ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1611/25 Справа № 185/2003/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

судді доповідача ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 на ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року про повернення клопотання заявнику щодо скасування арешту майна,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року заявнику повернуто клопотання щодо скасування арешту майна у кримінальному провадженні №0000119 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191, ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 358 КК України.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст. 174 КПК України ОСОБА_7 не є суб`єктом, який має право звернення до суду щодо скасування арешту майна, бо вона не є, ані підозрюваною, ані обвинуваченою, на майно якого накладено арешт, ані власником, ані володільцем такого майна, що надавало б їй право на звернення до суду із зазначеним клопотанням, також суд першої інстанції зазначив, що питання щодо зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства та послався на постанову судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 15 травня 2013 року у справі № 6-26цс13, в якій зазначено, що вимоги особи, що ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту...

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала.

Адвокат просить ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року скасувати.

Клопотання ОСОБА_7 про скасування арешту майна задовольнити.

Скасувати арешт майна, що належало на померлого чоловіка заявника, накладеного постановою слідчого СУ ГУНП в Донецькій області від 18.10.2012 року в рамках кримінального провадження №0000119.

Обґрунтовуючи свої вимоги захисник звертає увагу на те, що померлий чоловік заявниці, на майно якого накладений арешт, не був єдиним власником набутого ним нерухомого майна, оскільки вся арештована нерухомість була придбана ним у шлюбі, тобто є спільною власністю з ОСОБА_7 .

При цьому ОСОБА_7 дізналась про існування накладеного арешту на майно лише після реєстрації спадкової справи.

Також захисник вказує на те, що ОСОБА_7 в даному кримінальному провадженні не є підозрюваною, обвинуваченою, або особою, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завданою діяннями підозрюваного, обвинуваченого, або неосідної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння не є особою, щодо якої здійснюється провадження та щодо якої може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна.

Потреби у застосуванні арешту майна на думку захисника не було і не має, потерпілих у кримінальному провадженні не існує, арешт накладено необґрунтовано, чим порушуються права власника.

Мотиви суду.

Дослідивши та перевіривши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступного висновку.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Мотивуючи своє рішення, суд першої інстанції зазначив, що відповідно до ст. 174 КПК України ОСОБА_7 не є суб`єктом, який має право звернення до суду щодо скасування арешту майна, бо вона не є, ані підозрюваною, ані обвинуваченою, на майно якого накладено арешт, ані власником, ані володільцем такого майна, що надавало б їй право на звернення до суду із зазначеним клопотанням, також суд першої інстанції зазначив, що питання щодо зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства.

Колегія суддів не погоджується з вищевказаним висновком суду першої інстанції, з огляду на наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Оскільки клопотання заявила ОСОБА_7 , яка є дружиною померлого ОСОБА_8 , відносно майна якого накладено арешт у кримінальному провадженні №0000119 та беручи до уваги той факт, що арештоване майно нажито у шлюбі, то і власність арештованого майна є спільною, а тому ОСОБА_7 відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України є іншим власником, тобто суб`єктом подання клопотання про зняття арешту з майна.

Повернувши клопотання заявнику, суд першої інстанції порушив право ОСОБА_7 на на справедливий розгляд, оскільки висновок суду про те, що питання щодо зняття арешту з майна підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту, він міг встановити тільки після розгляду клопотання в судовому процесі.

Тому, зважаючи на вищевикладене колегія суддів приходить до висновку, що оскаржуване рішення необґрунтоване та безпідставне, а клопотання заявника потребує розгляду, тож апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню, ухвала скасуванню з призначенням до розгляду у суді першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_6 , який діє в інтересах ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 20 березня 2025 року про повернення клопотання заявнику щодо скасування арешту майна скасувати і призначити до розгляду у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з дня проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4