Справа № 696/676/20
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області в складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3

ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

адвоката ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла кримінальне провадження №0000085 від 28 лютого 2020 року про обвинувачення ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, неодруженого, з базовою загальною середньою освітою, непрацюючого, несудимого,

за ч. 2 ст. 121 КК України,

УСТАНОВИВ:

ОСОБА_10 27.02.2020 близько 14.00 год, перебуваючи за місцем свого проживання на території будинковолодіння за адресою: АДРЕСА_1 , після спільного вживання спиртних напоїв зі своїм батьком ОСОБА_11 , під час сварки, що і виникла на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, з метою спричинення тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область вискової частини голови ОСОБА_11 . ІНФОРМАЦІЯ_2 , від якого останній впав на землю, після чого ОСОБА_10 наніс йому декілька ударів ногою в область голови, спричинивши тому тілесні ушкодження, згідно з висновком експерта № 05-6-02/141, а саме: закрита черепно - мозкова травма: вдавлений перелом в правій скронево - тім`яній ділянці черепа із відходженням лінійного перелому на праву тім`яну кістку, забиття речовини головного - мозку в правих скроневій і тім`яній його частках, субдуральні гематоми лівих лобної, тім`яної і скроневої часток та правої скроневої частки головного мозку, субарахноїдальні крововиливи обох лобних і потиличних часток головного мозку та його скроневої і тім`яної частки зліва, крововиливи на внутрішній поверхні обох лобної і тім`яної областей голови та правій скроневій області, просякання кров`ю правого скроневого м`язу. Дані ушкодження виникли від неодноразової дії тупого твердого предмета, прижиттєві, по давнині спричинення, враховуючи дані судово-гістологічної експертизи, можуть відповідати проміжку часу близько 2 -х місяців перед моментом смерті, містять ознаку тяжкого тілесного ушкодження, а саме небезпека для життя. Суцільні синці на передньо - внутрішній поверхні середньої і нижньої третини лівого плеча, задній поверхні лівого ліктьового суглобу, зовнішньо - задній поверхні правого плечового суглобу із переходом на верхню третину правого плеча та на передній поверхні середньої третини лівої гомілки. Дані ушкодження виникли від неодноразової дії тупого предмета, прижиттєві, по давнині спричинення, враховуючи їх морфологічні ознаки, можуть відповідати проміжку часу близькому до 2-х місяців перед моментом смерті, містять ознаку, примінюючи їх до живих людей, легкого тілесного ушкодження, від яких потерпілий ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в приміщенні Кам`янської ЦРЛ.

Згідно з висновком судово - медичної експертизи № 05-6-01/228 від 11.09.2020, спричинені ушкодження мають ознаку тяжкого тілесного ушкодження та стоять у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_11 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_10 винним себе у спричинені тілесних ушкоджень ОСОБА_11 визнав частково і пояснив, що проживав разом з батьком за однією адресою, часто конфліктували, стосунки з батьком були погані. У в кінці лютого 2020 року, точної дати не пам`ятає, батька цілу ніч дома не було. Вранці він прийшов п`яним і запропонував сходити з ним до магазину, сказав: «… Пішли я тобі куплю велосипед». У магазині придбали велосипед, продукти харчування та близько 11:00 год повернулися додому, де у дворі батько безпричинно вдарив його ногою, він упав разом з велосипедом на землю, ОСОБА_12 з ним бійка під час якої він декілька раз вдарив батька кулаком правої руки по тулубу і один удар наніс у вискову ділянку голови, від чого той упав на асфальтовану доріжку і вдарився головою, вдаривши ще раз батька у груди, підняв його із землі та завів до будинку і поклав його на диван. Вважав, що батько відпочиває і не звертав на нього увагу, аж до наступного ранку. Коли виявив батька лежачим на підлозі у коридорі, викликав «швидку».

