Справа № 127/9081/25
Провадження № 1-кп/127/310/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.06.2025 м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі головуючого - судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2025 за № 0000178, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вінницькі Хутори Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , із середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, громадянина України, реєстраційний номер облікової картки платника податків НОМЕР_1 , несудимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 та його захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

11.02.2025 о 18:36 год. в той час, коли ОСОБА_3 перебував в магазині «Делікатес маркет «Україночка» за адресою: м. Вінниця, вул. Немирівське шосе, буд. 94Е, в якому працював адміністратором торгової зали, до нього підійшов невідомий чоловік та передав банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яку виявив у терміналі самообслуговування АТ КБ «ПриватБанк». Вказану картку ОСОБА_6 , яка є її власницею, незадовго до цього залишила в терміналі самообслуговування АТ КБ «ПриватБанк», що розташований у приміщенні вищевказаного магазину. В цей час у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на крадіжку вказаної картки з метою подальшого її використання та крадіжки грошових коштів з неї.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на викрадення банківської картки, діючи умисно, з корисливих спонукань, ОСОБА_3 , усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання небезпечних наслідків, впевнившись, що за його діями ніхто не спостерігає, не вживши жодних заходів щодо розшуку її власника та не повідомивши про неї працівників АТ КБ «ПриватБанк» та правоохоронні органи, поклавши її до власної кишені, викрав зазначену банківську картку № НОМЕР_2 , емітентом якої є АТ КБ «ПриватБанк», видану на ім`я ОСОБА_6 , що являється засобом доступу до банківського рахунку НОМЕР_3 , яка відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про інформацію» № 2657-ХІІ від 02.10.1992, п. п. 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи коштів в Україні» № 2346 - ІІІ від 05.04.2001, ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» № 2121-Ш від 07.12.2000, Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08.10.1998 № 414, та примітки до ст. 358 КК України, є офіційним документом, оскільки містить зафіксовану на матеріальному носієві інформацію, яка підтверджує та посвідчує певні факти, які здатні спричинити наслідки правового характеру, та видана повноважною особою юридичної особи з дотриманням визначеної законом форми та містить передбачені законом реквізити.

Після вказаних дій ОСОБА_3 з місця вчинення кримінального правопорушення зник та викраденою банківською карткою розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, - викрадення офіційних документів, вчиненене з корисливих мотивів.

Крім того, ОСОБА_3 , попередньо вчинивши кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 357 КК України, та будучи обізнаним у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалася, зокрема - Указом Президента України № 26/2025 від 14.01.2025, вчинив умисний злочин проти власності за таких обставин.

Так, 12.02.2025 близько 11:30 год. у ОСОБА_3 в той час, коли він перебував поблизу залізничного вокзалу за адресою: м. Вінниця, пл. Привокзальна, 1, виник умисел на крадіжку грошових коштів із банківської картки AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , що належить ОСОБА_6 , яку він викрав 11.02.2025.

Реалізовуючи свій протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, керуючись жагою наживи, діючи таємно, умисно, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання негативних наслідків, використовуючи викрадену банківську картку AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , на якій наявний «Рау Pass», що не передбачає необхідності введення пін-коду для розрахунку за товар, вирішив таємно викрасти грошові кошти з даної банківської картки та здійснив 12.02.2025 в період часу з 11:42 год. до 15:31 год. 24 операції шляхом розрахунку вищевказаною платіжною карткою за обраний товар у магазинах, що знаходяться на території м. Вінниці, а саме: о 11:42 год. - на суму 280, 00 грн, о 12:09 год. - на суму 230,00 грн, 12:11 год. - на суму 260,00 грн, 12:19 год. - на суму 248,00 грн, 12:21 год. - на суму 292,32 грн, 12:22 год. - на суму 219,59 грн, 12:28 год. - на суму 290,00 грн, 12:37 год. - на суму 399,00 грн, 12:45 год. - на суму 468,00 грн, 12:52 год. - на суму 200,00 грн, 13:04 год. - на суму 210,00 грн, 13:05 год. - на суму 279,80 грн, 13:13 год. - на суму 409,90 грн, 13:15 год. - на суму 475,00 грн, 13:21 год. - на суму 440,00 грн, 13:22 год. - на суму 294,00 грн, 13:25 год. - на суму 440,00 грн, 13:26 год. - на суму 440,00 грн, 13:27 год. - на суму 450,00 грн, 14:27 год. - на суму 12,00 грн, 15:17 год. - на суму 360,00 грн, 15:25 год. - на суму 460,00 грн, 15:30 год. - на суму 418,40 грн, 15:31 год. - на суму 460,00 грн.

