Справа № 627/701/23
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02.06.2025с-ще Краснокутськ

Краснокутський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

законного представника обвинуваченого ОСОБА_4 - ОСОБА_6 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_4 ОСОБА_7 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ОСОБА_8 ,

представника потерпілої - адвоката ОСОБА_9 (в режимі ВКЗ),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с- щі Краснокутськ Богодухівського району Харківської області кримінальне провадження №0000559 за обвинуваченням ОСОБА_4 та ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Краснокутського районного суду Харківської області перебуває на розгляді кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які обвинувачуються у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України.

13 травня 2025 року захисником ОСОБА_8 до суду подано клопотання про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи у даному кримінальному провадженні.

В обгрунтування клопотання зазначив, що згідно висновку експерта № 12-14/31-КК/23 від 28.04.2023, який складений судово-медичним експертом ОСОБА_10 , досліджена медична картка стаціонарного хворого № 107/46 та рентгенограми на ім`я ОСОБА_11 . Потерпіла ОСОБА_11 експертом не оглядалася та інша медична документація не надавалася. У своїх висновках експерт не вказав наявність травматичної екстракції зубів у ОСОБА_11 , зазначив, що перелом альвеолярного відростка верхньої щелепи на рівні 13-22 зубів зі зміщенням відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, хоча даний вид ушкодження не може викликати тривалий розлад здоров`я в термін більше трьох тижнів, тому що представляє собою тонку кісткову структуру навколо лунки зубу. У зв`язку з вищенаведеним вважає, що експертом ОСОБА_10 судово-медична експертиза ОСОБА_11 проведена поверхово, необгрунтовано та не в повному обсязі.

Окрім того, дослідивши висновок експерта № 141 від 30.05.2023, висновки комісійної судово-медичної експертизи Одеського бюро СМЕ, проведеної потерпілій ОСОБА_11 , адвокат вказав, що при проведенні даної експертизи не була витребувана та не досліджувалася амбулаторна картка з поліклініки за місцем мешкання потерпілої, не було досліджено висновок первинної судово-медичної експертизи, яку провів експерт ОСОБА_10 . При огляді лікарем- отоларингологом ОСОБА_12 (член експертної комісії) від 29.05.2023 р. встановлено, що у ОСОБА_11 незначно порушено з обох сторін, носова перегородка викривлена. Був встановлений діагноз, стан після перелому кісток носу, посттравматичне викривлення носової перегородки з незначним порушенням носового дихання - хронічний вазомоторний риніт. Спеціальне експериментальне дослідження функції носового дихання - ринопневмографія, яке б підтверджувало наявність у потерпілої порушення носового дихання, не проводилося. Вважає, що цю процедуру необхідно пройти для об`єктивного підтвердження діагнозу, а не ставити суб`єктивний діагноз. Крім того, експертною комісією не був досліджений об`єктивний анамнез хвороби ОСОБА_11 , тому що на експертизу не була надана амбулаторна картка потерпілої з поліклініки за місцем мешкання, де б зазначався стан здоров`я потерпілої до події.

За обставин того, що була відсутня медична документація обстежуваної з поліклініки за місцем мешкання, непроведення потерпілій спеціального експериментального дослідження функції носового дихання - ринопневмографії, експертам було б слід відмовитися від встановлення ступеня тяжкості наслідків травми носу у вигляді двостороннього порушення носового дихання, про що зазначається в п 4.13.4. Правил визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом № 6 МОЗ України, від 17.01.1995р.

Адвокат додатково вказав, що зазначені судово-медичні експертизи мають протиречиві висновки щодо встановлення ступеня тяжкості отриманих потерпілою ОСОБА_11 ушкоджень. Висновкок комісійної експертизи має переважне значення над первинною експертизою, але ця експертиза проведена з порушенням правил її проведення. За таких обставин не може по справі бути належним та допустимим доказом, для чого необхідно призначити іншу комісійну експертизу.

Тому, з метою об`єктивності та недопущення упередженого підходу з боку експертів захисник ОСОБА_8 просить призначити повторну комісійну судово - медичну експертизу, проведення якої доручити експертам Державної спеціалізованої установи "Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи" та поставити на вирішення експертів перелік питань, наведених у клопотанні.

