Справа №706/1108/24
Провадження №1-кп/701/66/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 травня 2025 рокуМаньківський районний суд, Черкаської області
в складі: головуючого - судді -ОСОБА_1
за участю секретаря -ОСОБА_2
з участю прокурора - захисника -ОСОБА_3 ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-ще Маньківка справу по обвинуваченню ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ботвинівка Уманського району Черкаської області, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ст. 336 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Формулювання обвинувачення.

ОСОБА_5 , маючи військове звання солдат запасу, перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 з 15.04.2021, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби згідно довідки військово-лікарської комісії від 15.12.2023 № 1305, достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023, Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023, Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023 Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024, Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженим Законом України № 3684-ІХ від 08.05.2024 року, Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженим Законом України № 3684-ІХ від 08.05.2024, 02.08.2024 о 10 год. 00 хв., перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 , отримав повістку на відправлення до місць проходження військової служби у складі команди НОМЕР_1 НЦ з датою прибуття на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки 03.08.2024 о 16 год. 00 хв., після чого, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого протиправного діяння, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, на збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вказану дату не прибув, причини неявки не повідомив.

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані за ст. 336 КК України - ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин та мотиви суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 , в судовому засіданні вину в скоєному злочині не визнав повністю, та безпосередньо суду показав, що отримавши повістку в серпні 2024 року на 10 годину, він прибув до територіального центру комплектування для уточнення своїх даних та проходження ВЛК. Прибувши на вказаний час, уточнив свої дані і йому сказали почекати в коридорі направлення на ВЛК. Підійшла особа у військовій формі і вручила йому повістку № 3501, згідно якої він зобов`язаний був з`явитися 3 серпня 2024 року на 16 годину до першого відділу Уманського РТЦК для призову на військову службу за мобілізацією та попросив його підписатися у її отриманні, при цьому повідомив, що це є процедурне питання перед початком проходження ВЛК. Він розгубився і підписав. ВЛК в 2023 році він не проходив. Чи вручалось йому направлення на ВЛК в 2023 році він не пам`ятає. Проблем зі здоров`ям у нього немає. Отримав повістку для уточнення даних та проходження ВЛК, а потім уже у військоматі вручили повістку № 3501, він розгубився і підписав. Яка то була повістка він не пам`ятає. Попередження про кримінальну відповідальність за неявку йому вручали і поки він не підпишеться його не хотіли відпускати. Скарги на дії працівників РТЦК не писав. На обліку в ІНФОРМАЦІЯ_3 перебуває зі звільнення з військової служби. З військової служби звільнився в 2022 році. Має військове звання старший солдат. Не з`явився 3 серпня, тому що вважає, що прийняте рішення про вручення цієї повістки є протиправним, недотримання форми проведення та призову на військову службу під час мобілізації громадян, а томі в силі ст. 58 КУ не несе відповідальність за невиконання протиправних рішень. Рішення працівників РТЦК не оскаржував, про причину неявки не повідомляв. На даний час офіційно не працює. Після цього прийшла ще одна повістка і подали його в розшук.

Проте не дивлячись на повне не визнання вини ОСОБА_5 , його вина у вчиненому злочині в судовому засіданні, доведена такими доказами:

