Номер провадження 1-кс/754/2409/25
У Х В А Л А

Іменем України

09 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Деснянського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Києві в приміщенні суду клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001232 від 29.10.2024 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Києва, громадянки України, із вищою освітою, офіційно не працевлаштована, незаміжня, має на утриманні малолітніх дітей, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судима (зі слів),-

сторона обвинувачення: прокурор ОСОБА_5 , слідчий ОСОБА_3 ,

сторона захисту: підозрюваний ОСОБА_4 , захисник ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и в :

до слідчого судді Деснянського районного суду м. Києва 09.07.2025 надійшло клопотання слідчого СВ Деснянського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене прокурором Деснянської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні №0001232 від 29.10.2024 про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваної ОСОБА_4 .

Клопотання слідчим подане в рамках кримінального провадження №0001232 від 29.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 309 ч. 2, 307 ч. 1, 307 ч. 2, 263 ч. 1, 311 ч. 3, 310 ч. 2 КК України, де досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлені слідством дату, час та місці у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, спрямований на реалізацію протиправної діяльності у сфері незаконного збуту психотропних речовин.

З метою реалізації свого злочинного умислу, переслідуючи корисливий мотив та маючи намір збагатитися за рахунок вчинення злочинів у сфері незаконного обігу психотропних речовин, ОСОБА_4 , з метою збуту, у невстановлені слідством дату та час, знаходячись за невстановленою слідством адресою, отримала від невстановленої досудовим розслідуванням - порошкоподібну речовину, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,754 г., тим самим незаконно придбала психотропну речовину з метою збуту, та в подальшому, перенесла за місцем свого фактичного проживання, саме до приватного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де почала незаконно зберігати вказану психотропну речовину з метою збуту.

Так, 07.07.2025, в період часу з 06:03 год. до 13:04 год., під час проведення працівниками поліції обшуку приватного будинку, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_2 , де фактично проживала ОСОБА_4 , виявлено та вилучено - порошкоподібну речовину, що містить у своєму складі психотропну речовину, обіг якої обмежено - амфетамін, загальною масою 0,754 г., яку ОСОБА_4 незаконно придбала та зберігала з метою збуту.

Вищевказані дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ст. 307 ч. 1 КК України - незаконне придбання та зберігання психотропної речовини з метою збуту.

08.07.2025, ОСОБА_4 повідомлена про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 1 КК України.

Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами, а саме:

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 17.10.2024;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_8 від 31.10.2024;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 10.06.2025;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_10 від 10.06.2025;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_11 від 13.06.2025;

- даними протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 14.06.2025;

- даними рапорту оперуповноваженого УБН ГУНП у м. Києві ОСОБА_12 від 28.10.2024;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11.01.2025 №138/125/63/2025 стосовно ОСОБА_13 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11.01.2025 №139/125/63/2025 стосовно ОСОБА_14 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11.01.2025 №140/125/63/2025 стосовно ОСОБА_15 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 11.01.2025 №141/125/63/2025 стосовно ОСОБА_16 ;

- даними протоколу про результати спостереження за особою від 21.01.2025 №229/125/63/2024 стосовно ОСОБА_13 ;

- даними протоколу про результати отримання зразків необхідних для порівняльного дослідження від 20.01.2025 №226/125/63/2025 стосовно ОСОБА_13 ;

- даними протоколу про результати проведення обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи від 20.01.2025 №225/125/63/2025 стосовно ОСОБА_13 ;

- даними протоколу про результати проведення аудіо, відео контролю особи від 06.02.2025 № 369/125/63/2025 стосовно ОСОБА_13 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04.02.2025 № 359/125/63/2025 стосовно ОСОБА_14 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04.02.2025 № 358/125/63/2025 стосовно ОСОБА_15 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04.02.2025 № 357/125/63/2025 стосовно ОСОБА_16 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04.02.2025 № 353/125/63/2025 стосовно ОСОБА_13 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 04.02.2025 № 353/125/63/2025 стосовно ОСОБА_13 ;