20 травня 2025 року представником потерпілої - адвокатом ОСОБА_9 до суду подане заперечення на клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, в якому зазначив, що заявлене клопотання ґрунтується на долученому в якості додатка до клопотання Висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №08-144/2024/пп від 05.07.2024 року. Однак, станом на 14.05.2025 року сторона захисту обвинуваченого жодним існуючим способом не відкривала стороні обвинувачення та безпосередньо потерпілій чи її захиснику наявних додаткових матеріалів (документів), отриманих до або під час судового розгляду, в тому числі Висновку фахівця з питань судово-медичної експертизи №08-144/2024/пп від 05.07.2024 року. Таким чином вважає, що стороною захисту обвинуваченого порушено порядок відкриття матеріалів іншій стороні провадження і тому посилання адвоката на вказаний Висновок та долучення його, як додатку, унеможливлює задоволення відповідного клопотання.

Також зазначив, що ОСОБА_8 не наведено достатніх обставин та підстав для призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи. В матеріалах справи № 627/701/23 дійсно наявні два висновки експертів, а саме: № 12-14/31 -КК/23 від 28.04.2023 року та №141 від 30.05.2023 року, однак, дані висновки жодним чином не суперечать один одному, натомість лише підтверджують правильність первинного встановлення тяжкості та характеру тілесних ушкоджень. Вказав, що допит експертів не проводився, доводи захисника обвинуваченого щодо необґрунтованості попередньо проведених 2-х експертиз є несуттєвими та зводяться до незгоди з висновками без належних обгрунтувань щодо порушень норм проведення судових експертиз. Заявлене клопотання не містить переконливих доводів неповноти, неясності чи необґрунтованості експертизи, крім сумнівів захисника обвинуваченого. Окрім того, із клопотання адвоката ОСОБА_8 про призначення повторної комісійної експертизи не вбачається, що захисник на вирішення повторної експертизи просить поставити питання, які є ідентичними до питань експертних висновків № 12-14/31- КК/23 від 28.04.2023 року та №141 від 30.05.2023 року. Таким чином, заявлені питання у клопотанні адвоката ОСОБА_8 про призначення повторної комісійної експертизи не можуть використовуватися для проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи.

Також вказав, що експерт ОСОБА_13 дав мотивовану оцінку ушкодженню з урахуванням медичних документів. Твердження сторони захисту щодо нібито "поверховості" чи "неповноти" висновку експерта № 12-14/31-КК/23 від 28.04.2023 року є оціночними судженнями, які не мають під собою жодного належного процесуального або доказового підґрунтя та, відповідно, не може бути підставою для призначення повторної експертизи. До того ж, висновок експерта має статус джерела доказів у відповідності до статті 84 КПК України, і сумніви його обґрунтованості мають бути підтверджені належними та допустимими доказами, а не суб`єктивними припущеннями.

Вважає, що не проведення експертом особистого огляду потерпілої не є порушенням, оскільки чинне законодавство не зобов`язує експерта проводити саме очну експертизу, якщо наявна медична документація є достатньою для формування висновку. У зв`язку з цим, вважає спробу сторони захисту поставити під сумнів висновок експерта необґрунтованою та юридично неспроможною.