Крім часткового визнання вини ОСОБА_10 , його винуватість у вчиненні кримінального правопорушення доказана і підтверджується повністю наступними доказами:

- показаннями свідка ОСОБА_13 в судовому засіданні про те, що в кінці лютого 2020 року, (точної дати не пам`ятає), працюючи фельдшером на швидкій медичній допомозі в м. Кам`янка під час чергування отримав виклик про те, що чоловік потребує медичної допомоги. Коли прибули разом з ОСОБА_14 за адресою: АДРЕСА_1 , то виявилося, що вже неодноразово приїздив сюди за викликами, оскільки батько із сином часто билися. Їх зустрів ОСОБА_15 молодший, він був у «адекватному» стані, повідомив, що його батька побили, йому потрібна медична допомога і щоб його забрали до лікарні. Потерпілий перебував без свідомості, його стан був важкий, наявна черепно-мозкова травма;

- показаннями свідка ОСОБА_14 у судовому засіданні про те, що в кінці лютого 2020 року, (точну дату не пам`ятає), працюючи в екіпажі швидкої медичної допомоги, виїздила на виклик до ОСОБА_15 . За адресою був ОСОБА_16 і його батько ОСОБА_17 , який лежав без свідомості. На запитання: « Що сталося ? », ОСОБА_18 відповів: « Батько вчора упав. Не звертався до «швидкої» бо думав, що батько проспиться і протрезвіє». На голові потерпілого була наявна травма. На виклики до ОСОБА_15 виїздила вже не один раз;

- показаннями свідка ОСОБА_19 у судовому засіданні про те, що з ОСОБА_15 він проживає по сусідству. Як батько, так і син зловживають спиртними напоями, на цьому підґрунті у їх сім`ї виникають бійки. Під час огляду місця події працівниками поліції він був запрошений у якості понятого. Бачив, що у обвинуваченого ОСОБА_10 були «побиті» руки, казав, що батько ображав його;

- показаннями свідка ОСОБА_20 у судовому засіданні про те, що являється сусідкою ОСОБА_15 , знає потерпілого і обвинуваченого з 2000 року. ОСОБА_21 (батько) був конфліктною людиною, постійно бив свою дружину і взагалі був дебоширом і поганою людиною. ОСОБА_18 , як і батько зловживав спиртними напоями, разом п`янствували на цьому грунті у них постійно виникали сварки, які нерідко закінчувалися бійкою;

- показаннями свідка ОСОБА_22 в судовому засіданні про те, що знає сім`ю ОСОБА_15 більше 30 років. (сусідка). Поки була жива дружина ОСОБА_23 , стримувала агресію, а після її смерті «все пішло шкереберть», постійні п`янки, конфлікти, бійки;

Також судом були досліджені, у порядку ст. 358 КПК України, документи, тобто спеціально створені з метою збереження інформації матеріальних об`єктів, які містять зафіксовані за допомогою письмових знаків, зображення, якими також підтверджується винуватість ОСОБА_10 у спричинені тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_11 , а саме:

- даними протоколу обшуку від 28 лютого 2020 року та фототаблицями зображень до нього, проведеного у будинковолодінні АДРЕСА_1 , яким було виявлено та вилучено на подвір`ї будинковолодіння: ватно-марлевий тампон із змивами речовини; відрізок дошки зі слідами речовини бурого кольору; дерев`яний брусок зі слідами речовини бурого кольору; молоток зі слідами бурого кольору, в кімнаті будинку: відрізок обшивки дивану зі слідами бурого кольору; ПЕТ-пляшка з плямами бурого кольору; брусок зі слідами бурого кольору; ватно-марлевий тампон зі змивами речовини бурого кольору;

- даними протоколу освідування особи від 28 лютого 2020 року, згідно з яким у ОСОБА_10 виявлені садна у вигляді забоїв м`ягких тканин облич, садна в ділянці лівої скроневої кістки, садна в ділянці перенісся, перелом 4 пальця правої руки;

