КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в місті Києві 04 серпня 2025 року апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , на ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 липня 2025 року,

за участі:

представника

власника майна адвоката ОСОБА_7 ,

власника майна ОСОБА_5

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_9 та накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 02.05.2025 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, а саме:

-предмети схожі на грошові кошти, загальною сумою 26900,00 дол. США, купюрами номіналом 100 доларів США.

Не погоджуючись з таким рішенням представник власника майна ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просив, скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого.

24 липня 2025 року на адресу Київського апеляційного суду надійшли письмові доповнення адвоката ОСОБА_7 до поданої адвокатом ОСОБА_6 апеляційної скарги.

У вказаних доповненнях представником зазначено про те, що в постанові про визнання речовими доказами та в безпосередньо в самому клопотанні не зазначено відомості про зв`язок арештованих грошових коштів із обставинами, що розслідуються у кримінальному провадженні.

Крім того, під час розгляду клопотання адвокатом ОСОБА_6 , надано заперечення на клопотання слідчого, в яких містяться посилання на законність походження вилучених грошових коштів, які належать ОСОБА_5 .

В судове засідання прокурор не з`явився, хоча про час та дату судового засідання його повідомлено у встановлений законом спосіб. 04 серпня 2025 року прокурор надіслав заяву про розгляд апеляційної скарги у його відсутність та просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги. Колегія суддів вирішила за можливе розглянути дану справу за відсутності прокурора, що не суперечить положенням ч. 4 ст. 405 КПК України, зважаючи на скорочені строки розгляду справ такої категорії (ч. 2 ст. 422 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводипредставника власника майна та власника майна, які просили задовольнити апеляційну скаргу, вивчивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга підлягає задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 31 січня 2025 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000069, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

У клопотанні прокурора зазначено, що громадянин України ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , спільно з громадянами України ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вчинили кримінальне правопорушення, що полягає у перешкоджанні діяльності Збройних Сил України, яке виразилось у зниженні мобілізаційного потенціалу.

Так, ОСОБА_10 , спільно з ОСОБА_5 , переслідуючи корисливий мотив, з метою перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, здійснили умисні дії, спрямовані на пошук платоспроможних громадян України призовного віку з метою надання допомоги останнім у оформленні документів, необхідних для подальшого ухилення від мобілізаційних заходів.

02 травня 2025 року проведено обшук в порядку ст. 233 КПК України у приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого вилучено предмети, зовні схожі на грошові кошти загальною сумою 26 900 доларів США, купюрами номіналом 100 (сто) доларів США.

02 травня 2025 року постановою старшого слідчого 1-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 вилучені за результатами проведення обшуку предмети, зовні схожі на грошові кошти загальною сумою 26 900 доларів США, купюрами номіналом 100 (сто) доларів США, визнано речовими доказами у кримінальному провадженню.

05 травня 2025 року старший слідчий слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_9 звернувся до Солом`янського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна предметів, зовні схожі на грошові кошти загальною сумою 26 900 доларів США, купюрами номіналом 100 (сто) доларів США,з метою збереження речових доказів.

Ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 липня 2025 року клопотання задоволено.

Задовольняючи клопотання, внесене в межах кримінального провадження №0000069 про накладення арешту на грошові кошти, які вилучено під час проведення обшуку на підставі ст. 233 КПК України, слідчий суддя дослідив матеріали, додані до клопотання, прийшов до висновку, що вказане майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98 КПК України, та їх визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Колегія суддів не погоджується з таким рішенням слідчого судді, з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування заходів забезпечення кримінального провадження, у тому числі щодо накладення арешту на майно.