Своїми протиправними діями ОСОБА_3 заподіяв ОСОБА_6 матеріальної шкоди на загальну суму 8036,01 грн.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене у період воєнного стану.

Під час досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, на підставі положень ст. ст. 468-469, 472 Кримінального процесуального кодексу України, 20.03.2025 між прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , якій на підставі ст. 37 Кримінального процесуального кодексу України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2025 за № 0000178, з однієї сторони, та обвинуваченим у даному кримінальному провадженні ОСОБА_3 , з іншої сторони, у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості.

Так, згідно з даною угодою, її сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 зазначила, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просила угоду про визнання винуватості, укладену між прокурором та обвинуваченим затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання.

В підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень визнав повністю, завдану ним шкоду потерпілій відшкодував та щиро розкаявся. Суду пояснив, що угоду про визнання винуватості укладав добровільно, наслідки затвердження угоди йому зрозумілі та просив суд угоду про визнання винуватості затвердити.

В підготовчому судовому засіданні захисник ОСОБА_5 просив угоду про визнання винуватості затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання. Зазначив, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, обвинувачений ОСОБА_3 вину визнав, завдану шкоду відшкодував та щиро розкаявся у вчиненому.

Потерпіла ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явилася, однак надала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд кримінального провадження здійснювати без її участі. Не заперечувала проти укладення та затвердження угоди про визнання винуватості та призначення узгодженого покарання.

Відповідно до ст. 325 Кримінального процесуального кодексу України, якщо в судове засідання не прибув за викликом потерпілий, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд, заслухавши думку учасників судового провадження, залежно від того, чи можливо за його відсутності з`ясувати всі обставини під час судового розгляду, вирішує питання про проведення судового розгляду без потерпілого або про відкладення судового розгляду.

Суд, заслухавши думку сторін судового провадження, які не заперечують проти проведення судового розгляду без потерпілої, вважає за можливе проведення судового розгляду без потерпілої ОСОБА_6 .

Суд, заслухавши думку сторін угоди, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, дійшов таких висновків.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 Кримінального процесуального кодексу України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Розглядаючи в порядку, передбаченому ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України, питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, приймаючи до уваги, що суд встановлює чи угода відповідає вимогам ч. ч. 2, 4 ст. 469, ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, а саме, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частини статті) Закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, суд вважає можливим затвердити угоду про визнання винуватості виходячи з такого.

Як встановлено в судовому засіданні, ініціювання та укладення угоди було здійснено у відповідності до положень ст. 469 Кримінального процесуального кодексу України та порушень норм останньої судом не встановлено.

Зміст угоди про визнання винуватості відповідає вимогам ст. 472 Кримінального процесуального кодексу України, доведено до відома її сторін наслідки укладення та затвердження угоди, регламентовані ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України, а також наслідки невиконання угоди, визначені ст. 476 Кримінального процесуального кодексу України.

Судом виконані вимоги ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України.

Зокрема, шляхом опитування сторін, суд переконався, що обвинувачений цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди. Суд також переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені угодою.

В судовому засіданні встановлено, що обвинувачений ОСОБА_3 характеризується позитивно, непрацюючий, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, знаходиться під диспансерним наркологічним спостереженням, несудимий.