- показами свідка ОСОБА_6 , який суду показав, що він виконував обов`язки начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 , виконував розпорядження директиви мобілізаційного регіонального штабу щодо призову військовозобов`язаних громадян України на особливий період до Збройних сил України. Військовозобов`язаний ОСОБА_5 , військово-лікарською комісією був визнаний придатним до військової служби. 2 серпня 2024 року о 10 годині разом з одним із його підлеглих старшим сержантом ОСОБА_7 , він йому вручав повістку для призову і мобілізації та направлення до військової частини. На той час військовозобов`язаний ОСОБА_5 , права на відстрочку не мав, не був заброньований і підлягав призову на загальних підставах. Йому була вручена повістка на прибуття до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 16 годину 3 серпня 2024 року. На вказану в повістці час і дату військовозобов`язаний ОСОБА_5 , не прибув. У визначеній постанові Кабінету Міністрів України № 560, не подав про поважні причини неприбуття за викликом до РТЦК і направлення для проходження служби за мобілізацією. Тому було зібрано пакет документів і переданий до національної поліції, прокуратури, тому що в діях ОСОБА_8 вбачались ознаки ст. 336 КК України. Врученню повістки для направлення до військової частини і призову по мобілізації, а саме бойова повістка, їй передує: уточнення військово-облікових даних військовозобов`язаного (прізвище, ім`я, по батькові, сімейний стан, рівень освіти), він проходить військово-лікарську комісію з метою уточнення його стану здоров`я і визначення рівня придатності для проходження військової служби. Тільки після вивчення всіх цих елементів військовозобов`язаний якщо не має права на відстрочку, якщо не заброньований встановленим порядком, він підлягає призову по мобілізації на загальних підставах, йому вручається повістка для призову по мобілізації з направленням до військової частини, що і було зроблено з військовозобов`язаним ОСОБА_5 . Всі елементи були дотримані, вивчені й уточнені його облікові дані, висновок військово-лікарської комісії він пройшов, все відповідно чинного законодавства. ВОС 100 це загальний вид військ. ВОС визначається під час проходження або строкової військової служби, попередньо по військовому квитку ОСОБА_8 проходив строкову службу, або з якихось причин військовозобов`язаний не проходив строкову службу, то військово-облікова спеціальність йому призначається у відповідності до його рівня освіти, споріднена військова спеціальність. Якщо військовозобов`язаний взагалі не має спеціальності крім як він закінчив школу, йому присвоюється військово-облікова спеціальність стрілець. Слюсарський відноситься до такого сленгу військово значимий ресурс. Військово значимий ресурс - це військовозобов`язаний в свій час проходив строкову військову службу, пройшов початкову підготовку, пройшов службу за своєю спеціальністю яка йому була визначена під час проходження строкової служби, після закінчення служби був звільнений, став на облік до військового комісаріату зараз це ТЦК та СП і під час мобілізації він підлягав мобілізації, так як він вже мав військову підготовку, записується до категорії військово значимий ресурс. Облік ведеться: військовозобов`язані прибувають або по повісткам, або самостійно. Вони у чергового записуються, їхні дані і в цей день є відповідний номер в журналі реєстрації відвідувачів, записується прізвище, ім`я, по батькові, мобільний телефон, домашня адреса відвідувача. Військовозобов`язаному вручається під особистий підпис або під відеофіксацію доводиться йому дата, час, місце і мета його виклику районного територіального центру комплектування, військовозобов`язаний розписується в корінці повістки, повістка видається йому, корінець залишається у відділі і відповідальна особа контролює його прибуття. Якщо на день прибуття військовозобов`язаний не з`явився, відповідно до Кабінету Міністрів України № 560, вони чекають три дні, можливо він повідомить їх про поважні причини його неприбуття і потім якщо військовозобов`язаний на протязі трьох діб з дня прибуття не повідомить про якісь поважні причини неприбуття, вони оформлюють пакет необхідних документів і передають його до національної поліції і до прокуратури з метою дослідження і оцінки дій військовозобов`язаного. Бойовий список - це список військовозобов`язаних, який формується в РТЦК до тієї військової частини в яку у складі команди відбуває військовозобов`язаний, призначається старший команди, два примірника списка, по прибуттю до військової частини старший команди передає військовозобов`язаного у військову частину, один список поіменного списку залишається у військовій частині, на другому примірнику поіменного списку представник військової частини ставить підпис і печатку про те, що військовозобов`язаний прийнятий в цю військову частину. Далі цей список повертається до ТЦК до керівних документів військового обліку. Якщо особа не прибула, то в поіменному списку ставиться "не прибув за викликом" і все. В той час від ОСОБА_8 документів на право на відстрочку або що був заброньований не подавав. А на даний час він не володіє інформацією. Слюсарський був викликаний з метою уточнення його облікових даних до ТЦК та СП. Яким чином йому вручили повістку він пояснити не може, можливо його зупинив десь патруль у складі працівників ТЦК та працівників поліції, можливо йому повістка була надіслана через селищну раду, він не пам`ятає, але ОСОБА_8 прибув до РТЦК для уточнення, передувало ще й проходження військово-лікарської комісії. Загальній мобілізації підлягає військовозобов`язаний який на дату призову не має права на відсточку, не заброньований і тоді він підлягає призову по мобілізації на загальних підставах в залежності від його стану здоров`я, рівня освіти, військово-облікової спеціальності і направляється до тієї чи іншої військової частини. Слюсарський відповідно до керівних документів як і решта військовозобов`язаних проходить заходи професійно-психологічного відбору, а саме він заповнює анкету адаптивних дій. Потім психолог ці питання опрацьовує і виносить висновок про придатність до військової служби. В матеріалах справи є бланк опрацювання про проходження заходів професіно-психологічного відбору.