При вирішенні даної апеляційної скарги, колегія суддів також враховує приписи статті 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Така позиція узгоджується із частиною 5 статті 9 КПК України, відповідно до якої кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

У відповідності до усталеної практики Європейського Суду з прав людини в контексті вищевказаних положень, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції» та «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Застосовуючи заходи забезпечення кримінального провадження, слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та справедливого рішення слідчий суддя, згідно ст.ст. 94, 132, 173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього конфіскації, в тому числі і спеціальної, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, третіх осіб.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого чи прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження права власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження, повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. Накладаючи арешт на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків. Перевіркою матеріалів справи, в тому числі долучених прокурором до клопотання та документів, наданих захисником, колегія суддів встановила, що зазначених вимог закону прокурор та слідчий суддя не дотрималися.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч.ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення, зокрема збереження речових доказів і накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддями вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Колегія суддів, звертає увагу на кваліфікацію кримінального правопорушення, щодо якого триває досудове розслідування, враховує зміст об`єктивної сторони вказаного кримінального правопорушення та приходить до висновку, що вказані грошові кошти не можуть бути речовим доказом під час здійснення досудового розслідування за ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, оскільки в матеріалах справи відсутні дані, що вони були предметом вчинення кримінального правопорушення. В розумінні вимог ст. 98 КПК України вилучені грошові кошти не набуто кримінально протиправним шляхом та не отримано внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а відтак не зберегли сліди чи інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

З письмових заперечень на клопотання про арешт майна вбачається, що підозрюваний ОСОБА_5 є фізичною особою підприємцем, офіційно зареєстрований, як платник єдиного податку у Лівобережній ДПІ м. Києва. Зокрема, за 2023 рік загальна сума його доходу склала 1 122 490, 41 гривень (податків сплачено 56124, 52 гривні, за 2024 рік загальна сума доходу - 2 189 136, 67 гривень (податків сплачено 109456, 83 гривні), за 1-й квартал 2025 року - 891 423, 83 гривні (сплачено податків 44571, 19 гривень). Вказане підтверджується податковими деклараціями платника єдиного податку-фізичної особи-підприємця (198-204, т. 1).

Також легальність походження грошових коштів, які ОСОБА_5 зберігав за місцем свого проживання підтверджується відповідними документами (185-210, т. 1), зокрема:

- договором про надання послуг від 28.06.2024 № 2/28-06/2024;

- платіжною інструкцією кредитового переказу коштів АТ КБ «Глобус» № 8 від 04.10.2024 на суму 152971,00 грн. (призначення платежу - оплата за послуги згідно Договору надання послуг № 2/28-06/2024 від 28.06.2024);

- платіжною інструкцією кредитового переказу коштів АТ КБ «Глобус» № 24 від 31.10.2024 на суму 162446,00 грн. (призначення платежу - оплата за послуги згідно Договору надання послуг № 2/28-06/2024 від 28.06.2024);

- платіжною інструкцією кредитового переказу коштів АТ КБ «Глобус» № 67 від 05.02.2025 на суму 179100,00 грн. (призначення платежу - оплата за послуги згідно Договору надання послуг № 2/28-06/2024 від 28.06.2024);

- платіжною інструкцією кредитового переказу коштів АТ КБ «Глобус» № 89 від 06.03.2025 на суму 168231,00 грн. (призначення платежу - оплата за послуги згідно Договору надання послуг № 2/28-06/2024 від 28.06.2024);

- платіжною інструкцією кредитового переказу коштів АТ КБ «Глобус» № 100 від 02.04.2025 на суму 168588,00 грн. (призначення платежу -- оплата за послуги згідно Договору надання послуг № 2/28-06/2024 від 28.06.2024);

- роздруківка про оплату грошових коштів в сумі 165926,00 грн. (док. № 13 від 31.07.2024, АТ «Універсал Банк», призначення платежу - оплата за послуги згідно Договору надання послуг № 2/28-06/2024 від 28.06.2024);

- роздруківка про оплату грошових коштів в сумі 161855,00 грн. (док. №36 від 02.09.2024, АТ «Універсал Банк», призначення платежу - оплата за послуги згідно Договору надання послуг № 2/28-06/2024 від 28.06.2024);

- роздруківка про оплату грошових коштів в сумі 84211,00 грн. (док. №45 від 02.09.2024, АТ «Універсал Банк», призначення платежу -- оплата за послуги згідно Договору надання послуг № 2/28-06/2024 від 28.06.2024).