Щодо непроведення ринопневмографії та «суб`єктивного» діагнозу вказав, що її проведення не є обов`язковою умовою для встановлення порушення носового дихання, особливо якщо під час об`єктивного клінічного огляду (в т.ч. отоларингологом ОСОБА_12 ) було виявлено викривлення носової перегородки та ознаки утрудненого дихання, що відповідає ознакам тривалого розладу здоров`я. Вважає, що експерти при проведенні комісійної експертизи діяли в межах своїх повноважень і надали аргументований висновок. У випадку незгоди сторони захисту з висновком експерта, вона має право подавати інші належні та допустимі докази, проте суб`єктивні міркування щодо того, які саме дослідження "мали бути проведені", не є процесуальною підставою для дискредитації вже наданого висновку експертів. Аргументація сторони захисту обвинуваченого про те, що судово-медичні експерти не могли дати висновок про ступінь тяжкості тілесних ушкоджень через ненадання амбулаторної картки з поліклініки за місцем проживання потерпілої, є юридично і методично неспроможною, оскільки відповідно до Інструкції про організацію і проведення судово-медичної експертизи тілесних ушкоджень при встановленні ступеня тяжкості тілесних ушкоджень враховується сукупність медичних даних, зокрема: результати об`єктивного огляду потерпілого; клініко- діагностичні дані; рентгенологічні обстеження та інші інструментальні методи; медичні документи, якщо вони наявні. Тобто ця норма не зобов`язує експерта обов`язково витребовувати амбулаторну карту за місцем проживання, особливо якщо є інші достатні джерела інформації для визначення стану потерпілого. У даному випадку експертна комісія, маючи можливість провести клінічний огляд та встановити ознаки викривлення носової перегородки й порушення носового дихання, діяла відповідно до своїх повноважень та не перевищила меж допустимого експертного дослідження. Навіть за відсутності амбулаторної карти, відсутні підстави вважати, що вона містила б інформацію, яка б спростовувала наявність тілесних ушкоджень, встановлених експертами шляхом огляду.

Відповідно, аргументи сторони захисту щодо відсутності амбулаторної карти за місцем проживання потерпілої не нівелюють достовірність чи правомірність висновку комісійної експертизи, а тому не є підставою для визнання її неповною або для призначення повторної експертизи.

Адвокат ОСОБА_9 зазначив, що ствердження сторони захисту про те, що наявні судово-медичні експертизи у справі є "протирічними", не відповідає дійсності та є безпідставною спробою поставити під сумнів належні та допустимі докази без фактичного чи процесуального обґрунтування. Висновки експерта № 12-14/31-КК/23 від 28.04.2023 року та комісійної експертизи № 141 від 11.05.-30.05.2023 року не містять істотних суперечностей, а навпаки - в частині діагнозу та клінічних проявів травмованої ділянки фактично підтверджують одна одну, зокрема щодо наявності перелому альвеолярного відростка верхньої щелепи, а також посттравматичних наслідків. Твердження сторони захисту про те, що комісійна судово-медична експертиза була проведена з порушенням і тому «не є належним і допустимим доказом», не ґрунтується на жодному процесуальному рішенні суду. Припущення сторони про "упередженість експертів" та необхідність призначення експертизи в іншому закладі є суб`єктивними і не підкріплені жодними фактичними обставинами. Підтверджених даних про конфлікт інтересів або неналежну компетентність експертів, не надано.

У клопотанні про призначення повторної комісійної експертизи адвокат ОСОБА_8 просить призначити проведення експертизи у ДСУ «ХОБСМЕ». Однак ОСОБА_14 вважає повторне звернення до ДСУ «ХОБСМЕ» процесуально недоцільним та таким, що ставить під сумнів об`єктивність і неупередженість майбутнього висновку, оскільки дана експертна установа вже фактично була залучена до справи на ініціативу сторони захисту, а тому існує реальний ризик заангажованості відповідних експертів, що суперечить принципам змагальності та рівності сторін, передбаченим ст. 22 КПК України. З метою забезпечення належного процесуального балансу та об`єктивності, у випадку теоретичного задоволення клопотання про призначення повторної експертизи вважає, що вона повинна бути доручена іншій, незацікавленій експертній установі, яка раніше не здійснювала експертних досліджень по даній справі.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_8 подане клопотання підтримав у повному обсязі та прохав його задовольнити.

Обвинуваченинй ОСОБА_5 підтримав клопотання свого захисника.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його законний представник проти заявленого клопотання не заперечували.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні підтримав клопотання ОСОБА_8 про проведення повторної комісійної судово-медичної експертизи у даному кримінальному провадженні.

