провадження № 1-кп/643/302/25
Справа № 643/3305/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.09.2025 м. Харків

Салтівський районний суд міста Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5 ,

потерпілої - ОСОБА_6 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Харкові матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000147 від 25.02.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, раніше не судимого, який має вищу освіту, зареєстрований та фактично мешкає за адресою:

АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,

УСТАНОВИВ:

24.02.2024 року приблизно о 12:00 годині ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 перебував в ліфтовій кабіні, що розташована в багатоквартирному житловому будинку за адресою:

АДРЕСА_2 , де у нього, на ґрунті раптово виниклих неприязних стосунків, виник словесний конфлікт з раніше знайомою йому ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 . В ході конфлікту ОСОБА_4 , знаходячись навпроти ОСОБА_6 , маючи раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на спричинення їй тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком правої руки в область носа потерпілої. Після чого продовжуючи свій противоправний умисел наніс другий удар кулаком правої руки в область губ ОСОБА_6 . Після чого противоправні дії ОСОБА_4 були припинені сторонніми особами.

Внаслідок умисно нанесених ОСОБА_6 ударів потерпілій ОСОБА_6 були спричинені, згідно висновку судово-медичного експерта - закрита тупа травма кісток носу у вигляді перелому носової кістки, яка утворились від ударної дії тупого твердого предмета, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), а також синець на верхній губі, що за ступенем тяжкості відноситься до легких тілесних ушкоджень який утворився від ударної дії тупих твердих предметів, викликав незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою провину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України не визнав, зазначив, що інкриміноване йому кримінальне правопорушення він не вчиняв та доказів на підтвердження його винуватості матеріали кримінального провадження не містять. Пояснив, що 24.02.2024 знаходився у під`їзді свого будинку, де чекав на ліфт. Коли ліфт приїхав, ОСОБА_6 забігла перед ним до ліфтової кабіни, після чого він зайшов. У подальшому потерпіла вийшла з ліфту на 3 поверсі, а не на 4, де вона живе, проте хотіла повернутись до ліфту, який вже зачинявся. З цією метою ОСОБА_6 просунула ногу між дверей ліфтової кабіни та намагалась їх відчинити. Як зазначив обвинувачений, він намагався розблокувати двері, тримаючи в одній руці продукти, а іншою намагався відтягнути потерпілу ОСОБА_6 та штовхнув її ногою по її нозі. Однак потерпіла продовжувала тримати двері ліфта, але потім їх відпустила.

Заперечив нанесення ним будь-яких тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

Також зазначив, що через деякий час його викликали до поліції та вручили повідомлення про підозру, яке він відмовився підписувати. Крім того, пояснив, що раніше у нього був словесний конфлікт із

ОСОБА_6 як із сусідкою по будинку, однак це не було пов`язано із подією у ліфті.

Захисник ОСОБА_4 , адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні підтримав позицію свого підзахисного, просив його виправдати та звільнити від кримінальної відповідальності за недоведеністю вчинення ним вказаного кримінального правопорушення.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, суд вважає, що його винуватість у скоєнні вищезазначеного діяння підтверджується зібраними на досудовому слідстві та безпосередньо дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме:

Протоколом огляду речей та документів від 02.04.2025, в якому зазначено, що потерпіла

ОСОБА_6 телефонувала до служби «103» та повідомила, що сусід вдарив її по лицю та нозі та намагалась дізнатись інформацію про зняття побоїв. Також зафіксовано дзвінок особи, яка назвалась зятем потерпілої ОСОБА_6 та повідомила, що за адресою АДРЕСА_3 , побили потерпілу, в неї йде кров.

Протоколом огляду речей та документів від 02.04.2025, відповідно до якого з номеру НОМЕР_2 від громадянки, яка представилась як ОСОБА_8 та з номеру НОМЕР_1 від лікаря ОСОБА_9 надійшли дзвінки на службу «102» з повідомленням про побиття потерпілої ОСОБА_6 .

Протоколом огляду речей від 02.04.2024, з якого вбачається, що на скріншотах з відеозаписів нагрудних камер поліцейських зафіксована потерпіла ОСОБА_6 та обвинувачений ОСОБА_4 , у яких поліцейські відбирають пояснення.

Протоколом огляду місця події від 24.02.2024, а саме ліфтової кабіни будинку

АДРЕСА_2 .

