Справа№ 953/5502/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"12" червня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд міста Харкова у складі судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 07.03.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000119, щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду у судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, у відношенні:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, із середньо - спеціальною освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

у с т а н о в и в:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 06.03.2025 близько 19:40, ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 2-А, був зупинений працівником Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 для перевірки документів.

У ході спілкування працівник поліції ОСОБА_3 попросив ОСОБА_2 надати йому документи, що підтверджують його особу з метою встановлення анкетних даних. Після чого ОСОБА_2 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що службове посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 10.05.2024 «Командуванням військової частини ССО НОМЕР_2 ЗСУ» на ім`я « ОСОБА_2 » та службове посвідчення № 056, видане «Виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області» на ім`я « ОСОБА_2 » отримані ним всупереч законодавства України та є підробленими, надав їх працівнику поліції ОСОБА_3 для встановлення анкетних даних та підтвердження своєї особи.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-25/7732-ДД від 31.03.2025, бланк, текстова інформація і фонові графічні зображення бланка службового посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 10.05.2024 «Командуванням військової частини ССО НОМЕР_2 ЗСУ» на ім`я « ОСОБА_2 », нанесені за допомогою кольорового знакосинтезуючого пристрою з електрофотографічним способом друку, а також відповідно до листа військової частини ЗСУ НОМЕР_3 № 632/3/765 від 02.04.2025, відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 03.07.2019 № 322/1/4дск, наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 04.07.2019 252дск з 31.12.2019 анульовано умовне найменування «військова частина НОМЕР_2 » та присвоєно умовне найменування «військова частина НОМЕР_3 ».

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-25/7734-ДД від 31.03.2025, бланк, текстова інформація і фонові графічні зображення бланка службового посвідчення № 056, виданого «Виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області» на ім`я « ОСОБА_2 », нанесені за допомогою кольорового знакосинтезуючого пристрою з електрофотографічним способом друку, а також відповідно до листа юридичного департаменту Харківської міської ради виконавчого комітету № 1206/9-25 від 14.04.2025, за інформацією Служби управління персоналом Харківської міської ради від 01.04.2025 № 63/09-25 будь-які службові посвідчення на ім`я ОСОБА_2 у Харківській міській раді не видавались.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. До Київського районного суду м. Харкова надійшов обвинувальний акт у ОСОБА_4 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, який містить клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_5 про розгляд обвинувального акта в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додані письмова заява ОСОБА_2 , складена у присутності захисника ОСОБА_6 щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Як убачається з наданих матеріалів, на час надходження обвинувального акта до суду, відносно ОСОБА_2 не застосовано затримання після виявлення вчиненого кримінального проступку.

Ураховуючи зазначене, суд вважає можливим розглянути обвинувальний акт щодо ОСОБА_2 у вчиненні кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами частини 2 статті 381 КПК України.

Згідно ч. 3 ст. 381 КПК України, спрощене провадження щодо кримінальних проступків здійснюється згідно із загальними правилами судового провадження, передбаченими цим Кодексом, з урахуванням положень цього параграфа.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 374 КПК України, у мотивувальній частині вироку зазначаються, у разі визнання особи винуватою , формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 15 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», суддя, який розглядає справу одноособово, діє як суд.

Діючи відповідно до вимог ч. ч. 1, 2 ст. 17, ст. ст. 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України, суд перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування та які не оспорюються учасниками судового провадження.

2.2. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 17 КПК України, особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом.

Зокрема, з обвинувального акта вбачається, що досудовим розслідуванням встановлено, що 06.03.2025 близько 19:40, ОСОБА_2 , знаходячись за адресою: м. Харків, вул. Григорія Сковороди, буд. 2-А, був зупинений працівником Харківського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_3 для перевірки документів.

У ході спілкування працівник поліції ОСОБА_3 попросив ОСОБА_2 надати йому документи, що підтверджують його особу з метою встановлення анкетних даних. Після чого ОСОБА_2 , діючи умисно, достовірно знаючи та усвідомлюючи, що службове посвідчення серії НОМЕР_1 , видане 10.05.2024 «Командуванням військової частини ССО НОМЕР_2 ЗСУ» на ім`я « ОСОБА_2 » та службове посвідчення № 056, видане «Виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області» на ім`я « ОСОБА_2 » отримані ним всупереч законодавства України та є підробленими, надав їх працівнику поліції ОСОБА_3 для встановлення анкетних даних та підтвердження своєї особи.

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-25/7732-ДД від 31.03.2025, бланк, текстова інформація і фонові графічні зображення бланка службового посвідчення серії НОМЕР_1 , виданого 10.05.2024 «Командуванням військової частини ССО НОМЕР_2 ЗСУ» на ім`я « ОСОБА_2 », нанесені за допомогою кольорового знакосинтезуючого пристрою з електрофотографічним способом друку, а також відповідно до листа військової частини ЗСУ НОМЕР_3 № 632/3/765 від 02.04.2025, відповідно до вимог спільної директиви Міністерства оборони України та Генерального штабу Збройних Сил України від 03.07.2019 № 322/1/4дск, наказу командира військової частини НОМЕР_4 від 04.07.2019 252дск з 31.12.2019 анульовано умовне найменування «військова частина НОМЕР_2 » та присвоєно умовне найменування «військова частина НОМЕР_3 ».

