490/4303/25 25.07.2025
н/п 1-кп/490/1389/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4303/25
У Х В А Л А

/про призначення до судового розгляду/

23 липня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

під час проведення підготовчого судового засідання по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000563 від 27 квітня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

03 червня 2025 року до Центрального районного суду м.Миколаєва з Окружної прокуратури міста Миколаєва надійшов для судового розгляду обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000563 від 27 квітня 2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 04 червня 2025 року призначено підготовче судове засідання за обвинувальним актом по даному кримінальному провадженню.

В підготовчому судовому засіданні прокурор зазначив, що дане кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду м.Миколаєва, обвинувальний акт відповідає вимогам КПК України та підстав для його повернення прокурору немає, підстав для закриття кримінального провадження не вбачається, у зв`язку з чим вважав можливим призначити судовий розгляд на підставі обвинувального акту у відкритому судовому засіданні. Про час і місце розгляду справи просив повідомити всіх учасників процесу, додаткових клопотань про виклик осіб та витребування речей не заявлено.

Обвинувачений ОСОБА_3 та його захисник адвокат ОСОБА_5 проти призначення кримінального провадження до судового розгляду не заперечували.

Вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Дане кримінальне провадження підсудне Центральному районному суду м.Миколаєва.

Підстав для прийняття рішень, передбачених п.п.1-4 ч.3 ст.314 КПК України, немає.

Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог кримінально-процесуального законодавства, при його затвердженні прокурором дотримані вимоги закону.

За таких обставин, є достатні підстави для призначення даного кримінального провадження до судового розгляду.

Під час проведення досудового розслідування, відносно обвинуваченого ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В підготовчому судовому засіданні прокурором подано клопотання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 .. В обґрунтування поданого клопотання прокурор зазначив, що підставами для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є наявність ризиків, передбачених п.п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на потерпілого, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення. Обрання більш м`якого запобіжного заходу відносно обвинуваченого ОСОБА_3 , на думку прокурора, не зможе забезпечити його належну поведінку та запобігти вказаним ризикам. Вік, стан здоров`я та сімейний стан ОСОБА_3 не перешкоджають утриманню останнього під вартою. Крім того, прокурор вважав, що підстави для визначення застави, з урахуванням положень п.1 ч.4 ст.183 КПК України, відсутні. Прокурор подане клопотання підтримав та просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_3 адвокат ОСОБА_5 проти задоволення клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував та просив змінити запобіжний захід ОСОБА_3 з тримання під вартою на домашній арешт, оскільки необхідність у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на його думку, відпала, обвинувачений ОСОБА_3 вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнає та щиро кається, станом на теперішній час вирішив питання щодо відшкодування завданої шкоди потерпілому.

Обвинувачений ОСОБА_3 підтримав думку свого захисника та додав, що має на утриманні тяжко хвору матір 70 років та має ряд хронічних захворювань, однак в умовах слідчого ізолятору йому не надається необхідна та достатня медична допомога.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши клопотання прокурора, суд приходить до наступного.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого. При розгляді таких клопотань суд додержується правил, передбачених розділом II цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких кримінальних правопорушеннях, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, за вчинення яких передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до семи років.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 квітня 2025 року відносно обвинуваченого ОСОБА_3 було застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту за фактичним та зареєстрованим місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 20:00 год. до 08:00 год. наступного дня, із покладенням на нього обов`язків, передбачених п.п.14, 8 ч.5 ст.194 КПК України.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суду від 14 травня 2025 року ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м.Миколаєва від 29 квітня 2025 року щодо ОСОБА_3 скасовано, постановлено нову ухвалу, якою застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 25 червня 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвалою Центрального районного суду м.Миколаєва від 20 червня 2025 року обвинуваченому ОСОБА_3 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до 18 серпня 2025 року включно.

Рішенням Європейського суду з прав людини від 01 червня 2006 року у справі "Мамедова проти Росії", визначено, що хоча суворість покарання є визначальним елементом при оцінці ризику переховування від правосуддя чи вчинення нових злочинів, потребу подальшого позбавлення волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину.

Якщо держава не наведе відповідних і достатніх підстав для тримання під вартою обвинуваченої у правопорушенні особи, така особа завжди має бути звільнена після затримання і перебувати на волі до початку судового розгляду її справи (див. рішення Суду у справі "Вемгофф проти Німеччини").