Не дивлячись на повне не визнання вини обвинуваченим, його винуватість у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена прокурором та підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

- повідомлення про кримінальне правопорушення за ознаками ст. 336 КК України від 09.08.2024 року № 1/1/2578, згідно якого вбачається що ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на військовому обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_4 з 15.04.2021 року, військовий квиток серія НОМЕР_2 виданий 16.10.2016 року. 02.08.2024 року о 10 год. 00 хв., старшим інструктором ІНФОРМАЦІЯ_2 старшим сержантом ОСОБА_9 в приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_2 вручено повістку на відправку до в/ч НОМЕР_3 ЗСУ військовозобов`язаному ОСОБА_5 , з датою прибуття на збірний пункт для відправки о 16 год. 00 хв., 03.08.2024 року. На вказану дату військовозобов`язаний ОСОБА_5 , не прибув, про причини неявки в ІНФОРМАЦІЯ_5 не повідомив. Станом на 08.08.2024 року гр. ОСОБА_5 , до ІНФОРМАЦІЯ_2 не з`явився, про поважність причин неявки не повідомляв (т. 1 а.с. 170);

- копією поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані та відправленя ІНФОРМАЦІЯ_6 у складі команди НОМЕР_1 НЦ від 03.08.2024 року № 1/3/2495, згідно якого вбачаються, що старший солдат ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , ВОС 100868, за висновком ВЛК придатний до військової служби та за результатами проведення професійно-психологічного відбору рекомендується до проходження військової служби на збірний пункт не прибув (т. 1 а.с. 172);

- копією розписки про отримання ОСОБА_5 , повістки № 3501 від 02.08.2024 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_5 , 02.08.2024 року о 10 год. 35 хв., отримав повістку про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_2 на 16 год. 00 хв., 03.08.2024 року для призову на військову службу під час мобілізації та відправлення до місць проходження військової служби (т. 1 а.с. 173);

- копією попередження про недопущення вчинення військового злочину чи правопорушення від 02.08.2024 року, згідно якого вбачається, що ОСОБА_5 , ознайомлений з відповідальністю за скоєння військового правопорушень за ст. ст. 336, 336-1, 336-2, 337 КК України, ст. ст. 210, 210-1 КУпАП (т. 1 а.с. 174-175);

- копією картки обстеження та медичного огляду № 1344 від 15.12.2023 року, згідно якої вбачається, що ОСОБА_5 , придатний до військової служби (т. 1 а.с. 178);

- копією довідки військово-лікарської комісії № 1305 від 15.12.2024 року, згідно яого вбачається, що солдат ОСОБА_5 , придатний до військової служби (т. 1 а.с. 179);

- копією книги запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 , згідно якої вбачається, що ОСОБА_5 , 02.08.2024 року відвідував ІНФОРМАЦІЯ_5 (т. 1 а.с. 188-189);

- протоколом огляду предмету (документу) від 27.08.2024 року, згідно якого вбачається, що слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант поліції ОСОБА_10 , у службовому кабінеті приміщенні Уманського РУП провела огляд предметів (документів), що надано ІНФОРМАЦІЯ_6 , об`єктом проведення огляду є: книга запису відвідувачів ІНФОРМАЦІЯ_2 ; військовий квиток НОМЕР_2 виданий на ім`я ОСОБА_5 ; попередженя про недопущення вчинення військового злочину чи правопорушення; розписка; поіменний список; довідка військово-лікарської комісії (т. 1 а.с. 196-197);

