щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, який відбуває покарання у виді 7 років 3 місяців позбавлення волі,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2023 року у кримінальній справі №322/3222/22 за нововиявленими обставинами.

В апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_8 (з доповненнями) просив ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Свої вимоги мотивував тим, що під час ухвалення обвинувального вироку щодо нього свідок ОСОБА_9 надав неправдиві покази в суді, що підтверджується поданою ним заявою до суду. Вказав, що суд для спростування його доводів використав в ухвалі практику Європейського суду з прав людини, що є неприпустимим, на чому зауважив Верховний Суд у постанові від 07 серпня 2019 року у справі №607/14707/17, підкресливши на неможливості використання практики ЄСПЛ не на користь засудженого. Просив викликати до суду ОСОБА_9 для з`ясування чому він звернувся до суду з повідомленням про неправомірні дії поліцейських, а не в Територіальне управління Державного бюро розслідувань. Також просив виключити зі змісту оскаржуваної ухвали посилання суду на те, що він в поданій заяві про перегляд судового рішення за нововиявленими обставинами вказував на незаконно проведений обшук у нього вдома, так як це не відповідає дійсності. Зазначив, що він просив допитати свідка ОСОБА_9 та ще раз переглянути відеозапис проведеного обшуку у нього вдома, оскільки свідок в заяві вказав, що в телефоні, який дала невідома особа, щоб його продати, були сім-картки і він телефон віддав разом з сім-картками. Проте відповідно до матеріалів справи, а саме даних ухвали про дозвіл на обшук вказані одні особи, яким надавався дозвіл на проведення обшуку, а в протоколі обшуку були вказані інші особи, яким дозволу судом на здійснення таких процесуальних дій не надавалось. Зокрема в матеріалах справи відсутнє доручення, надане слідчим в порядку ст.40 КПК, а тому такі дії не є законними, що дає підстави не переглядати відеозапис обшуку, так як за таких обставин вказана слідча дія та отримані результати не мають доказового значення. Знайдені у нього сім-картки йому підкинули поліцейські, які не мали процесуального права брати участь при проведенні обшуку. Факт вилучення у нього предмету інкримінованого злочину не доводить того, що він пішов на вулицю, підійшов до потерпілої, вихватив у неї телефон та зник у невідомому напрямку (постанова Верховного Суду від 08 лютого 2018 року у справі №202/6970/15-к). Вказав, що якщо суд звернув увагу на вказані ним дані щодо незаконності проведення обшуку, то суть поставлених питань стосувалася положень п.1 ч.2 ст.87 КПК, що суд повинен був визнати істотним порушенням прав людини і основоположних свобод. Зазначив, що надані свідком ОСОБА_9 неправдиві покази стали підставою для проведення в подальшому слідчих дій, спрямованих на отримання доказів, зокрема: протоколу впізнання його за зовнішністю, під час якого його було опізнано всупереч вимогам ст.228 КПК за голосом, коли потерпіла дивилася на нього; відеозапису (який він просив переглянути за нововиявленими обставинами), який не вказує беззаперечно на те, що особа, яка на ньому відображена, це він, сам по собі цей відеозапис та інші фактичні дані, які були покладені в основу обвинувачення, без показів свідка ОСОБА_9 та результатів обшуку, які були отримані всупереч ст.87 КПК, не мають вагомого доказового значення у справі. Крім того, вказав, що вимоги апеляційної скарги його захисника вказані не професійно та не узгоджуються з вимогами його апеляційної скарги, а також не відповідають суті питань, які необхідно вирішувати апеляційним судом. Зазначив, що також існують інші підстави для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, з огляду на те, що йому приєднано покарання за попереднім вироком, яким його було визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК, де сума викраденого майна складає 1500 грн., тоді як набрав чинності закон, яким збільшена сума викраденого майна, від якої визначається чи є діяння кримінально караним чи ні (станом на час вчинення правопорушення за попереднім вироком ця сума збільшена до 2684 грн.). З цього приводу його захисник не здійснив жодних дій, що свідчить про факт ненадання йому належної ефективної професійної допомоги, а тому просив врахувати вказані обставини та визнати, що провадження в суді першої інстанції відбувалось та відбувається з порушенням його права на захист та здійснити відповідні дії (замінити захисник або зобов`язати належним чином виконувати свої обов`язки). Також зауважив, що причиною таких дій, які призводять до порушення його права на належну ефективну правову допомогу, є те, що захисник не здійснює зустрічі з ним в слідчому ізоляторі для обговорення питань, пов`язаних зі здійсненням його захисту від висунутого обвинувачення.

