ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 липня 2025 року сел. Підволочиськ Підволочиський районний суд Тернопільської області

в складі :

головуючого ОСОБА_1

за участі :

секретаря судового засідання ОСОБА_2

державного обвинувача прокурора ОСОБА_3

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_4

представників потерпілої ОСОБА_5

ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Підволочиська Тернопільської області кримінальне провадження, зареєстроване у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за № 0000524 від 19 листопада 2024 року відносно обвинуваченої :

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Рожиськ Підволочиського району Тернопільської області, українки, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої у АДРЕСА_1 , одруженої, з середньою спеціальною освітою, не працюючої, має на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судиму,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Обвинувачена ОСОБА_7 18 листопада 2024 року близько 19 год. 00 хв., керуючи технічно справним автомобілем марки «VOLKSWAGEN TOUAREG» реєстраційний номер НОМЕР_1 без пасажирів та вантажу, рухаючись автомобільною дорогою між населеними пунктами с. Оріховець с. Мислова Тернопільського району 2 Тернопільської області в напрямку від с. Оріховець до с. Мислова, із швидкістю 70,0 - 85,6 км/год.

Під час руху по вказаній автодорозі, неподалік с. Оріховець, водій ОСОБА_7 не була уважна та не стежила належно за дорожньою обстановкою, щоб своєчасно реагувати на її зміну та не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху, чим порушила вимоги п. 2.3 (б, д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10 жовтня 2001 року зі змінами та доповненнями (далі - ПДР), а також вимог ст. 14 Закону України «Про дорожній рух» № 3353-XII від 30.06.1993, із змінами та доповненнями (надалі - ЗУ «Про дорожній рух»). Надалі, рухаючись у вказаному напрямку грубо порушуючи вимоги п.п. 10.1 та 12.1 Правил дорожнього руху, змінила напрямок свого руху праворуч, здійснила виїзд за межі проїзної частини з подальшим виникненням заносу та допустила виїзд на смугу зустрічного руху по якій в цей час назустріч транспортному засобу рухався велосипедист ОСОБА_8 .

Надалі в порушення вказаних пунктів Правил дорожнього руху, водій ОСОБА_7 не забезпечила безпеку дорожнього руху та після виїзду на зустрічну смугу руху, допустила наїзд на велосипедиста правою боковою частиною автомобіля.

У результаті наїзду транспортним засобом на велосипедиста ОСОБА_8 , заподіяно відкрито черепно - мозкову травму з численними уламковими переломами кісток склепіння та основи черепа, просторими крововиливами у речовину та під оболонки головного мозку, від чого настала його смерть на місці події.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимоги пунктів 10.1, 12.1 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року із змінами та доповненнями, перебуває у прямому причинному зв`язку із настанням даної дорожньо-транспортної пригоди та спричиненням смерті потерпілого ОСОБА_8 .

Будучи допитаною у судовому засіданні в якості обвинуваченої ОСОБА_7 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнала повністю та суду пояснила, що 18 листопада 2024 року близько 19:00 год. їхала автомобільною дорогою між населеними пунктами с. Оріховець с. Мислова Тернопільського району Тернопільської області із допустимою швидкістю для руху у вказаній місцевості. Через погодні умови її автомобіль став некерованим в результаті чого вона виїхала на смугу зустрічного руху та допустила наїзд на велосипедиста правою боковою частиною автомобіля. Після скоєної дорожньо-транспортної пригоди намагалась допомогти потерпілому, надавала першу медичну допомогу, викликала карету швидкої та поліцію, проте від отриманих травм велосипедист помер на місці. У вчиненому щиро розкаялась та просить суворо не карати, а також не позбавляти права керування транспортним засобом, оскільки це є єдине джерело доходу її сім`ї, а також використання для надання необхідної медичної допомоги, придбання продуктів рідним та дітям.

Крім власного визнання вини, обвинувачена ОСОБА_7 повністю погодилась зі всіма доказами по справі, що були зібрані під час досудового слідства і підтверджують її винність у вчиненні злочину, згідно обвинувального акту за ч.2 ст.286 КК України, відмовившись від їх дослідження під час судового розгляду.

З`ясувавши думку учасників судового розгляду про визначення обсягу доказів, що підлягають дослідженню, та порядку їх дослідження, суд визнає недоцільним дослідження доказів по справі стосовно тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченою зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності та істинності її позиції, а також роз`яснивши їй, що у такому випадку вона буде позбавлена права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Таким чином, проаналізувавши вищевказані докази в їх повній сукупності, суд, приходить до переконання про доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення та вважає, що її дії кваліфіковано вірно за ч. 2 ст.286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило смерть потерпілому.