- копією витягу з наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 28.05.2024 року № 200 про створення робочих груп з розшуку та оповіщення військовозобов`язаних та офіцерів запасу в ІНФОРМАЦІЯ_7 та підпорядкованих відділах (т. 1 а.с. 200-201);

- копією послужної картки ОСОБА_5 (т. 1 а.с. 205);

- протоколом отримання виданих речей від 30.08.2024 року, згідно якого вбачається, що слідчий СВ Уманського РУП ГУНП в Черкаській області старший лейтенант ОСОБА_10 , на підставі власноручно написаної заяви гр. ОСОБА_5 , отримала в останнього у копіях: посвідчення військового на ім`я ОСОБА_11 , повістка № 30501, корінець (т. 1 а.с. 209).

Мотиви призначення покарання.

Як передбачено ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами передбаченими цим Кодексом. Рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом, забезпечення доведеності вини, змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості та підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором є основними засадами судочинства та закріплені в ст. 129 Конституції України.

Тягар доведення факту вчинення обвинуваченими злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист. (§ 39 Рішення Суду «Капо проти Бельгії» № 4291/98 від 13 січня 2005 року).

Конституційний Суд України у рішенні від 26 лютого 2019 року № 1-р/2019 у справі щодо відповідності Конституції України (конституційності) ст. 368-2 КК України зауважив, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта, крім випадків, передбачених цією статтею.

При розгляді кримінальних проваджень суд має суворо дотримуватися закріпленого в ст. 62 Конституції України, ст. 17 КПК України принципу презумпції невинуватості, згідно якого особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, тобто з порушенням конституційних прав і свобод людини і громадянина або встановлених законом порядку, засобів, джерел отримання таких доказів, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності винності особи тлумачаться на її користь.

За приписами ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Вимоги зазначених нормативних актів повністю відповідають вимогам ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод та практиці Європейського суду з прав людини, які в силу приписів ст. 9 КПК України є одним із джерел кримінального процесуального законодавства України.

Європейський Суд з прав людини наголошує, що відповідно до його прецедентної практики при оцінці доказів суд керується критерієм доведення винуватості особи «поза розумним сумнівом», таке доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою (рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 року у справі Нечипорук і Йонкало проти України заява №42310/04, від 10.07.2001 року «Авшар проти Туреччини» заява №25657/94).

При застосуванні вказаного стандарту ЄСПЛ виходить з наступного :

- стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину;

- поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій;

- обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Згідно вимог ч. 3 ст. 373 КПК України, обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

У роз`ясненні п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про виконання судами України законодавства з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» №5 від 29.06.1990 року, вказано про недопустимість обвинувального ухилу при вирішенні питання про винність чи невинність підсудного. Всі сумніви щодо доведеності обвинувачення, якщо їх неможливо усунути, повинні тлумачитись на користь підсудного. Коли зібрані по справі докази не підтверджують обвинувачення, і всі можливості збирання додаткових доказів вичерпані, суд зобов`язаний постановити виправдувальний вирок.

Згідно рішення ЄСПЛ "Ушаков та Ушакова проти України" суд при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпції стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням (Постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду від 4 липня 2018 року у справі №688/788/15-к, провадження №51-597км17, ЄДРСРУ № 75286445).

Крім того, відповідно до ст. 9 Конституції України та ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» - суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Так, практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що деталі обвинувачення у кримінальному процесі мають дуже суттєве значення, а його неконкретність розглядається ЄСПЛ як порушення права на захист (Справа «Маттоціа проти Італії» від 25 липня 2000 року).

У справі "Бербера, Мессеге і Хабардо проти Іспанії" від 6 грудня 1988 pоку (п.146) Європейський Суд з прав людини встановив, що принцип презумпції невинуватості вимагає, серед іншого, щоб, виконуючи свої обов`язки, судді не розпочинали розгляд справи з упередженої думки, що підсудний вчинив злочин, який йому ставиться в вину, а обов`язок доказування лежить на обвинуваченні, і будь-який сумнів має тлумачитися на користь підсудного.