Відповідно до висновку судової технічної експертизи документів № СЕ-19/121-25/7734-ДД від 31.03.2025, бланк, текстова інформація і фонові графічні зображення бланка службового посвідчення № 056, виданого «Виконавчим комітетом Харківської міської ради Харківської області» на ім`я « ОСОБА_2 », нанесені за допомогою кольорового знакосинтезуючого пристрою з електрофотографічним способом друку, а також відповідно до листа юридичного департаменту Харківської міської ради виконавчого комітету № 1206/9-25 від 14.04.2025, за інформацією Служби управління персоналом Харківської міської ради від 01.04.2025 № 63/09-25 будь-які службові посвідчення на ім`я ОСОБА_2 у Харківській міській раді не видавались.

Установлені органом досудового розслідування і викладені судом обставини не оспорюються учасниками судового провадження, так як під час досудового розслідування обвинувачений ОСОБА_2 визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Окрім того, обвинувачений ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

2.3. Отже, саме з підстав викладеного, суд дійшов висновку про доведеність поза розумним сумнівом винуватості ОСОБА_2 у вчиненні інкримінованого кримінального проступку, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, тобто використанні завідомо підробленого документа.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. Вивченням обставин справи, оцінкою особистості ОСОБА_2 встановлено, що обставиною, яка відповідно до ст. 66 КК України пом`якшує покарання останнього, є щире каяття.

3.2. Обставин, які відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_2 покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому, суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України класифікуються, як кримінальний проступок, його вид, суспільну небезпечність та наслідки. Також, суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, має середньо спеціальну освіту, офіційно не працевлаштований, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, неодружений, має зареєстроване та фактичне місце проживання.

4.3. При дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку, передбаченому статтею 69 КК України, не встановлено.

4.4. З урахуванням викладених вище обставин у кримінальному провадженні, характеру та ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченої, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_2 покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

4.5. Таке покарання, на переконання суду, відповідає положенням статей 65-68 КК України та буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, відповідатиме особистості обвинуваченого та є достатнім, для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України мети покарання.

Європейський суд з прав людини у рішенні в справі «Стівен Вілкокс та Скотт Херфорд проти Сполученого Королівства, заяви № 43759/10 та 43771/12», зазначає, що хоча, в принципі, питання належної практики з призначення покарань в значній мірі виходить за рамки Конвенції, Суд допускає, що грубо непропорційний вирок (діяння та покарання) може кваліфікуватися, як жорстоке поводження, що суперечить статті 3 Конвенції, в момент його винесення.

Дане ж покарання, на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи) (справи «Бакланов проти Росії» від 09.06.2005, «Фрізен проти Росії» від 24.03.2005, «Ісмайлова проти Росії» від 29.11.2007).

5. Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому, залишення його без розгляду.

5.1. Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Речові докази.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

6.2. Процесуальні витрати.

Процесуальні витрати, а саме: витрати, понесені на проведення судово-технічної експертизи документів, що проводилася експертами Харківського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/121/-25/7732-ДД від 31.03.2025 у розмірі 2387,70 грн, № СЕ-19/121/-25/7734-ДД від 31.03.2025 у розмірі 2387,70 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

6.3. Заходи забезпечення кримінального провадження.

6.3.1. Арешт майна.

Питання про скасування арешту майна, накладеного у межах кримінального провадження ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2025, суд вирішує відповідно до вимог ч. 4 ст. 174 КПК України.

6.3.2. Запобіжний захід.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого у кримінальному провадженні не застосовувався.

Ураховуючи те, що під час підготовчого судового засідання та судового розгляду кримінального провадження клопотань про застосування запобіжного заходу від прокурора на розгляд суду не надходило, підстав, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 349, 368-370, 373, 374, 376, 394, 395 КПК України, суд -

у х в а л и в:

ОСОБА_2 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят ) гривень 00 (нуль) копійок.

Речові докази: службове посвідчення військової частини НОМЕР_2 серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , видане 10.05.2024, дійсне до 10.05.2028, службове посвідчення «Виконавчий комітет Харківської міської ради Харківської області» № 056 на ім`я ОСОБА_2 , -після набрання вироком законної сили знищити.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.03.2025 на тимчасово вилучене 06.03.2025 під час проведення огляду місця події за адесою: АДРЕСА_2 майно, а саме: службове посвідчення військової частини НОМЕР_2 серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_2 , видане 10.05.2024, дійсне до 10.05.2028, службове посвідчення «Виконавчий комітет Харківської міської ради Харківської області» № 056 на ім`я ОСОБА_2 .

Процесуальні витрати, понесені на проведення судово-технічної експертизи документів, що проводилася експертами Харківського науково дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/121/-25/7732-ДД від 31.03.2025 у розмірі 2387,70 грн та № СЕ-19/121/-25/7734-ДД від 31.03.2025 у розмірі 2387,70 грн стягнути з ОСОБА_2 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд міста Харкова протягом 30 (тридцяти) днів з дня отримання копії вироку.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акту щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1