Суд вважає, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. Відповідно до вимог пунктів 1, 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою, а ризик переховування від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

При вирішенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у інкримінованих йому злочинах визнає, має постійне місце проживання та реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом із матір`ю похилого віку (зі слів), його стан здоров`я, міцність соціальних зв`язків, наявність судимості, а також відшкодування завданої шкоди потерпілому.

З урахуванням зазначеного, суд вважає, що продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, не є доцільним з тих підстав, що на теперішній час, заявлені ризики, що враховані при застосуванні та продовженні запобіжного заходу тримання під вартою, передбачені ст.177 КПК України, зменшилися та не виправдовує тримання особи під вартою.

Крім того, у суду відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, не зможуть забезпечити виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України, зокрема, прибувати за кожною вимогою до суду та його належну поведінку.

За таких обставин, суд, з урахуванням того, що судове слідство по кримінальному провадженню ще не розпочате, не досліджувались докази, встановлені в ході досудового розслідування, а також при наявності ризиків можливого ухилення від суду та впливу на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, які у разі необхідності можуть бути допитані під час судового розгляду, приходить до висновку про наявність підстав для обрання обвинуваченому іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, а саме: цілодобовий домашній арешт.

Частиною 1 та 2 ст.181 КПК України визначено, що домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Виходячи з положень ст.ст.178, 315 КПК України, ст.ст.5, 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та враховуючи особу обвинуваченого, суд вважає за можливе змінити раніше обраний у відношенні обвинуваченого ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на 2 місяці з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Крім того, відповідно до ч.1 ст.314-1 КПК України, з метою забезпечення суду інформацією, що характеризує обвинуваченого, а також прийняття судового рішення про міру покарання представник уповноваженого органу з питань пробації складає досудову доповідь за ухвалою суду.

Згідно ч.2 ст.314-1 КПК України, досудова доповідь, крім іншого, складається щодо особи, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, нижня межа санкції якого не перевищує п`яти років позбавлення волі.

Оскільки ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, з урахуванням вимог ч.2 ст.314-1 КПК України, складання досудової доповіді щодо обвинуваченого ОСОБА_3 є обов`язковим.

Частина 5 ст.314 КПК України передбачає, що у підготовчому судовому засіданні суд у випадках, передбачених цим Кодексом, за власною ініціативою або за клопотанням обвинуваченого, його захисника чи законного представника, чи за клопотанням прокурора і лише в інтересах національної безпеки, економічного добробуту та прав людини вирішує питання щодо складання досудової доповіді, про що постановляє ухвалу із зазначенням строку підготовки такої доповіді.

На підставі викладеного, керуючись положеннями ст.ст.177, 178, 181, 183, 194, 314315, 372 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст.296 КК України, призначити до судового розгляду у відкритому судовому засіданні в залі Центрального районного суду м.Миколаєва на 11 годину 00 хвилин 03 вересня 2025 року.

Кримінальне провадження розглядати суддею одноособово.

У судове засідання викликати сторони кримінального провадження.

В задоволенні клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_3 відмовити.

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника адвоката ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на домашній арешт задовольнити частково.

Змінити обвинуваченому ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обраний відносно нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт строком на два місяці, а саме до 19 вересня 2025 року включно, із забороною обвинуваченому цілодобово полишати місце свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , та з покладенням наступних обов`язків:

прибувати за кожною вимогою до суду;

повідомляти суд про зміну місця свого проживання;

утримуватися від спілкування (будь-яким чином, в тому числі за допомогою телефонних та електронних засобів зв`язку) із потерпілим та свідками, окрім спілкування з визначеними особами виключно під час судового розгляду;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну.

Обвинуваченого ОСОБА_3 звільнити з-під варти в залі суду негайно.

Попередити обвинуваченого ОСОБА_3 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Копію ухвали направити до відділення поліції №1 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на старшого групи прокурорів прокурора Окружної прокуратури м.Миколаєва ОСОБА_4 .

Доручити Центральному РВ філії ДУ "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях у строк до 03 вересня 2025 року скласти та надати до суду досудову доповідь щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який проживає за адресою: АДРЕСА_1

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення за кримінальним провадженням.

Головуючий ОСОБА_1