Наявність сумнівів не узгоджується із стандартом доказування «поза розумним сумнівом» (рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Irelandv. the United Kingdom), п. 161, Series А заява №25), який застосовується при оцінці доказів, а такі докази можуть «випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпції факту».

Доведення «поза розумним сумнівом» відображає максимальний стандарт, що має відношення до питань, що вирішуються, при визначенні кримінальної відповідальності. Ніхто не повинен позбавлятися волі або піддаватися іншому покаранню за рішенням суду, якщо вина такої особи не доведена «поза розумним сумнівом (Sevtap Veznedaroglu v. Turkey (Севтап Везнедароглу проти Турції).

Доводи сторони захисту про те, що копія карти професійно-психологічного відбору кандидата від серпня 2024 року, яка була надана стороною обвинувачення у якості доказів є неналежним та недопустимим доказом, оскільки психологічний відбір був проведений особою яка не компетентна в цих питаннях та даний документ не має дати, суд вважає обґрунтованими, оскільки відповідно до п. 3 розділу ІІ Інструкції з організації професійно-психологічного відбору у Збройних Силах України та Державній спеціальній службі транспорту, на час проведення заходів професійно-психологічного відбору в обласних ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя, центрах рекрутингу Збройних Сил, військових частинах створюються групи професійно-психологічного відбору, до складу яких залучаються: офіцери-психологи (психологи); військовослужбовці та працівники Збройних Сил України та Державної спеціальної служби транспорту, які мають вищу освіту за спеціальністю «психологія»; посадові особи служб персоналу, медичної служби, відділу (відділення) підготовки. В обласних, районних (об`єднаних районних), міських (районних у містах, об`єднаних міських) ТЦК та СП, ТЦК та СП Автономної Республіки Крим, міст Києва та Севастополя заходи професійно-психологічного відбору здійснюються персоналом груп професійно-психологічного відбору, а психологічне тестування проводиться особами, які мають вищу освіту за спеціальністю «Психологія», а також членами комісій з питань направлення для проходження базової військової служби психологами. Керівництво діяльністю зазначених посадових осіб здійснюють керівники ТЦК та СП. Крім того вказаний документ не має дати проведення професійно-психологічного відбору кандидата.

Тому суд визнає наданий стороною обвинувачення у якості доказу копію карти професійно-психологічного відбору кандидата від серпня 2024 року недопустимим доказом.

Стосовно доводів сторони захисту про визнання недопустимими доказами копію довідки № 1305 від 15.12.2023 року, копію військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 , копію поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані та відправлені ІНФОРМАЦІЯ_6 у складі команди НОМЕР_1 НЦ, оскільки долучені до матеріалів кримінального провадження поза процесуальний спосіб, то суд відхиляє як необґрунтовані з наступних підстав.

Відповідно до приписів частин 1, 2 ст. 93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження, потерпілим, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у порядку, передбаченому цим Кодексом. Сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Отже, сторона захисту безпідставно виходить із того, що надані слідчому копію довідки № 1305 від 15.12.2023 року, копію військового квитка серії НОМЕР_2 ОСОБА_5 , копію поіменного списку військовозобов`язаних, які призвані та відправлені ІНФОРМАЦІЯ_6 у складі команди НОМЕР_1 НЦ поза процесуальним порядком.

Частина 1 статті 87 КПК України передбачає: «Недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини».

Вирішуючи питання про застосування правил статті 87 КПК України до наданих сторонами доказів, суд виходить з того, що ці положення можуть бути підставою для визнання доказів недопустимими не за будь-якого порушення процесуального закону, а лише у випадку порушення фундаментальних прав і свобод особи, гарантованих у документах, що згадані в цій статті.

Суд, визнаючи доказ недопустимим відповідно до частини 2 або 3 статті 87 КПК України, має зазначити, який саме пункт цих положень став підставою для такого рішення.

Якщо суд визнає доказ недопустимим з посиланням на частину 1 статті 87 КПК України, він має зазначити, наслідком порушення якого саме фундаментального права або свободи стало отримання цього доказу та хто саме зазнав такого порушення. Обґрунтовуючи наявність такого порушення, суд має послатися на конкретні норми Конституції та/або міжнародних договорів, якими гарантуються ці права і свободи, і за потреби на практику відповідних органів, уповноважених тлумачити ці норми.

