Справа№ 953/4488/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"11" червня 2025 р. м. Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

розглянувши у підготовчому відкритому судовому засіданні у приміщенні Київського районного суду м. Харкова у залі судового засідання обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 11.11.2024 за № 0001155 за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, -

сторони кримінального провадження та інші учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_3

обвинувачений - ОСОБА_2

захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_4

секретар судового засідання - ОСОБА_5

у с т а н о в и в:

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки та оборони України, відповідно до пункту 20 частини 1 статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» запроваджено воєнний стан на всій території України, який в подальшому продовжений у встановленому законодавством порядку.

Так, у громадянина України ОСОБА_2 , який перебував за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , 10.08.2024 виник кримінальний протиправний умисел, направлений на поширення в умовах воєнного стану інформації про розташування утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами.

Реалізуючи свій кримінальний протиправний умисел, ОСОБА_2 , у період з 12 год. 04 хв. по 12 год. 06 хв. 10.08.2024, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , використовуючи мобільний телефон марки «Хіаомі Redmi Note 12S», IMEI - НОМЕР_1 , який йому належить, в якому встановлена Sim-карта з номером телефону « НОМЕР_2 », в ході спілкування із громадянином України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який використовував мобільний пристрій із номером телефону « НОМЕР_3 », умисно поширив інформацію, отриману ним раніше особисто, про розташування утворених відповідно до законів України військових формувань за можливості їх ідентифікації на місцевості, а саме: на території об`єкту нерухомості, розташованому у м. Харкові.

Згідно відомостей, отриманих від Військової служби правопорядку, серед іншого, за вказаними датами, в районі визначених адрес, повідомленими ОСОБА_2 . ОСОБА_6 , та безпосередній близькості до них, виконувались завдання за призначенням підрозділами Сил оборони України, та зазначена інформація у відкритому доступі не розміщувалась та не надавалась для розміщення у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими органами.

Таким чином, ОСОБА_2 обвинувачується у поширенні інформації про розташування утворених відповідно до законів України військових формувань, за можливості їх ідентифікації на місцевості, якщо така інформація не розміщувалася у відкритому доступі Генеральним штабом Збройних Сил України, Міністерством оборони України або іншими уповноваженими державними органами, вчинене в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Разом з обвинувальним актом до суду подано угоду про визнання винуватості, укладену та підписану 02.05.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_2 та його захисником - адвокатом ОСОБА_4 .

Відповідно до ч. 2 ст. 474 КПК України, розгляд щодо угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_2 винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, визнав у повному обсязі, розкаявся у вчиненому, та просив затвердити угоду про визнання винуватості, укладену з прокурором.

Зі змісту угоди про визнання винуватості від 02.05.2025 вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин даного кримінального провадження. Обвинувачений беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України, щиро розкаявся.

При цьому, сторони вважають за можливе призначити покарання ОСОБА_2 у межах санкції, встановленої за ч. 2 ст. 114-2 КК України, а саме: у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинуваченого від відбування зазначеного покарання з випробуванням.

Суд не вправі перевіряти фактичні обставини вчиненого ОСОБА_2 кримінального правопорушення, оскільки не здійснює оцінку доказів у кримінальному провадженні під час проведення підготовчого судового засідання, виходячи з того, що межі розгляду встановлюються лише змістом угоди про визнання винуватості.

При вирішенні питання про відповідність угоди про визнання винуватості від 02.05.2025 вимогам ст.ст. 469, 474 КПК України, суд враховує, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам КПК України, зокрема щодо змісту та порядку укладення угод, а також щодо узгодженої між сторонами міри покарання, яка відповідає загальним правилам призначення кримінального покарання, встановленим КК України, ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод чи інтересів сторін або інших осіб. Не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість невиконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Згідно ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, а також відповідає положенням КК України щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та узгодженої міри покарання, яка передбачена санкцією ч. 2 ст. 114-2 КК України.

Судом на виконання вимог ст. 474 КПК України сумніву у добровільності та істинності позиції обвинуваченого ОСОБА_2 не встановлено.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб і є наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченого.