Прокурор щодо заявленого клопотання заперечував з тих підстав, що адвокатом ОСОБА_8 не наведено достатніх обставин і підстав для призначення повторної судово-медичної експертизи. Згідно з вимогами пункту першого та третього частини другої статті 332 КПК України суд має право доручити проведення експертизи експертній установі у разі надання суду кількох висновків експертів, які суперечать один одному і допит експертів не дав суду змоги усунути виявлені суперечності, а також існують достатні підстави вважати висновок експерта необгрунтованим та таким що суперечить матеріалам справи або викликає інші обгрунтовані сумніви в його правильності. Отже, підстав стверджувати про те, що висновок експерта Богодухівського відділення КЗОЗ ХОБСМЕ ОСОБА_10 від 28 квітня 2023 року №12-14/31-КК/23 та висновок експерта (експертизи за матеріалами справи) КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» №141 від 30.05.2023 року є необгрунтованими, немає. Сумніви захисника щодо законності проведення експертизи без дослідження амбулаторної картки потерпілої та без проведення спеціального експериментального дослідження функції носового дихання можна спростувати допитом у судовому засіданні експерта, хоча стороною захисту таке клопотання не заявлялося. Тому вважає, що на даний час відсутні підстави збирати додаткові докази і це лише призведе до затягування розгляду кримінального провадження.

В судовому засіданні представник потерпілої - адвокат ОСОБА_9 в режимі ВКЗ підтримав подане раніше заперечення на клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи, посилаючись на обставини, вказані в ньому.

Суд, заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, дійшов наступного.

Згідно обвинувального акту ОСОБА_4 , ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення за частиною першою статті 286 КК України, тобто у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Статтею 42 КПК України визначені права підозрюваного, обвинуваченого, в числі яких право обвинуваченого збирати і подавати суду докази.

Відповідно до ст. 84 КПК України, процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Статтею 91 КПК України визначені обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, яке згідно ст. 93 цього Кодексу, здійснюється сторонами кримінального провадження шляхом збирання доказів, в тому числі шляхом ініціювання проведення слідчих (розшукових) дій, та інших процесуальних дій, а також шляхом здійснення інших дій, які здатні забезпечити подання суду належних і допустимих доказів.

Стаття 1 Закону України «Про судову експертизу» передбачає, що судова експертиза - це дослідження на основі спеціальних знань у галузі науки, техніки, мистецтва, ремесла тощо, об`єктів, явищ і процесів з метою надання висновку з питань, що є або будуть предметом судового розгляду.

Відповідно ч.1 ст.332 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторін кримінального провадження або потерпілого за наявності підстав, передбачених статтею 242 цього Кодексу, має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам.

Згідно ч.1 ст.242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Відповідно до ч.2 ст.332 КПК України суд має право своєю ухвалою доручити проведення експертизи експертній установі, експерту або експертам незалежно від наявності клопотання, якщо: 1) суду надані кілька висновків експертів, які суперечать один одному, а допит експертів не дав змоги усунути виявлені суперечності; 2) під час судового розгляду виникли підстави, передбачені частиною другою статті 509 цього Кодексу; 3) існують достатні підстави вважати висновок експерта (експертів) необґрунтованим чи таким, що суперечить іншим матеріалам справи або викликає інші обґрунтовані сумніви в його правильності.

Відповідно до п. 1.2.13 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 жовтня 1998 року № 53/5 (із змінами), згідно з процесуальним законодавством України експертами виконуються первинні, додаткові, повторні, комісійні та комплексні експертизи. Первинною є експертиза, коли об`єкт досліджується вперше. Додатковою є експертиза, якщо для вирішення питань щодо об`єкта, який досліджувався під час проведення первинної експертизи, необхідно провести додаткові дослідження або дослідити додаткові матеріли (зразки для порівняльного дослідження, вихідні дані тощо), які не були надані експертові під час проведення первинної експертизи. Повторною є експертиза, під час проведення якої досліджуються ті самі об`єкти і вирішуються ті самі питання, що й при проведенні первинної (попередніх) експертизи (експертиз). Комісійною є експертиза, яка проводиться двома чи більшою кількістю експертів, що мають кваліфікацію судового експерта за однією експертною спеціалізацією (фахівцями в одній галузі знань). Комісія експертів може утворюватися органом (особою), який (яка) призначив(ла) експертизу (залучив(ла) експерта), або керівником експертної установи. Комплексною є експертиза, що проводиться із застосуванням спеціальних знань різних галузей науки, техніки або інших спеціальних знань (різних напрямів у межах однієї галузі знань) для вирішення одного спільного (інтеграційного) завдання (питання). До проведення таких експертиз у разі потреби залучаються як експерти експертних установ, так і фахівці установ та служб (підрозділів) інших центральних органів виконавчої влади або інші фахівці, що не працюють у державних спеціалізованих експертних установах.