Крім того, суд, вирішуючи питання щодо допустимості доказу з точки зору частини 1 статті 87 КПК України, має обґрунтувати, чому він вважає порушення фундаментального права або свободи настільки істотним, щоб зумовити визнання доказу недопустимим.

При цьому необхідно зважати на те, що згідно з ч. 4 ст. 132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування варто враховувати можливість отримати речі й документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні, без застосування заходу забезпечення кримінального провадження.

Отримання тимчасового доступу до речей, документів і, за наявності підстав для того, розпорядження про надання можливості вилучення речей і документів, обумовлене, за приписами ст. 163 КПК України, необхідністю доведення стороною кримінального провадження наявності достатніх підстав вважати, що без такого доступу та вилучення існує реальна загроза зміни або знищення речей чи документів, або таке вилучення необхідне для досягнення мети отримання доступу до речей і документів.

За відсутності таких обставин, тим більше за умови добровільного надання документів стороною чи учасником кримінального провадження, у володінні яких вони перебувають, не виникає підстав та умов до звернення з клопотанням до слідчого судді стосовно застосування заходів забезпечення кримінального провадження у виді тимчасового доступу до документів і речей.

Ураховуючи вищевикладене, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому досліджені всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, виходячи із положень презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини, зокрема, в силу ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України, положення ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за якою кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, приходить до наступного.

ОСОБА_5 , маючи військове звання солдат запасу, перебуває на військовому обліку ІНФОРМАЦІЯ_2 з 15.04.2021, будучи придатним за станом здоров`я для проходження військової служби згідно довідки військово-лікарської комісії від 15.12.2023 № 1305, достовірно обізнаним про введення на всій території України воєнного стану, Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, затвердженого Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022, який в подальшому продовжено Указом Президента України від 14.03.2022 № 133/2022, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15.03.2022, Указом Президента України від 18.04.2022 № 259/2022, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21.04.2022, Указом Президента України № 341/2022 від 17.05.2022, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22.05.2022, Указом Президента України № 573/2022 від 12.08.2022, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15.08.2022, Указом Президента України № 757/2022 від 07.11.2022, затвердженим Законом України № 2738-ІХ від 16.11.2022 Указом Президента України № 58/2023 від 06.02.2023, затвердженим Законом України № 2915-ІХ від 07.02.2023, Указом Президента України № 254/2023 від 01.05.2023, затвердженим Законом України № 3057-ІХ від 02.05.2023, Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024, Указом Президента України № 451/2023 від 26.07.2023, затвердженим Законом України № 3275-ІХ від 27.07.2023 Указом Президента України № 734/2023 від 06.11.2023, затвердженим Законом України № 3429-ІХ від 08.11.2023, Указом Президента України № 49/2024 від 05.02.2024, затвердженим Законом України № 3564-ІХ від 06.02.2024, Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженим Законом України № 3684-ІХ від 08.05.2024 року, Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, затвердженим Законом України № 3684-ІХ від 08.05.2024, 02.08.2024 о 10 год. 00 хв., перебуваючи на території ІНФОРМАЦІЯ_2 по АДРЕСА_2 , отримав повістку на відправлення до місць проходження військової служби у складі команди НОМЕР_1 НЦ з датою прибуття на збірний пункт ІНФОРМАЦІЯ_2 для відправки 03.08.2024 о 16 год. 00 хв., після чого, діючи умисно, всупереч вимогам ст. 65 Конституції України, ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер свого протиправного діяння, з метою ухилення від проходження військової служби під час мобілізації, на збірний пункт територіального центру комплектування та соціальної підтримки на вказану дату не прибув, причини неявки не повідомив.

Суд може постановити обвинувальний вирок лише в тому випадку, коли винуватість обвинуваченої особи доведено поза розумним сумнівом. В даному випадку суд зі свого боку прийняв усі міри щодо забезпечення сторонам усіх рівних можливостей для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону.