Протоколом проведення слідчого експерименту від 27.02.2025 за участю потерпілої ОСОБА_6 , в якому зазначено, що 24.02.2024 приблизно о 12:00 год. потерпіла ОСОБА_6 перебувала у кабіні ліфту разом з раніше знайомій їй ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_4 , де на 4 поверсі, обвинувачений спровокував із нею словесний конфлікт. Коли ліфт зупинився, та відкрились двері, потерпіла зробила крок з ліфту та розвернулась обличчям до ОСОБА_4 . Після чого останній, знаходячись на короткій відставні від потерпілої, наніс один удар кулаком правої руки в область її обличчя, а саме носа. Від удару потерпіла відчула сильний біль в зоні удару. Після чого ОСОБА_4 наніс другий удар кулаком правої руки також в область обличчя, а саме губ. Тоді з носа потерпілої пішла кров. ОСОБА_6 почала кричати, в надії, що сусіди почують, оскільки чула, що у під`їзді хтось розмовляв. Тоді потерпіла почула, що хтось йде сходами та поставила ногу у двері ліфту, ногою щоб ОСОБА_4 не поїхав геть. Тоді ОСОБА_4 вдарив ногою по лівій нозі потерпілої, якою вона тримала двері ліфту. В цей момент на 4 поверх піднялись сусіди, та ОСОБА_4 обома руками штовхнув потерпілу в плечі, внаслідок чого ОСОБА_6 зробила крок назад та припинила утримувати двері, тоді ОСОБА_4 покинув місце вчинення правопорушення.

Консультативним висновком лікаря-спеціаліста ОСОБА_10 , у якому вказано, що у потерпілої ОСОБА_6 виявлено забій м`яких тканин.

Виписним епікризом №1797 КНП «Міська клінічна лікарня №30» ХМР від 07.03.2024, повний діагноз ОСОБА_6 : травма носу (24.02.2025), закритий перелом кісток носу без зміщення. Забій м`яких тканин обличчя. Гіпертонічна хвороба 2 ст. Ризик поміринй. ГМЛШ. СН 0. Дифузні зміни щитоподібної залози.

Висновком судово-медичної експертизи №09/117-С/2024 від 05.03.2024, в якому зазначено, що у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2., виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма кісток носу у вигляді перелому носової кістки, синець на верхній губі. Ці ушкодження могли виникнути ударної тупого предмета (ів) і могли бути отримані в строк вказаний в постанові. За ступенем тяжкості: закрита тупа травма кісток носу у вигляді перелому носової кістки належить до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили за собою короткочасний розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.a, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95р.; синець викликав незначні скоромину наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил...» відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень.

Висновком судово-медичної експертизи №09/118-С/2024 від 05.03.2024, в якому зазначено, що у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2., виявлено наступні тілесні ушкодження: закрита тупа травма кісток носу у вигляді носової кістки, синець на верхній губі. предмета Ці ушкодження могли виникнути від ударної дії тупого твердого предмета (ів) і могли бути отримані в строк вказаний в постанові. Перелому. За ступенем тяжкості: закрита тупа травма кісток носу у вигляді перелому носової кістки належить до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що СПРИЧИНИЛИ розлад здоров`я тривалістю понад 6-ти днів, але не більше 3-х тижнів (21 дня), згідно п.п. 2.3.1.a, 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом № 6 МОЗ України від 17.01.95р.; синець викликав незначні скороминущі Наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цією ознакою відповідно до п.п. 2.3.2. «Б», 2.3.5. «Правил...» відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень. Показання ОСОБА_11 , дані нею при проведенні слідчого експерименту від 27.02.2024, в цілому не суперечать наявним судово-медичним даним в частині механізму утворення встановлених у неї тілесних ушкоджень.

Протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.03.2024, з якого вбачається, що потерпіла ОСОБА_6 впізнала чоловіка на фото під №4, на якому зображений ОСОБА_4 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.03.2024, з якого вбачається, що свідок

ОСОБА_12 впізнала чоловіка на фото під №3, на якому зображений ОСОБА_4 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 12.03.2024, з якого вбачається, що свідок

ОСОБА_13 впізнала чоловіка на фото під №2, на якому зображений ОСОБА_4 .

Протоколом пред`явлення особи для впізнання від 15.03.2024, з якого вбачається, що свідок ОСОБА_12 впізнав чоловіка на фото під №4, на якому зображений ОСОБА_4 .

Довідкою КНП ХОР «Центр екстреної медичної допомоги та медицини катастроф» від 27.03.2024 з доданою до неї картою виїзду швидкої медичної допомоги, в якій вказано, що перевіркою форм первинної медичної облікової документації встановлено, що 24.02.2024 о 12 год. 39 хв. з номера телефону НОМЕР_2 надійшов виклик до служби ЕМД за адресою: АДРЕСА_5 , до гр. ОСОБА_6 . Виклик обслуговувала бригада екстреної медичної допомоги № 1006 у складі лікаря ОСОБА_15 , брата медичного ОСОБА_16 та водія ОСОБА_17 . Дана бригада базується за місцем дислокації відділення Е(H)МД № 10. службовий номер телефону відділення: НОМЕР_3.

Допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 дала наступні показання.

24.02.2025 вона йшла додому, побачила ОСОБА_4 , який стояв біля під`їзду та щось читав. Після цього ОСОБА_4 розвернувся в її сторону та почав словесно ображати. Трохи постоявши, вона обійшла його, відчинила двері до під`їзду та пішла до ліфту. Коли двері ліфта вже зачинялись, ОСОБА_4 зайшов за нею до кабіни ліфту. Вона їхала мовчки, а ОСОБА_4 почав її ображати. Коли доїхали до 4 поверху, ОСОБА_4 сказав їй «щоб ти здохла», вона повернулась до нього та отримала удар кулаком у ніс. Після цього вона почала кричати, а ОСОБА_4 почав виштовхувати з ліфту. Потім одразу прибігли сусіди, а ОСОБА_4 поїхав далі до себе додому. У подальшому приїхала швидка допомога, зробила обстеження та забрала її до лікарні, де було діагностовано пошкодження носу.

На запитання прокурора про дату, час, місце події та події, що цьому передували, вказала, що подія відбулась 24.02.2025 в будинку за адресою АДРЕСА_2 на майданчику 4 поверху. Також вказала, що у листопаді 2023 року ОСОБА_4 викидав коробку з кошенятами, у зв`язку з чим вона посварилась із обвинуваченим.

На запитання представника потерпілої щодо другого удару, який їй наніс обвинувачений, зазначила, що другий удар наніс в губу, судово-медичну експертизу проходила, згідно висновку якої мала легкі тілесні ушкодження.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомила, що у той день була вдома, це було 24 лютого, до неї додому зайшла її сусідка. Коли перебували в тамбурі, вони почули крики «ОСОБА_12, він мене б`є », після чого вона побігла і побачила відкритий ліфт, сусід ( ОСОБА_4 ) стояв у ліфті, ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) стояла позаду. У ОСОБА_6 було червоне обличчя, вона витирала біля носа і сказала, що ОСОБА_4 її вдарив по обличчю та по нозі. Свідок повідомила, що наказала ОСОБА_4 відпустити ліфт та сказала, що будемо викликати поліцію. Потім приїхала поліція та швидка допомога.

На питання захисника обвинуваченого щодо причин конфлікту, вказала що конфлікт між ОСОБА_6 та ОСОБА_4 виникав також раніше, а саме 07.11.2023. Щодо подій, які відбулись 24.02.2025, пояснила, що почула крик у ліфті, коли перебувала у тамбурі та одразу вибігла до ліфта. Обвинувачений стояв у ліфті. Момент нанесення ударів не бачила.

Допитана у судовому засіданні Свідок ОСОБА_13 повідомила, про проживає на 4 поверсі будинку. Вказала, що йшла за молоком, зайшла до ОСОБА_12 ( ОСОБА_12 ) на 3 поверх. В цей момент впізнала голос ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ), яка кричала «допоможіть». ОСОБА_12 ( ОСОБА_12 ) вийшла з тамбура, вона пішла за нею. Коли вийшла, то побачила, що ОСОБА_6 ( ОСОБА_6 ) була з червоним носом, сказала, що обвинувачений її побив.

Надаючи оцінку вказаним доказам, суд зазначає, що показання потерпілої є послідовними, логічними, узгоджуються з показаннями інших свідків та письмовими доказами. Достовірність, належність та допустимість письмових доказів стороною захисту не заперечувалась.

Також у суду відсутні підстави вважати неправдивими показання свідків, що надані в судовому засіданні під присягою. Крім того, судом не встановлено, що ініціювання кримінального провадження потерпілою було обумовлено будь-якими іншими мотивами, аніж намаганням покарати її кривдника.

Водночас, надані обвинуваченим пояснення не дають підстав для сумніву у достовірності та правдивості вищенаведених доказів, оскільки зводяться лише до запереченням своєї вини. Покази обвинуваченого, надані в судовому засіданні, повністю спростовуються іншими дослідженими по справі доказами у їхній сукупності. Відтак, суд вважає, що така позиція обвинуваченого обумовлена намаганням уникнути кримінальної відповідальності, що є його природнім бажанням.

Оцінивши досліджені докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку, враховуючи логічність, послідовність та узгодженість доказів між собою, суд дійшов висновку, що винуватість ОСОБА_4 поза розумним сумнівом знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

У судових дебатах прокурор просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік та, відповідно до ст. 59-1 КК України, покласти на обвинуваченого наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; обмежити спілкування з потерпілою

ОСОБА_6 .