Покарання сторонами угоди визначено згідно положень ст.ст. 50, 65-67 Кримінального кодексу України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Підстав, передбачених п. п. 1-6 ч. 7 ст. 474 Кримінального процесуального кодексу України для відмови у затвердженні угоди не встановлено.

Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що ОСОБА_3 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених: ч. 1 ст. 357 КК України - викрадення офіційних документів, вчинене з корисливих мотивів; ч. 4 ст. 185 КК України - таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене у період воєнного стану.

Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, при цьому сторони врахували фактичні обставини та тяжкість вчинених злочинів, дані про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують покарання, - щире каяття та добровільне відшкодування завданої шкоди, обставин, які обтяжують покарання, не встановлено, та дійшли згоди про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 357 у виді обмеження волі на строк 1 рік; за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років, із призначенням остаточного покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення манш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 років та звільненням від відбування покарання з випробуванням згідно положень ст. 75 Кримінального кодексу України та з покладенням на нього обов`язків згідно ст. 76 Кримінального кодексу України.

Згідно ч. 1 ст. 475 Кримінального процесуального кодексу України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченому ОСОБА_3 узгодженої сторонами міри покарання.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2025, на пару кросівок синього кольору 45 розміру, спортивну кофту сірого кольору, шапку сірого кольору, дублянку коричневого кольору, плоскогубці, картридж, грушу для насосної станції, кабель 15 м., ножівку по дереву, ножівку по металу, 10 пачок цигарок різних виробників, гель для бриття, антиперспірант, вилучені під час проведення огляду місця події 16.02.2025, слід скасувати, оскільки в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Процесуальні витрати в кримінальному провадженні відсутні.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 Кримінального процесуального кодексуУкраїни.

Керуючись ст. ст. 100, 174, 182, 369-371, 373-374, 376, 468-469, 472, 473-475 Кримінального процесуального кодексу України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 20.03.2025 між прокурором Вінницької окружної прокуратури ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 , у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 13.02.2025 за № 0000178, за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України.

Визнати винуватим ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, та призначити узгоджену сторонами міру покарання:

за ч. 1 ст. 357 Кримінального кодексу України у виді обмеження волі на строк 1 рік;

за ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ч. 1 ст. 70 Кримінального кодексу України призначити ОСОБА_3 остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного остаточного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 (шести) місяців іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені обов`язки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 Кримінального кодексу України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 18.02.2025, на пару кросівок синього кольору 45 розміру, спортивну кофту сірого кольору, шапку сірого кольору, дублянку коричневого кольору, плоскогубці, картридж, грушу для насосної станції, кабель 15 м., ножівку по дереву, ножівку по металу, 10 пачок цигарок різних виробників, гель для бриття, антиперспірант, вилучені під час проведення огляду місця події 16.02.2025, - скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні - пару кросівок синього кольору 45 розміру, спортивну кофту сірого кольору, шапку сірого кольору, дублянку коричневого кольору, плоскогубці, картридж, грушу для насосної станції, кабель 15 м, ножівку по дереву, ножівку по металу, 10 пачок цигарок різних виробників, гель для бриття, антиперспірант, вилучені під час проведення огляду місця події 16.02.2025, які, відповідно до постанови слідчого про визнання речовими доказами від 16.02.2025 та квитанції № 2903 (без дати), передані на зберігання до камери зберігання речових доказів відділу поліції №1 Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області - повернути ОСОБА_3 .

Речові докази у кримінальному провадженні - 9 комп`ютерних дисків, які, відповідно до постанов слідчого від 03.03.2025, 10.03.2025, 11.03.2025, 12.03.2025, визнані речовими доказами та зберігаються в матеріалах кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених ст. 394 Кримінального процесуального кодексу України. Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копію вироку після його проголошення вручити обвинуваченому, потерпілій та прокурору.

Суддя