Таким чином, повторна експертиза це окремий вид експертизи, відмінний від первинної експертизи.

Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 30 травня 1997 року «Про судову експертизу в кримінальних і цивільних справах» повторна експертиза призначається, коли є сумніви у правильності висновку експерта, пов`язані з його недостатньою обґрунтованістю чи з тим, що він суперечить іншим матеріалам справи, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи. Істотними можуть визнаватися, зокрема, порушення, які призвели до обмеження прав обвинуваченого чи інших осіб.

Верховний Суд, з метою забезпечення єдності судової практики та запобіганню появі протилежних за змістом судових рішень, визначив правові позиції щодо правильного застосування вимог законодавства щодо призначення експертизи в наступних постановах: (Постанова (ЄДРСР 108262348) Верховного Суду від 29 грудня 2022 року, справа №686/15304/19-ц, провадження №61-11528св22; Постанова (ЄДРСР 96933120) Верховного Суду 21 квітня 2021 року справа №201/15019/14-ц, провадження №61-22773св19).

У зазначених Постановах сформульовано положення про те, що у випадку, коли висновок експерта буде визнано необґрунтованим або таким, що суперечить іншим матеріалам справи, або викликає сумніви в його правильності, а також за наявності істотного порушення процесуальних норм, які регламентують порядок призначення і проведення експертизи, судом може бути призначена повторна експертиза, яка доручається іншому експертові (експертам).

Висновок визнається неповним, коли експерт не дав вичерпних відповідей на порушені перед ним питання, у зв`язку з чим суд має обговорити питання про призначення додаткової або повторної експертизи залежно від обставин справи.

Судом встановлено, що у кримінальному провадженні судово-медичним експертом Богодухівського відділення КЗОЗ «Харківське обласне бюро судово-медичної експертизи» ОСОБА_10 проведено судово-медичну експертизу та складено висновок експерта №12-14/31-КК/23 від 28 квітня 2023 року. Також судово-медичною експертною комісією КУ «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» проведено комісійну судово-медичну експертизу та складено висновок експерта (експертиза за матеріалами справи) №141 від 30 травня 2023 року у відношенні гр. ОСОБА_11 , 2005 року народження, які долучені до матеріалів кримінального провадження.

Адвокатом ОСОБА_8 не подано належних і допустимих доказів, переконливих аргументів, які б могли вказувати на неправильність, недоведеність, сумнівність або очевидну неповноту вказаних висновків проведених експертиз.

Згідно ч.7 ст.101 КПК України висновок експерта надається в письмовій формі, але кожна сторона має право звернутися до суду з клопотанням про виклик експерта для допиту під час судового розгляду для роз`яснення чи доповнення його висновку.

Разом з тим, відповідно до ч.1 ст. 356 КПК України, за клопотанням сторони кримінального провадження, потерпілого або за власною ініціативою суд має право викликати експерта для допиту для роз`яснення висновку.

Згідно ч. 10 ст.356 КПК України висновок експерта не є обов`язковим для особи або органу, яка здійснює провадження, але незгода з висновком експерта повинна бути вмотивована у відповідних постанові, ухвалі, вироку.

Отже, заявлені доводи сторони захисту щодо призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи суд не сприймає як підставу для призначення повторної експертизи.

Відповідно до ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка показань та доказів, у тому числі проведених експертиз, здійснюється судом в нарадчій кімнаті при ухваленні вироку.

За таких обставин суд вважає, що заявлене клопотання про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи є не обґрунтованим, не ґрунтується на положеннях ст. 242, 243 КПК України і у його задоволенні слід відмовити.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.91, 242-244, 372 КПК України, суд -

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_8 про призначення повторної комісійної судово-медичної експертизи - відмовити.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає та набирає законної сили з моменту її проголошення.

Суддя ОСОБА_1