Під час судового розгляду суд у встановленому законом порядку дослідив зібрані під час досудового розслідування та надані стороною обвинувачення докази, на підставі яких ОСОБА_5 , було пред`явлено обвинувачення, провів детальний аналіз цих доказів і дав належну оцінку кожному з них з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку. Надав можливість ОСОБА_5 надати суду докази своєї невинуватості.

На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення подано достатні та необхідні, належні та допустимі докази, кожен з яких окремо і разом в їх сукупності свідчать, що обвинуваченим ОСОБА_5 , за обставин, вказаних у висунутому йому обвинуваченні, вчинено відповідний злочин.

А невизнання вини обвинуваченим суд розцінює як намагання уникнути відповідальності за скоєне.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вважає докази належними, допустимими, достовірними й такими, що в своїй сукупності беззаперечно та поза розумним сумнівом доводять винуватість обвинуваченого та кваліфікує дії ОСОБА_5 , за ст. 336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_5 , покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного і обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 12 КК України закон відносить кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим до нетяжкого злочину.

Обставини, які пом`якшують покарання згідно ст. 66 КК України судом не встановлено.

Обставини, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України судом не встановлено.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення, відповідно до обвинувального акту.

Обвинувачений є особою, що раніше не притягувалася до кримінальної відповідальності, що підтверджується вимогами (т. 1 а.с. 212, 213), особою, що не перебуває на обліку у лікарів нарколога та психіатра (т. 1 а.с. 214), згідно характеристики по місцю проживання ОСОБА_5 , характеризується позитивно (т. 1 а.с. 217).

Ухвалюючи вирок, суд враховує, що відповідно до вимог ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого і за змістом ст. 65 КК України, таке покарання повинно бути необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України та роз`яснень, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження вчинення ним нових злочинів і повинно відповідати принципам законності, справедливості, обґрунтованості і гуманізму.

При призначенні покарання суд повинен належним чином врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, особливості конкретного злочину, обставини та спосіб його вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, та взяти до уваги інтереси потерпілих, які зазнали шкоди.

Також суд при призначенні покарання враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 , має військове звання старший солдат, чітко розуміє та усвідомлює свій обов`язок щодо захисту суверенітету і територіальної цілісності України, розуміє відповідні наслідки невиконання такого обов`язку. Незважаючи на це, обвинувачений умисно вчинив дії, спрямовані на ухилення від виконання покладеного на нього обов`язку і ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

При цьому суд враховує ситуацію, яка наразі склалася в країні - збройною агресією рф та конституційним обов`язком кожного громадянина по захисту Батьківщини, вчинений ОСОБА_5 , умисний нетяжкий злочин представляє значну суспільну небезпечність, тому звільнення останнього від відбування призначеного покарання з випробуванням створює в очах громадян та суспільства в цілому негативне враження безладдя та безкарності, тим паче під час введеного на всій території України воєнного стану та мобілізації. (Постанова ВС колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду від 15.11.2023р. справа № 641/1067/23 провадження № 51-5308 км 23)

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що з метою запобігання вчинення злочину як обвинуваченим, так і іншими особами, йому слід призначити покарання в межах санкції, передбаченої ст. 336 КК України в мінімальному розмірі, але з реальним відбуттям покарання, без застосування положень ст. 75 КК України, оскільки дана категорія кримінальних правопорушень викликає значний суспільний резонанс, а тому застосування інституту звільнення від відбування покарання не сприятиме його меті - виправленню та запобіганню вчинених нових кримінальних правопорушень, як самим обвинуваченням, так і іншими особами.

Запобіжний захід до обвинуваченого ОСОБА_5 не застосовувався.

Процесуальні витрати по справі відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 370, 373, 374 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 336 КК України і призначити покарання у виді трьох років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з дня його затримання та приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржено до Черкаського апеляційного суду впродовж тридцяти днів з дня його проголошення через Маньківський районний суд Черкаської області.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому та прокурору.

Роз`яснити учасникам процесу їх право подавати клопотання про помилування, право на ознайомлення із журналом судового засідання і подачу на нього письмових зауважень.

СуддяОСОБА_1