- даними протокол про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 28.04.2025 № 13954/125/63/2025 стосовно ОСОБА_13 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 22.05.2025 № 1761/125/63/2025 стосовно ОСОБА_13 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 24.04.2025 № 1374/125/63/2025 стосовно ОСОБА_13 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 24.04.2025 № 1373/125/63/2025 стосовно ОСОБА_17 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 24.04.2025 № 1372/125/63/2025 стосовно ОСОБА_18 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 24.04.2025 № 1370/125/63/2025 стосовно ОСОБА_14 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 24.04.2025 № 1369/125/63/2025 стосовно ОСОБА_4 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 24.04.2025 № 1367/125/63/2025 стосовно ОСОБА_19 ;

- даними протоколу про результати зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 24.04.2025 № 1366/125/63/2025 стосовно ОСОБА_16 ;

- даними протоколу обшуку приватного будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 від 07.07.2025;

- даними протоколу затримання ОСОБА_4 підозрюваної у вчиненні злочину від 07.07.2025;

- даними висновку експерта № СЕ-19/111-25/42190-НЗПРАП від 08.07.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

При цьому ОСОБА_4 , відповідно до ст. 12 КК України, підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років.

В обґрунтування клопотання про необхідність застосування запобіжного заходу слідчий посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 п.п. 1, 2, 3, 5 КПК України, зокрема:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 1 КПК України, обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 усвідомлюючи тяжкість вчиненого злочину, реальну міру покарання, яка останній загрожує, перебуваючи на волі може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду, у тому числі шляхом перетину лінії кордону України;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 2 КПК України, обґрунтовується тим, що перебуваючи на свободі ОСОБА_4 може знищити, сховати або спотворити засоби носіїв електронної інформації, які їй належать, та документи, у яких міститься інформація, яка окремо або у своїй сукупності може вказати на протиправну діяльність підозрюваної;

3) незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 3 КПК України обґрунтовується тим, що у даному кримінальному провадженні допитано ряд свідків, анкетними даними, яких ОСОБА_4 володіє, із матеріалів кримінального провадження. З наведеного випливає, що на даний час є обґрунтовані підстави вважати, що підозрювана ОСОБА_4 з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні шляхом погроз, вмовляння чи підбурювання до дачі неправдивих показань, або до безпідставної відмови від дачі показань, що буде перешкоджанням здійсненню об`єктивного досудового розслідування в подальшому, як цього вимагають норми кримінально-процесуального законодавства України;

4) вчинити інше кримінальне правопорушення. Ризик визначений ст. 177 ч. 1 п. 5 КПК України обґрунтовується тим, що ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працює, тобто не має будь якого джерела доходу, а тому продовжуватиме злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

Також, підставами застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 є наявність обґрунтованої підозри у вчинені кримінального правопорушення, наявність вищевказаних ризиків, які дають достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може здійснити вищевказані дії, а тому менш суворі запобіжні заходи у виді особистого зобов`язання, особистої поруки чи домашнього арешту не є достатніми для запобігання вищевказаним ризикам.

Лише перебування ОСОБА_4 під вартою зможе забезпечити запобіганню можливості переховуватися від органу досудового розслідування, суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення та вчиненню іншого кримінального правопорушення.

Прокурор та слідчий , кожен окремо, підтрималди клопотання за викладених в ньому підстав. Просили клопотання задовольнити та застосувати стосовно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Захисник в судовому засіданні, заперечив щодо задоволення клопотання, просив застосувати підозрюваній більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту у нічний час.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Крім того слідчий суддя заслухав клопотання ОСОБА_20 , яка, зі слів, є рідною сестрою підозрюваної ОСОБА_4 про застосування стосовно підозрюваної запобіжний захід у виді особистої поруки, з посиланням на те, що їй відомо в чому саме підохрюється її сестра та вона готова забьезпечувати її явку до прокурора, слідчого, суду за першою вимогою. Письмова заява долучена до матеріалів справи.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання та долучені до нього матеріали, документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Так, розгляд клопотання розпочатий за минуванням трьох годин з часу вручення підозрюваному копії клопотання та матеріалів, якими прокурор обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із заходами забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи, загальні положення про які, передбачені ст. 176 КПК України.