- даними висновків експерта № 05-6-02/141 і № 05-6-01/228 від 11 червня 2020 року про те, що закрита черепно - мозкова травма: вдавлений перелом в правій скронево - тім`яній ділянці черепа із відходженням лінійного перелому на праву тім`яну кістку, забиття речовини головного - мозку в правих скроневій і тім`яній його частках, субдуральні гематоми лівих лобної, тім`яної і скроневої часток та правої скроневої частки головного мозку, субарахноїдальні крововиливи обох лобних і потиличних часток головного мозку та його скроневої і тім`яної частки зліва, крововиливи на внутрішній поверхні обох лобної і тім`яної областей голови та правій скроневій області, просякання кров`ю правого скроневого м`язу. Дані ушкодження виникли від неодноразової дії тупого твердого предмета, прижиттєві, по давнині спричинення, ураховуючи дані судово-гістологічної експертизи, можуть відповідати проміжку часу близько 2 -х місяців перед моментом смерті, містять ознаку тяжкого тілесного ушкодження, а саме небезпека для життя.

Суцільні синці на передньо - внутрішній поверхні середньої і нижньої третини лівого плеча, задній поверхні лівого ліктьового суглобу, зовнішньо - задній поверхні правого плечового суглобу із переходом на верхню третину правого плеча та на передній поверхні середньої третини лівої гомілки. Дані ушкодження виникли від неодноразової дії тупого предмета, прижиттєві, по давнині спричинення, враховуючи їх морфологічні ознаки, можуть відповідати проміжку часу близькому до 2-х місяців перед моментом смерті, містять ознаку, примінюючи їх до живих людей, легкого тілесного ушкодження, від яких потерпілий ІНФОРМАЦІЯ_3 помер в приміщенні Кам`янської ЦРЛ.

Спричиненні ушкодження мають ознаку тяжкого тілесного ушкодження та стоять у прямому причинному зв`язку зі смертю ОСОБА_11 ;

- даними висновку судово-імунологічної експертизи № 05-5-06/77 від 23 березня 2020 року, згідно з якою була проведена експертиза дерев`яної дошки зі слідами речовини бурого кольору, вилученої під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , за результатами експертизи походження крові від потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 не виключається;

- даними висновку судово-імунологічної експертизи № 05-5-06/78 від 23 березня 2025 року, згідно з якою на молотку, який вилучено під час обшуку 28 лютого 2020 року у будинковолодінні АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_10 ;

- даними висновку судово-імунологічної експертизи № 05-5-06/79 від 23 березня 2025 року, згідно з якою на двох дерев`яних брусках, вилучених під час обшуку 28 лютого 2020 року у будинковолодінні АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_10 ;

- даними висновку судово-імунологічної експертизи № 05-1-08/104 від 19 березня 2025 року, згідно з якою на поліетиленовій пляшці, вилученої під час обшуку 28 лютого 2020 року у будинковолодінні АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_10 ;

- даними висновку судово-імунологічної експертизи № 05-1-08/107 від 23 березня 2025 року, згідно з якою кров на марлевому тампоні, вилученому під час обшуку 28 лютого 2020 року у будинковолодінні АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_10 ;

- даними висновку судово-імунологічної експертизи № 05-1-08/109 від 23 березня 2025 року, згідно з якою на відрізку тканини з дивана, вилученої під час обшуку 28 лютого 2020 року у будинковолодінні АДРЕСА_1 , виявлена кров

людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_10 ;

- даними висновку судово-імунологічної експертизи № 05-1-08/108 від 23 березня 2025 року, згідно з якою на штанах та куртці, які вилучені під час обшуку 28 лютого 2020 року у будинковолодінні АДРЕСА_1 , виявлена кров людини, яка могла походити від потерпілого ОСОБА_11 та підозрюваного ОСОБА_10

- даними висновку судово-імунологічної експертизи № 05-5-06/77 від 23 березня 2020 року, згідно з якою була проведена експертиза дерев`яної дошки зі слідами речовини бурого кольору, вилученої під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_10 , за результатами якої походження крові від потерпілого ОСОБА_11 та обвинуваченого ОСОБА_10 не виключається.