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просив ухвалу суду скасувати, постановити нову ухвалу, якою заяву ОСОБА_8 задовольнити, вирок Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2023 року, яким ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК, - скасувати. Ухвалити новий вирок, яки ОСОБА_8 визнати невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК, та виправдати.

В обґрунтування своїх вимог зазначив, що засудженим ОСОБА_8 була подана заява про перегляд вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2023 року за нововиявленими обставинами, обґрунтована тим, що він, перебуваючи під арештом, отримав від ОСОБА_9 документи, з яких вбачалось, що він, будучи свідком, дав завідомо неправдиві покази. Крім того, засуджений посилався на те, що під час досудового розслідування було проведено обшук за місцем його фактичного проживання особами, які не мали процесуального права на такі дії, тому результати обшуку не можуть бути використані при прийнятті процесуальних рішень. В доповненнях до заяви засуджений просив врахувати покази свідка ОСОБА_9 та визнати недопустимими доказами дві сім-карти, посилаючись на незаконність проведення обшуку. Допитаний в суді свідок ОСОБА_9 повністю підтвердив факти, викладені в заяві ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами. Крім того, в матеріалах справи наявні і досліджені судом заяви ОСОБА_9 , які також підтверджують викладені в заяві ОСОБА_8 доводи. В свою чергу, суд необґрунтовано поставився критично до показів свідка ОСОБА_9 .

На адресу апеляційного суду засудженим ОСОБА_8 надіслано ряд клопотань. В судовому засіданні до початку розгляду апеляційних скарг колегією суддів у учасників судового провадження з`ясовувалось питання щодо наявності заяв та/або клопотань, на яке, у тому числі, й засуджений ОСОБА_8 повідомив про їх відсутність. Після роз`яснення судом положень ст.350 КПК щодо порядку розгляду клопотань учасників судового провадження засуджений повторно категорично висловився про відсутність у нього жодних клопотань.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію засудженого та захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційних скарг та просили їх задовольнити; прокурора, який заперечив проти скарг та просив залишити ухвалу суду без змін; перевіривши матеріали провадження та обговоривши наведені у скаргах доводи, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню з таких підстав.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.407 КПК за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право ухвалу суду залишити без змін.

Частиною 1 статті 404 КПК визначено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно ст.460 КПК учасники судового провадження мають право подати заяву про перегляд за нововиявленими обставинами судового рішення суду будь-якої інстанції, яке набрало законної сили.

Нововиявленими обставинами, відповідно до ч.2 ст.459 КПК, визнаються:

1) штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок;

3) скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути;

4) інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Нововиявленими слід вважати обставини, які одночасно: об`єктивно існували на момент вирішення кримінальної справи; не були відомі і не могли бути відомі на той час суду та заявнику; мають істотне значення для справи і потребують окремого розслідування.

З наведеного випливає, що нововиявлені обставини за своєю природою є фактичними даними, які в установленому порядку спростовують факти, які було покладено в основу судового рішення. Такі обставини мають бути підтверджені належними і допустимими доказами. Не може вважатися нововиявленою обставина, яка ґрунтується на переоцінці тих доказів, які вже оцінювалися судом у процесі розгляду справи.