При призначені покарання обвинуваченій ОСОБА_7 суд, у відповідності до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, котрий відповідно до ст. 12 КК України відносяться до тяжких злочинів, наслідків, що наступили, а саме смерть потерпілого, особу обвинуваченої, те, що вона раніше не притягувалась до кримінальної чи адміністративної відповідальності, по місцю проживання та роботи характеризується виключно з позитивної сторони, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Також, беручи до уваги наявність обставин, що пом`якшують покарання , а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, добровільне відшкодування заподіяних збитків, відсутність обставин, що обтяжують покарання, думки потерпілої та її представників щодо призначеного обвинуваченій покарання, а саме не пов`язане з позбавленням волі, жодних претензій до обвинуваченої немає, окрім вимог до страхової компанії, у якій застрахований транспортний засіб, враховуючи те, що джерелом доходу сім`ї обвинуваченої являється робота, котра віддалена від місця проживання, тобто залежить від можливості керуванням автотранспортом, також віддаленість місця проживання від місця надання адміністративних послух (магазини, лікарня, школа) та інше, що вплине на життєдіяльність її сім`ї, здатність забезпечення дитини та членів сім`ї необхідними речами, продуктами харчування та медикаментами з урахуванням фактичних обставин справи, суд приходить до переконання, що обвинуваченій ОСОБА_7 слід призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції статті обвинувачення передбаченої ч2 ст. 286 КК України без позбавлення права керування транспортним засобом, що буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів із застосуванням ст. 75 КК України звільнивши обвинувачену від призначеного основного покарання з іспитовим строком та покладенням обов`язків передбачених п.1, 2, ч.1 ст. 76 КК України.

Цивільний позов зі сторони потерпілої заявлено не було.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний 27.03.2025 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду закінчився 26.05.2025 року. Клопотань зі сторони обвинувачення щодо продовження чи заміну до суду не надходило.

Стягнути із обвинуваченої ОСОБА_7 в користь держави процесуальні витрати та вирішити долю речових доказів згідно вимог ст. 100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст. ст. 368, 370,371,374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_7 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без застосування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Відповідно до ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного судом основного покарання з випробуванням, встановивши їй 1(один) рік 6 (шість) місяців іспитового строку.

Водночас, суд вважає, що з метою забезпечення належної поведінки ОСОБА_7 в період дії іспитового строку, відповідно до п.1, 2, ч.1 ст. 76 КК України, слід покласти обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, обраний 27.03.2025 року слідчим суддею Тернопільського міськрайонного суду закінчився 26.05.2025 року. Клопотань зі сторони обвинувачення щодо продовження чи заміни до суду не надходило.

Цивільний позов зі сторони потерпілої заявлено не було.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_7 в користь держави процесуальні витрати а саме :

-6367,20 грн. за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.4 «Транспортно-трасологічні дослідження» від 26.12.2024 року;

-3183,60 грн. за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 24.12.2024 року;

-2387,70 грн. за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.2 «Дослідження технічного стану транспортних засобів» від 27.12.2024 року;

-9550,80 грн. за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 30.12.2024 року;

-6058,24 грн. за результатами проведення судової транспортно-трасологічної експертизи» від 20.01.2025 року;

-4775,40 грн. за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 10.02.2025 року;

-4775,40 грн. за результатами проведення судової інженерно-транспортної експертизи за експертною спеціальністю 10.1 «Дослідження обставин і механізму дорожньо-транспортних пригод» від 10.03.2025 року;

Речові докази, а саме :

-автомобіль марки «Volkswagen Toureg» номерний знак НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_9 , та знаходиться на території спеціального майданчика ВП № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області повернути законному володільця скасувавши арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2024 року.

-безномерний велосипед коричневого кольору марки «Diamant», та знаходиться на території спеціального майданчика ВП № 5 (смт. Підволочиськ) Тернопільського РУ поліції ГУНП в Тернопільській області користувачем якого був ОСОБА_8 повернути потерпілій ОСОБА_10 , скасувавши арешт майна, застосований ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 25 листопада 2024 року.

На вирок може бути подано апеляцію до Тернопільського апеляційного суду через Підволочиський районний суд Тернопільської області протягом 30-ти днів з моменту його проголошення, а засудженому, який перебуває під вартою протягом цього ж строку з моменту вручення копії судового рішення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право у суді отримати копію вироку.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно, після його проголошення.

Учаснику судового провадження який не був присутнім під час судового засідання, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після його ухвалення

Суддя Підволочиського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1