У суду немає підстав сумніватися в достовірності проведених експертиз, оскільки вони проведені з дотриманням встановленого процесуального порядку, компетентними особами, що володіють спеціальними знаннями для вирішення поставлених перед ними питань.

Доводи обвинуваченого про здійснення ним оборони від загрози спричинення тілесних ушкоджень потерпілим, спростовуються показами самого обвинуваченого, висновком експерта та свідків, оскільки із встановлених під час судового слідства фактичних обставин справи вбачається, що загрози життю обвинуваченого з боку потерпілого не було. В цій частині покази обвинуваченого суд оцінює, як неправдиві, оскільки вони суперечать сукупності зібраних по справі доказів.

Частково неправдиві покази обвинуваченого на досудовому та судовому слідстві щодо здійснення оборони, необережного спричинення тілесних ушкоджень, заперечення умислу на спричинення тяжких тілесних ушкоджень суд розцінює, як спосіб захисту та намір пом`якшити кримінальну відповідальність за скоєне.

Загальні критерії доведення поза розумним сумнівом у прецедентній практиці Європейського суду з прав людини сформульовані ним у п. 54 Рішення від 06.12.2007 року у справі «Козинець проти України» та п. 43 Рішення від 14.02.2008 року у справі «Кобець проти України», та зводяться до того, що доведення має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою.

В інших рішеннях (зокрема, рішення у справі «Сергій Савенко проти України» від 24.10.2014 року, рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого королівства») Європейський суд з прав людини зауважує, що таке доведення може випливати із співіснування достатньо сильних, чітких і таких, що підтверджують один одного, умовиводів або аналогічних неспростовних презумпцій факту.

При оцінці доказів суд також застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом», визначений п. 65 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Коробов проти України».

Разом з тим суд зауважує, що конкретних правил формулювання таких умовиводів та неспростовних презумпцій факту ані в прецедентній практиці Європейського суду з прав людини, ані в чинному законодавстві України не встановлено, однак критерій доказування поза розумним сумнівом втілений у загальному правилі оцінки доказів, яке сформульоване у статті 94 КПК України.

З суб`єктивної сторони вчинене ОСОБА_10 діяння характеризується умисним завданням ударів по голові, тулубу і кінцівках ОСОБА_11 , про що свідчить локалізація тілесних ушкоджень, а умисел на завдання ОСОБА_11 таких ударів, з огляду на обстановку, виник у ОСОБА_10 раптово, під впливом неправомірних дій потерпілого.

Завдаючи ударів потерпілому, ОСОБА_10 , не міг не усвідомлювати суспільно небезпечний характер своїх дій і не передбачати, що внаслідок такої його поведінки буде заподіяно шкоду здоров`ю потерпілого.

Водночас, цілеспрямовано, наносячи удари по голові та тулубу потерпілого обвинувачений не конкретизував у своїй свідомості, яку ж саме шкоду здоров`ю (тяжкість тілесних ушкоджень) буде фактично заподіяно ним потерпілому. Тобто, в цьому випадку ОСОБА_10 діяв із невизначеним (неконкретизованим) умислом, за якого особа хоча і бажає спричинити або свідомо припускає спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, але при цьому не конкретизує точними межами у своїй свідомості тяжкість цієї шкоди.

Хоча обвинувачений діяв з неконкретизованим (невизначеним) умислом, він повинен відповідати за фактично спричинену шкоду за умисне заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Таким чином, суд вважає, доведеним, що саме ОСОБА_10 , а не хтось інший завдав потерпілому тілесних ушкоджень, від яких той помер.

Згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 161 від 17 квітня 2020 року на період часу, до якого відноситься вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому правопорушення, знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння, хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждав, у його поведінці не відображалося психопатологічної поведінки, що свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_10 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Ураховуючи викладене, суд приходить до висновку, що саме дії ОСОБА_10 , а не когось іншого були активними і протиправними, між цими діями та їх наслідками існував прямий причинний зв`язок, а самі наслідки у вигляді тяжких тілесних ушкоджень були спричинені потерпілому ОСОБА_10 . Надмірна сила таких ударів тупим твердим предметом, їх раптовість та спрямування у голову потерпілого свідчать про те, що ОСОБА_10 об`єктивно усвідомлював суспільно - небезпечний характер свого діяння, передбачав можливість настання наслідків у вигляді спричинення шкоди здоров`ю потерпілого, хоча і не конкретизував у своїй свідомості, якою саме буде така шкода.

У таких випадках особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, - умисне заподіяння тяжких ушкоджень. Що стосується смерті потерпілого, то в її настанні присутня лише необережна форма вини, бо хоча він і не бажав цього настання і навіть свідомо не допускав його, але повинен був і міг передбачити, що внаслідок його злочинних дій може настати і такий наслідок, як смерть потерпілого. Такий правовий висновок сформульований Верховним Судом України в ухвалі від 28.05.2015 року (справа № 5-25кс15).

Невизнання обвинуваченим своєї вини є способом його захисту і на доведеність його вини в заподіянні потерпілому тяжких тілесних ушкоджень, що спричинили його смерть, не впливає.

Дії ОСОБА_10 суд кваліфікує за ч. 2 ст.121 КК України, оскільки він умисно заподіяв тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст. ст. 65-67 КК України та приймає до уваги роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», постанову Пленуму Верховного Суду України №2 від 07.02.2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», а також ст. 3 та ст. 27 Конституції України, відповідно до яких людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю, виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

При призначенні ОСОБА_10 покарання суд, відповідно до ст.65 К України, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, питання наявності обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання, а також особу обвинуваченого.

Зважає на те, що обвинувачений раніше несудимий, за місцем проживання характеризується позитивно, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, згідно з висновком судово-психіатричної експертизи № 161 від 17 квітня 2020 року на період часу, до якого відноситься вчинення ОСОБА_10 інкримінованого йому правопорушення, знаходився у стані простого алкогольного сп`яніння, хронічним психічним захворюванням, недоумством не страждав, у його поведінці не відображалося психопатологічної поведінки, що свідчить про його здатність усвідомлювати свої дії і керувати ними. За своїм психічним станом ОСОБА_10 не потребує застосування примусових заходів медичного характеру.

Обставини, що пом`якшують покарання обвинуваченому, відсутні.

Обставиною, що обтяжує покарання підсудному, відповідно до ст.67 КК України, суд визнає - вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння.

Ураховуючи зазначене, ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, його характер, обставини та наслідки вчиненого обвинуваченим кримінального

правопорушення проти життя та здоров`я особи, виходячи із загальних засад призначення покарання, з урахуванням вимог закону та передбачених цим законом санкцій, ставлення обвинуваченого до вчиненого, який вину у вчинені тяжких тілесних ушкоджень визнав частково, суд приходить до висновку, що покарання достатнє для перевиховання та виправлення обвинуваченого, а також для запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень в майбутньому, слід призначити у виді позбавлення волі на строк, визначений у межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 121 КК України,

Суд не вбачає підстав для застосування ст. 69 та 75 КК України.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. 368,369-371, 373, 374 КПК України, суд, -

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.121 КК України, і призначити йому покарання 7 років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_10 рахувати з моменту приведення вироку до виконання.

Речові докази: які зберігається в кімнаті для зберігання речових доказів СПД №1 ВП №2 Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області, знищити.

Апеляція на вирок може бути подана до Черкаського апеляційного суду через міськрайсуд протягом 30 днів з моменту його проголошення, а засудженим в той же термін з моменту вручення йому копії вироку.

Головуючий: ОСОБА_1