Також, наприкінці 2024 року ОСОБА_5 продав належний йому автомобіль марки «Фольксваген Гольф» за 750 000 грн., що підтверджується договором купівлі-продажу 8046/2024/5041917 транспортного засобу від 07.12.2024, укладеним у сервісному центрі ТСЦ 8046 РСЦ ГСЦ МВС в м. Києві (філія).

Крім того, на підтвердження легальності грошових коштів свідчить Довідка АТ «Універсал Банк» від 07.05.2025 про рух коштів ОСОБА_5 по картці за період 01.01.2022-07.05.2025, а саме про те, що він цілком відкрито та офіційно заробляв грошові кошти протягом значного періоду часу та мав змогу накопичувати їх та зберігати за місцем свого проживання.

На думку колегії суддів, наведені докази підтверджують законність джерел походження коштів, вилучених за результатами проведення обшуку приміщенні за адресою: АДРЕСА_1 .

Крім того, обшук проведено на підставі ч. 3 ст. 233 КПК України, про те в матеріалах справи відсутня ухвала слідчого судді про легалізацію проведеного 02 травня 2025 року обшуку за адресою: АДРЕСА_1 .

Колегія суддів вважає, що вказані арештовані грошові кошти не відповідають критеріям визначеним ст. 98 КПК України, та не є безпосередньо предметом кримінального правопорушення, що розслідується, а органом досудового розслідування зворотнього не доведено. Хоча в матеріалах і міститься постанова старшого слідчого 1-го відділу слідчого управління Головного управління СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 від 02 травня 2025 про визнання зазначених грошових коштів речовими доказами у кримінальному провадженні, однак з огляду на вказану постанову органу досудового розслідування таке визнання цього майна речовим доказом у кримінальному провадженні носить сугубо формальний характер, оскільки в ній як і в самому клопотанні прокурора про арешт грошових коштів, не приведено жодного обґрунтування, якому чи яким із критеріїв ч. 1 ст. 98 КПК України відповідає це майно.

Ні слідчий в клопотанні, ні слідчий суддя в порушення відповідно ст. ст.171, 173 КПК України, не оцінили розумність і співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна грошових коштів для власника майна.

Відтак, прокурором не доведено в клопотанні існування правових підстав для накладення арешту на грошові кошти, передбачених ч. 2 ст. 170 КПК України, про які вказано у його клопотанні, оскільки ним не надано доказів, що вилучені кошти відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Прокурор обґрунтовуючи своє клопотання в розумінні вимог ст. 132 КПК України, не надав достатніх і належних доказів тих обставин на які послався у клопотанні, а слідчий суддя, в свою чергу, у відповідності до ст. 94 КПК України, належним чином не оцінив ці докази з точки зору їх достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Слідчим суддею при постановленні оскаржуваної ухвали не перевірено вказані обставини, які свідчать про відсутність правових підстав для накладення арешту на грошові кошти з метою збереження речових доказів, на яку посилається орган досудового розслідування.

На підставі викладених обставин, які свідчать про неповноту судового розгляду, ухвала слідчого судді підлягає скасуванню, а апеляційна скарга - задоволенню.

Керуючись статтями 117, 170, 171, 173, 309, 376, 404, 405, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу представника власника майна ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 , - задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 10 липня 2025 року, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою у задоволенні клопотання старшого слідчого слідчого управління ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Київської міської прокуратури ОСОБА_9 про накладення арешт на майно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучене 02.05.2025 у ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування, а саме:

-предмети схожі на грошові кошти, загальною сумою 26900,00 дол. США, купюрами номіналом 100 доларів США, - відмовити.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14

Єдиний унікальний № 760/12075/25 Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_15

Справа № 11сс/824/5493/2025 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.170 КПК