Представник потерпілої ОСОБА_6 , адвокат ОСОБА_7 , просила призначити покарання на розсуд суду. Також просила задовольнити цивільний позов про відшкодування моральної та матеріальної шкоди у повному обсязі.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала позицію свого представника.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 у судових дебатах вказав, що обвинувачений вину не визнає, вона є недоведеною та недоказаною, просив суд звільнити від покарання підзахисного та відмовити у задоволенні цивільного позову.

Обвинувачений у судових дебатах підтримав думку свого захисника.

В останньому слові обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що має загострене відчуття справедливості, наполягав, що свідчення потерпілої є брехливими, тому не визнає себе винним.

Відповідно до ч. 1 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Суд при призначенні покарання враховує положення ч. 2 ст. 50 КК України, відповідно до якого покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

При цьому, суд виходить із загальних засад призначення покарання, які визначені ст. 65 КК України, а саме призначення покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК України, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 КК України; відповідно до положень Загальної частини КК України та враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

Обставин, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого, передбачених ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

При дослідженні даних які, характеризують особу обвинуваченого суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_4 , раніше не судимий, є особою похилого віку, на спеціалізованому обліку у лікарів психіатра, нарколога не перебуває.

Враховуючи викладене, суд вважає необхідним призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції, передбаченої ч. 2 ст. 125 КК України, а саме у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, яке буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових правопорушень.

Крім того, потерпілою ОСОБА_6 заявлено цивільний позов, в якому вона просить стягнути з обвинуваченого ОСОБА_4 завдану кримінальним правопорушенням матеріальну шкоду в розмірі 973 грн та моральну шкоду в розмірі 50000 грн.

При оцінці підставності вимог потерпілої за цивільним позовом, суд враховує наступне.

Шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні

(ч. 2 ст. 127 КПК України).

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Положеннями ч. 1 ст. 129 КПК України визначено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п. 8, 9 ч. 2 ст. 16 ЦК України).

Відповідно до ч.1, 2 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Відшкодування (компенсація) шкоди фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення визначено ст. 1177 ЦК України, ч. 1 якої визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно із п.1 ч. 2 ст.23 ЦК України моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я;

За приписами ч. 3, 4 ст. 23 ЦК України, якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

Підстави відповідальності за завдану моральну шкоду визначені ст. 1167 ЦК України, ч. 1 якої передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Частиною 1 ст. 1168 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості (п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»).

Законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди; якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. Доведення відсутності вини у спричиненні шкоди відповідно до вимог ст. 1166 ЦК України покладено на відповідача.

Особливістю деліктної відповідальності за завдану шкоду є презумпція вини.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення та доведеність у його вчиненні

ОСОБА_4 , судом встановлено наявність безпосереднього причинного зв`язку між протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_4 і шкодою, заподіяною потерпілій ОСОБА_6 в результаті цих дій.

Обґрунтовуючи вимоги про стягнення матеріальної шкоди в розмірі 973 грн, потерпіла зазначила, що понесла витрати на лікування та відновлення здоров`я, а їх розмір підтверджується: копіями товарних чеків

№ АТ-Чк-0015778 від 27.02.2024, № АТ-ЧК-0015983 від 27.02.2024, № АТ-Чк-0015456 від 26.02.2024,

№ АТ-Чк-0015605 від 26.02.2024, № АТ-Чк-0015849 від 27.02.2024.

Отже, суд дійшов висновку про обґрунтованість заявлених вимог про відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 973 грн.

Водночас, враховуючи характер немайнових втрат, яких понесла потерпіла, а саме стан її здоров`я, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, глибину душевних, емоційних, моральних страждань, їх тривалість та істотність вимушених змін у життєвих стосунках, характер дій обвинуваченого ОСОБА_4 та його особу, а також зважаючи що потерпілій заподіяна моральна шкода, яка виразилась у душевних та фізичних стражданнях, ґрунтуючись на принципах розумності, справедливості та виваженості, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди підлягають частковому задоволенню в розмірі 5000 грн.

Питання про долю речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст. 349, 366-368, 371, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування моральної та матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 матеріальну шкоду в розмірі 973 грн.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь ОСОБА_6 моральну шкоду в розмірі 5000 грн.

Письмові речові докази (документи) залишити в матеріалах кримінального провадження.

Речові докази, визнані постановами слідчого від 01.04.2024, а саме 3 CD-R диски - зберігати в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Салтівський районний суд міста Харкова шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим в той же строк з дня вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що вирок не набрав законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1