Судом враховуються дані про особу ОСОБА_2 , який ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець м. Харкова, має вищу освіту, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, раніше не судимий.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд визнає щире каяття, яке полягає у повному визнанні обвинуваченим вини, осуді своїх дій, наявності відчуття жалю за скоєне, розуміння наслідків своїх дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинне бути адекватним характеру скоєних дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Узгоджена між сторонами міра покарання за кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 114-2 КК України, є достатньою для виправлення обвинуваченого і відповідає загальним засадам призначення покарання.

Таким чином, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні під час судового провадження, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального закону, врахувавши заслухані доводи сторін кримінального провадження, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами кримінального провадження: прокурором та обвинуваченим, і призначення останьому узгодженої сторонами міри покарання за вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України.

За таких обставин суд вважає, що виправленню обвинуваченого ОСОБА_2 може сприяти покарання, узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості.

Враховуючи викладене, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши пояснення сторін кримінального провадження та роз`яснивши їм наслідки укладення та затвердження угод, передбачені ст. 473 КПК України, а саме, відповідно до ч. 2 ст. 473 КК України, наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394, 424 КПК України, а для обвинуваченого - також його відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1 та 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, суд вважає, що угода, укладена 02.05.2025, про визнання винуватості, відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, обвинувачений ОСОБА_2 визнав вину, фактичні підстави для визнання вини наявні, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, у зв`язку із чим суд вважає, що угода підлягає затвердженню.

За наведених обставин, угоду належить затвердити, а ОСОБА_2 визначити узгоджену міру покарання в угоді про визнання винуватості.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 96-1 КК України спеціальна конфіскація полягає у примусовому безоплатному вилученні за рішенням суду у власність держави грошей, цінностей та іншого майна у випадках, визначених цим Кодексом, за умови вчинення умисного кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною цього Кодексу, за які передбачено основне покарання у виді позбавлення волі або штрафу понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 96-2 КК України спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно: підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), який не знав і не міг знати про їх незаконне використання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та встановлено судовим розглядом, обвинувачений ОСОБА_2 для вчинення злочину використовував належний йому мобільний телефон марки «Хіаоmі» модель «Redmi Note 12S» Imei: НОМЕР_1 із сім карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_4 , на який під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2024 накладено арешт.

За наведених обставин, суд зазначає про наявність правових підстав для застосування у даному кримінальному провадженні положень ст. 96-1 КК України, та конфіскації зазначеного речового доказу у власність держави.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта у сумі 2387,70 грн, відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК, слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст. 7, 100, 314, 368-371, 373, 374, 394, 395, 468-475 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 02.05.2025 між прокурором відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Харківської обласної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_2 та його захисником - адвокатом ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001155 від 11.11.2024.

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 114-2 КК України та призначити йому узгоджене сторонами покарання за ч. 2 ст. 114-2 КК України - у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у виді позбавлення волі звільнити з іспитовим строком на строк 1 (один) рік 6 (шість) місяців, поклавши на нього обов`язки у відповідності до ст. 76 КК України:

періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання;

не виїжджати за межі України без погодження з представником уповноваженого органу з питань пробації.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судду Київського районного суду м. Харкова від 12.09.2024, на вилучене 09.09.2024 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 майно, яке належить ОСОБА_2 , а саме: жорсткий диск марки «Samsung» 120 gb s/n - SOAEJ10YA19946, телефон марки «Хіаоmі», модель «Redmi Note 12S» Imei: НОМЕР_1 із сім карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_4 .

Речовий доказ - жорсткий диск марки «Samsung» 120 gb s/n - SOAEJ10YA19946, - після набрання вироком законної сили повернути ОСОБА_2 .

Застосувати спеціальну конфіскацію та речовий доказ - телефон марки «Хіаоmі», модель «Redmi Note 12S» Imei: НОМЕР_1 із сім карткою оператора мобільного зв`язку з номером НОМЕР_4 , - конфіскувати у власність держави.

Процесуальні витрати, понесені на залучення експерта на проведення судової експертизи матеріалів звукозапису № СЕ-19/121-24/28274-ВЗ у розмірі 2387 (дві тисячі триста вісімдесят сім) гривень 70 копійок, - після набрання вироком законної сили стягнути із ОСОБА_2 на користь держави.

Вирок може бути оскаржений шляхом подання апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з моменту його проголошення в порядку, передбаченому частиною 4 статті 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після проголошення вручити прокурору, обвинуваченому в порядку, передбаченому ст. 376 КПК України.

Суддя - ОСОБА_1