Згідно ст. 177 ч. 1 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 177 ч. 2 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, слідчий суддя враховує практику Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права. У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто, явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент вчинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» (№9627/81 від 14.03.1984) суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому й має тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (№14310/88 від 23.10.1994) «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 слідчий суддя вважає, що відомості та докази, що містяться в доданих до клопотання слідчого матеріалах, у їх сукупності дають підстави вважати, що підозра про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 1 КК України, за викладених у клопотанні обставин, є обґрунтованою.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ст. 177 ч. 1 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» (№ 33977/96 від 26.07.2001) ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваним переховуватися від органу досудового розслідування та суду, слідчий суддя бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що ОСОБА_4 з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення - ст. 307 ч. 1 КК України, де санкція частини статті передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до восьми років, може вдатися до відповідних дій.

Зазначене також вказує на підстави обґрунтовано припускати можливість, що підозрювана може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Вищенаведене дає підстави обґрунтовано припускати можливість незаконного впливу зі сторони підозрюваної на свідків з метою уникнення кримінальної відповідальності шляхом спонукання їх до відмови від раніше наданих показань.

Також, слідчий суддя вважає, що існує ризик того, що підозрювана може вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 міцних соціальних зв`язків не має, офіційно не працює, тобто не має будь якого джерела доходу, а тому може продовжити злочинну діяльність у сфері незаконного обігу наркотичних засобів та психотропних речовин.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 1 КК України, яка відповідно до ст. 12 КК України, є тяжким злочином, а також данні щодо особи підозрюваної.

Достовірних даних про те, що стан здоров`я підозрюваної перешкоджає її утриманню в місцях попереднього ув`язнення у слідчого судді відсутні.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес. Тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (рішення у справі «Летельє проти Франції»).

Таким чином, слідчий суддя, за результатами розгляду клопотання прийшов до висновку про те, що стороною обвинувачення доведено, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ст. 176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам.

Відповідно до ст. 180 ч.1 КПК України особиста порука полягає у наданні особами, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків відповідно до статті 194 цього Кодексу і зобов`язуються за необхідності доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу про те вимогу.

Слідчий суддя вважає, що ОСОБА_20 не довела, що вона заслуговує на довіру, та можливості бути поручителем.

Крім того слідчому судді не надані докази в підтвердження родиних зв`язків між підозрюваною та заявницею ОСОБА_20 .

За таких обставин, з урахуванням тяжкості кримінального правопорушення у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , дані про її особу, наявність ризиків, передбачених ст. 177 ч.1 п.п. 1, 2, 3, 5 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування стосовно підозрюваної запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи не забезпечать виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання спробам вчинити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України, на строк тридцять днів.

Крім того, слідчий суддя, відповідно до ст. 183 КПК України, вважає за можливе визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Керуючись ст.ст.177-179,183,184,193,194,196,309,376 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в :

у задовленні клопотання ОСОБА_20 про особисту поруку стосовно підозрюваної ОСОБА_4 - відмовити.

Клопотання слідчого - задовольнити частково.

Застосувати стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 307 ч. 1 КК України, у кримінальному провадженні №0001232 від 29.10.2024 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк тридцять днів.

Строк дії ухвали тридцять днів, тобто до 05 серпня 2025 року, включно.

Строк тримання під вартою рахувати з моменту фактичного затримання, тобто з 13:20 години 07 липня 2025 року.

Визначити розмір застави - 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 (двісті сорок два двісті сорок) грн. 00 коп., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСАУ в м. Києві, , МФО: 820172, банк: Державна казначейська служба України в м. Києві, р/о UA1012089.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою протягом дії ухвали.

Покласти на підозрювану ОСОБА_4 , у разі внесення застави, наступні обов`язки, передбачені ст. 194 ч. 5 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватись від спілкування із свідками в даному кримінальному провадженні, за винятком участі в процесуальних діях в присутності слідчого, прокурора, слідчого судді, суду.

- не залишати межі населеного пункту в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду.

Термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, визначити до 05 серпня 2025 року, включно.

Роз`яснити підозрюваній, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документа з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваної з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрювана зобов`язана виконувати покладені на неї обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у виді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрювана вважається такою, до якої застосовано запобіжний захід у виді застави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена, безпосередньо, до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали буде оголошено 09.07.2025 о 17:45 год.

Слідчий суддя: ОСОБА_1