Як вбачається з матеріалів провадження, оскаржуваною ухвалою суду першої інстанції залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2023 року у кримінальній справі №322/3222/22 за нововиявленими обставинами, з посиланням на невстановлення таких обставин суттєвого та неспростовного характеру, які б самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводили неправильність вироку, що належить переглянути.

В апеляційних скаргах про перегляд оскаржуваної ухвали суду сторона захисту висловлювала свою незгоду з прийнятим вироком та посилалась на обставини, які, на їх думку, слугують беззаперечною підставою для перегляду рішення, яке є незаконним, оскільки обвинувальний вирок ухвалений на підставі помилково встановлених фактичних обставин кримінального правопорушення та базується на неправдивих показах свідка ОСОБА_9 , що лягли в його основу.

Аналізуючи доводи апелянтів, колегія суддів приходить до висновку про те, що наведені ними обставини не можуть вважатися нововиявленими з огляду на те, що обставини, на які посилались апелянти, були предметом дослідження в суді першої інстанції, за наслідками якого встановлено, що показання свідка ОСОБА_9 , надані ним під час судового засідання 30 травня 2023 року в суді першої інстанції, та показання, надані ним в судовому засіданні 20 грудня 2024 року під час розгляду справи за нововиявленими обставинами, а також письмові пояснення свідка, викладені в адресованих суду заявах, містять суттєві відмінності, які стосуються питання про те, ким був переданий свідкові ОСОБА_9 мобільний телефон, який є предметом злочину. У зв`язку з чим місцевий суд обґрунтовано поставився критично до свідчень ОСОБА_9 щодо непричетності ОСОБА_8 до вчинення злочину, за який його засуджено, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам справи, які встановлені судом та підтверджені рядом інших неспростовних доказів.

З цього приводу колегія суддів звертає увагу, що свідок ОСОБА_9 в суді першої інстанції попереджався про кримінальну відповідальність за дачу неправдивих показань та з цього приводу не притягувався до кримінальної відповідальності. Також відсутні і докази здійснення на нього тиску з боку працівників поліції, рішення стосовно притягнення до відповідальності працівників поліції за заявою ОСОБА_9 про здійснення на нього тиску не приймалося. Крім того, в матеріалах справи відсутній вирок, що набрав законної сили, яким встановлено неправдивість показань вказаного свідка, що потягло за собою ухвалення незаконного рішення.

Наведене свідчить про те, що з наданих свідком ОСОБА_9 показань не вбачається їх невідповідність встановленим фактичним обставинам провадження, що виключає їх неправдивість, яку, в свою чергу, не було доведено та фактично підтверджено відповідними ґрунтовними доказами.

У відповідності до позиції Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, викладеної у постанові від 21 січня 2020 року по справі №315/793/16-к (провадження №51-3062 км 19), одне лише посилання, без підтвердження належними доказами, на завідомо неправдиві показання свідка не може бути підставою для скасування вироку за нововиявленими обставинами, оскільки не є достатнім для сумнівів у законності остаточного й обов`язкового до виконання судового рішення. Також суд касаційної інстанції зазначив, що за змістом п.1 ч.2 ст.459 КПК нововиявленими обставинами, зокрема, визнається штучне створення або підроблення доказів, завідомо неправдиві показання свідка, на яких ґрунтується вирок. Належним засобом доказування цих обставин в якості нововиявлених, зважаючи на встановлення кримінальної відповідальності за зазначені діяння, слід вважати процесуальне рішення за наслідками здійснення кримінального провадження, яким би було встановлено відповідні факти.

З огляду на відсутність процесуального рішення за наслідками кримінального провадження щодо свідка ОСОБА_9 , яким був би встановлений факт його завідомо неправдивих показань, посилання сторони захисту на вказані обставини як на новивиявлені колегія суддів вважає такими, що не підтверджуються належними та допустимими доказами.

