Справа № 539/1896/25
Провадження № 1-кп/539/200/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11.07.2025 м.Лубни

Лубенський міськрайонний суд Полтавської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

потерпілого ОСОБА_4

представника потерпілого ОСОБА_5

обвинуваченого - ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лубни кримінальне провадження №0000347 від 04.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Лубни Полтавської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, з вищою освітою, пенсіонера, одруженого, утриманців не має, депутатом не являється, не перебуває на військовому обліку військовозобов`янаних, особою з інвалідністю не являється, раніше не судимого, РНОКПП НОМЕР_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_6 , 03.04.2025 року, близько 19 год 07 хв., перебуваючи поблизу будинку №18 по вул. Гетьмана Дорошенка у м. Лубни Полтавської області, на грунті тривалих та стійких неприязних відносин, в ході конфлікту з ОСОБА_4 , реалізовуючи свій протиправний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи умисно та протиправно, умисно наніс ОСОБА_4 один удар лобною ділянкою своєї голови в область носу ОСОБА_4 , чим заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження у вигляді синця в області перенісся та спинки носу, синця в області нижньої повіки правого ока, перелому кісток носу без зміщення, що відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 83 від 08.04.20235 за ступенем тяжкості відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_6 , своїми умисними діями, які виразились в умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст.125 КК України.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, визнав повністю, показав, що на протязі попередніх трьох років у нього з потерпілим ОСОБА_4 склались стійкі неприязні відносини. 03.04.2025 року, близько 19 год 07 хв., перебуваючи поблизу будинку №18 по вул. Гетьмана Дорошенка у м. Лубни Полтавської області, на грунті тривалих та стійких неприязних відносин, в ході конфлікту з ОСОБА_4 , він умисно наніс ОСОБА_4 один удар лобною ділянкою своєї голови в область носу ОСОБА_4 , чим заподіяв ОСОБА_4 тілесні ушкодження. Цивільний позов ОСОБА_4 визнає частково, а саме 1000 грн. моральної шкоди та 739,50 грн. матеріальної шкоди.

Прокурор просив суд визнати ОСОБА_6 винним у вчиненні кримінального правопорушення - проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, враховуючи дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, позитивно характеризується, обставин, що пом`якшують покарання та обтяжують покарання обвинуваченого не встановлено, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. При розгляді цивільного позову поклався на розсуд суду.

На підставі частини 3 статті 349 КПК України за згодою учасників судового провадження, судом визнано недоцільним дослідження доказів по справі, стосовно доказів, щодо тих обставин, які ніким з учасників процесу не оспорюються. Судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_6 , потерпілий ОСОБА_4 та прокурор правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності їх позиції, їм роз`яснено, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Оцінивши у сукупності досліджені в судовому засіданні докази, показання обвинуваченого, суд вважає доведеною вину ОСОБА_6 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні-проступку, а тому знаходить правильною кваліфікацію його дій за частиною 2 статті 125 КК України як умисному легкому тілесному ушкодженні, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Аналізуючи зібрані по справі докази, які характеризують особу обвинуваченого, суд вбачає наступне:

ОСОБА_6 є громадянином України, з вищою освітою, одружений, утриманців не має, пенсіонер, депутатом не являється, не перебуває на військовому обліку в ІНФОРМАЦІЯ_2 , особою з інвалідністю не являється, раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, на обліку в управлінні соціального захисту населення не перебуває, за місцем проживання характеризується позитивно, про що свідчать: довідки лікарів, УПСЗН, ІНФОРМАЦІЯ_3 , характеристика з місця проживання та його свідчення.

Кримінальне правопорушення за ч. 2 ст.125 КК України, у вчиненні якого обвинувачений ОСОБА_6 визнав себе винуватим, відповідно до статті 12 КК України віднесене до кримінальних проступків.

Обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого згідно зі статтею 66 КК України та обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 згідно статті 67 КК України, судом не встановлено.

При призначенні покарання ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, відсутність обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Судом при призначенні покарання враховуються вимоги статті 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого, а також запобігання вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи із вказаних вимог закону особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З урахуванням особи винного, який є пенсіонером, утриманців не має, за місцем проживання характеризуються позитивно, депутатом не являється, раніше не судимий, суд дійшов висновку, що ОСОБА_6 має бути призначене покарання в межах санкції частини 2 статті 125 КК України у виді штрафу.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_6 не обирати.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.В даному кримінальному провадженні потерпілим ОСОБА_4 заявлено цивільний позов про відшкодування моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення, яку потерпілий оцінює в 100000 грн. та матеріальної шкоди в розмірі 739,50 грн.

Так, частиною 1 ст.129 КПК України передбачено, що ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Частиною першою ст. 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Суд зауважує, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою, честі, гідності особи. Будь-яка компенсація моральної школи не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз, хоча у будь-якому випадку розмір відшкодування повинен бути адекватним нанесеній моральній шкоді.

Відповідно до позиції Великої Палати Верховного Суду по справі №752/17832/14-ц (провадження №14-538цс19), викладеної у постанові від 15.12.2020, розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Досліджуючи доведеність позовних вимог потерпілого в частині стягнення з обвинуваченого відшкодування моральної шкоди в розмірі 100000 грн., суд виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи характер та глибину душевних страждань потерпілого а також обставини за яких відносно потерпілого було вчинено суспільно-небезпечне діяння та тяжкість наслідків злочину, часткове визнання цивільного позову обвинуваченим ОСОБА_6 , суд приходить до висновку про можливість часткового задоволення позову в частині відшкодування потерпілому моральної шкоди в розмірі 1000 грн., що буде справедливою сатисфакцією за заподіяну потерпілому моральну шкоду, а в решті позову в частині моральної шкоди- відмовити.

При вирішенні цивільного позову потерпілого про відшкодування майнової шкоди, суд враховує, що факт заподіяння майнової шкоди і винність обвинуваченого підверджено матеріалами кримінального провадження, обвинувачений ОСОБА_6 позовні вимоги в цій частині визнав, а тому на підставі ст. 1166 ЦК України позов в частині відшкодування майнової шкоди, слід задовольнити повністю.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Долю речових доказів вирішити згідно ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 100,124, 126, 127-129, 368, 370, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення-проступку, передбаченого частиною 2 статті 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу у розмірі ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 1700 грн (одна тисяча сімсот грн.)

Запобіжний захід обвинуваченому до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази: DVD- R диск із відеозаписом з мобільного телефону ОСОБА_8 від 03.04.2025 року зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Процесуальні витрати на залучення експертів відсутні.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_4 1000,00 (одну тисячу) грн. в рахунок відшкодування заподіяної моральної шкоди та 739,50 грн. (сімсот тридцять дев`ять грн.50 коп.) в рахунок відшкодування матеріальної шкоди.

Вирок може бути оскаржено до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому його захиснику, прокурору та потерпілому.

Головуючий суддя ОСОБА_1