Провадження № 1-кп/947/1177/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07.08.2025 року Київський районний суд м. Одеси в складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000753 від 07.06.2025 року відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До Київського районного суду м. Одеси надійшло кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 194 КК України.

Прокурор звернувся з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, раніше судимий, обвинувачується у вчиненні злочину в період іспитового строку призначеного за попереднім вироком, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду, впливати на свідків та потерпілу, перешкоджати іншим чином розгляду кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення вказаного кримінального провадження, за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор звернувся з письмовим клопотанням про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 строком на 60 днів, посилаючись на те, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді позбавлення волі строком до 10 років, не має стійких соціальних зв`язків у суспільстві, що вказує на те, що знаходячись на волі, з метою уникнення кримінальної відповідальності, він може переховуватись від суду, впливати на свідків, перешкоджати іншим чином розгляду кримінального провадження, вчинити інше кримінальне правопорушення, враховуючи те, що менш суворі запобіжні заходи не достатні для запобігання вищевказаним ризикам, з метою забезпечення вказаного кримінального провадження, за доцільне продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Захисник ОСОБА_8 заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 у зв`язку з тим, що ризики прокурором не доведені та безпідставні. Обвинувачений визнає вину, має намір відшкодувати спричиненні збитки потерпілій, не має наміру переховуватися від суду, тому можливо обвинуваченому ОСОБА_6 обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави.

Обвинувачений ОСОБА_6 просив застосувати відносно нього запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, він не буде переховуватися від суду, буде з`являтися в судові засідання, вину у вчиненному визнає.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у зв`язку з тим, що ризики прокурором не доведені та безпідставні, зі спливом часу вони втратили свою актуальність. Обвинувачений ОСОБА_7 визнає вину, співпрацював з органами досудового розслідування, тому можливо відносно нього застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або зменшити розмір застави.

Вислухавши думку учасників судового провадження, дослідивши клопотання, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Відповідно до п. 4,5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк понад п`ять років або ж до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Частиною 1статті 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , суд враховує вимоги ст. 29 Конституції України, ст. 9 Загальної Декларації прав людини, ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини та основних свобод і ст. 12 КПК України, за змістом яких обмеження права особи на свободу й особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках, за встановленою процедурою, а також той факт, що взяття під варту є найбільш суворим запобіжним заходом. При цьому, ризик переховування обвинувачених від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це робиться з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення. Враховуються, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування.

Відповідно до ст. 17 ЗУ "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23.02.2006 р. суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Так, у рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 р. Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Також слід враховувати і ризик перешкоджання з боку обвинувачених, у випадку їх звільнення з під варти, процесові здійснення правосуддя (рішення ЄСПЛ у справі «Вемгофф проти Німеччини» від 27.06.1968), оскільки вони, володіючи відомостями щодо осіб свідків, потерпілих, які ще не допитані, можуть вплинути на них з метою схилення до зміни показів та відмови від показів взагалі, що вказує на наявність ризиків, передбачених п.п. 3), 4) ч. 1ст. 177 КПК України. Ці ж обставини вказують на недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів обвинуваченим.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та продовження строків тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст.177, 178, 183, 199 КПК України.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого, його віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, що він раніше судимий, покарання не відбув, обвинувачується у скоєні тяжкого злочину в період іспитового строку, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_6 винним, практику Європейського суду (справа «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 р.), що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, наявність ризику переховування та можливості вчиненні іншого злочину, впливу на свідків та потерпілу, іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що прокурором доведені ризики передбачені ст.177 КПК України та вважає, що за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 враховує обставини, передбачені ст.ст. 177-178 КПК України, з урахуванням особи обвинуваченого, його віку, стану здоров`я, майнового стану, міцності соціальних зв`язків, що він обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання ОСОБА_7 винним, практику Європейського суду (справа «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 р.), що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, наявність ризику переховування та можливості вчиненні іншого злочину, впливу на свідків , іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню, суд приходить до висновку, що прокурором доведені ризики передбачені ст.177 КПК України та вважає, що за необхідне задовольнити клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи положення ч. 3 ст. 183 КПК України, а також обставини кримінального правопорушення у вчиненні якого обвинувачуються ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , беручи до уваги, що злочин вчинено без застосування насильства, суд вважає за можливе залишити без змін, раніше визначений розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 132,177, 182, 183, 193, 194, 196, 197,314,369-372,376 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Задовольнити клопотання прокурора про продовження відносно ОСОБА_6 та ОСОБА_7 дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Продовжити відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "ОСІ" строком на 60 днів, тобто до 05.10.2025 року, включно.

Продовжити відносно ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в ДУ "ОСІ" строком на 60 днів, тобто до 05.10.2025 року, включно.

Залишити без змін раніше визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_6 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян, у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Залишити без змін раніше визначений розмір застави, як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання обвинуваченим ОСОБА_7 обов`язків, передбачених КПК України у розмірі в розмірі 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткових мінімумів доходів громадян, у сумі 242 240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень.

Обвинувачені або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Обвинувачені звільняється з-під варти після внесення застави.

У разі внесення застави, покласти на кожного обвинуваченого, обов`язки строком на 60 днів, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України:

1) прибувати до суду за кожною вимогою;

2) не відлучатися за межі Одеської області без дозволу суду;

3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити обвинуваченим ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , що відповідно до ч. ч. 8, 10, 11 ст. 182 КПК України, у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо обвинувачені, будучи належним чином повідомлені не з`явилися за викликом до суду без поважних причин чи не повідомили про причини своєї неявки, або якщо порушили інші покладені на них при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

У разі звернення застави в дохід держави суд вирішує питання про застосування до обвинувачених запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України. Застава внесена обвинуваченими, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Копія ухвали вручається обвинуваченим, прокурору та направляється уповноваженій особі місця ув`язнення.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий ОСОБА_1