З цих же підстав є й неспроможними доводи, викладені в доповненнях до апеляційної скарги засудженого, про наявність інших підстав для перегляду вироку за нововиявленими обставинами, а саме те, що йому приєднано покарання за попереднім вироком, яким його було визнано винуватим за ч.3 ст.185 КК, де сума викраденого майна складає 1500 грн., тобто на даний час таке діяння не є кримінально караним, з огляду на відсутність процесуального рішення, яким би було встановлено відповідний факт.

Посилання засудженого в апеляційній скарзі на недопустимість протоколу обшуку за місцем його проживання з тих підстав, що згідно ухвали про дозвіл на обшук вказані одні особи, яким надавався дозвіл на проведення обшуку, а в протоколі обшуку вказані інші особи, є надуманими та спростовуються матеріалами провадження.

Як вбачається зі змісту протоколу обшуку від 18 листопада 2022 року обшук проведено слідчим СВ ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 .

Відповідно до ухвали Заводського районного суду м.Запоріжжя від 17 листопада 2022 року слідчим суддею надано дозвіл слідчим з групи слідчих, зокрема й слідчому СВ ВП №1 Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_10 , на проведення обшуку за місцем фактичного проживання та реєстрації ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, судова колегія звертає увагу, що протокол обшуку від 18 листопада 2022 року був предметом ретельного дослідження під час судового розгляду. В свою чергу, сторона захисту, користуючись своїми правами, не була позбавлена можливості надавати свої зауваження або заперечення стосовно будь-якого доказу, а тому вказана обставина не є нововиявленою в розумінні ст.459 КПК.

Загалом зміст доводів апеляційної скарги засудженого зводиться до надання судом іншої оцінки існуючим у кримінальному провадженні доказам та обставинам, що є неможливим в порядку перегляду вироку суду за нововиявленими обставинами за визначеними главою 34 КПК правилами.

Не можуть бути підставою для задоволення апеляційних скарг і інші доводи апелянтів, з огляду на те, що вони є їх висновками та твердженнями оціночного характеру, які не можуть вважатися нововиявленими обставинами.

Аналіз норм процесуального закону дає підстави стверджувати, що роль суду при перегляді судового рішення за нововиявленими обставинами зводиться лише до встановлення наявності таких обставин, оцінки їх з точки зору істотності для даної конкретної справи, їх дослідження та прийняття відповідного рішення. Однак, суд не уповноважений збирати докази існування нововиявлених обставин, в тому числі шляхом переоцінки вже досліджених доказів, лише на підставі припущення сторони кримінального провадження про існування таких обставин та доказів, що їх підтверджують.

Щодо тверджень засудженого про ненадання захисником ефективної професійної допомоги, що свідчить, на його думку, про порушення права на захист, судова колегія звертає увагу, що вказані обставини не впливають на законність рішення суду та не є підставою для його скасування. Більш того, судова колегія зауважує, що засуджений ОСОБА_8 не звертався з жодними клопотаннями про відмову від захисника чи його заміну ні під час розгляду його заяви за нововиявленими обставинами в суді першої інстанції, ні під час апеляційного перегляду.

Таким чином, жодних істотних порушень вимог КПК під час розгляду заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку за нововиявленими обставинами, які перешкодили чи могли б перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, колегією суддів не встановлено, що обумовлює відхилення апеляційних скарг засудженого ОСОБА_8 (з доповненнями) та його захисника ОСОБА_7 .

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційні скарги засудженого ОСОБА_8 (з доповненнями) та його захисника ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Заводського районного суду м.Запоріжжя від 03 березня 2025 року про залишення без задоволення заяви засудженого ОСОБА_8 про перегляд вироку Заводського районного суду м.Запоріжжя від 25 липня 2023 року у кримінальній справі №322/3222/22 за нововиявленими обставинами залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржена до Верховного Суду протягом трьох місяців з часу її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4