Справа № 302/210/18
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

15.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/367/20 за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 в інтересах обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 на вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.06.2019.

Цим вироком:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , учень Міжгірського професійного ліцею, неодружений, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 98, п. 4 ст. 101 цього Кодексу, до покарання у виді арешту на строк 45 (сорок п`ять) діб.

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2 , громадянин України, із середньою професійно-технічною освітою (Міжгірський професійний ліцей), неодружений, непрацюючий, судимий вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.09.2015 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 01(один) рік 06 (шість) місяців, засуджений:

- за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 98, 102, 103 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки.

Відповідно до ст. 71 КК України за сукупністю вироків ОСОБА_8 приєднано до призначеного покарання частково не відбуту частину покарання, визначеного вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.09.2015, у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) місяців і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців.

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3 , громадянин України, з повною загальною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, раніше судимий: вироками Міжгірського районного суду Закарпатської області від 20.11.2014 за ч. 3 ст. 185 КК України із застуванням ч. 1 ст. 69, ч. 1 ст. 99, ч. 2, 4 ст. 53 цього Кодексу до покарання у виді штрафу в розмірі 510 грн (вирок виконано); від 02.09.2015 за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців, на підставі ст. 75, 104 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням протягом іспитового строку 02 (двох) років, засуджений:

-2-

- за ч. 3 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 98, 102, 103 цього Кодексу, до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 03 (три) місяці.

Відповідно до ст. 71 КК України, за сукупністю вироків ОСОБА_9 приєднано до призначеного покарання частково не відбуту частину покарання за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.09.2015, у виді позбавлення волі на строк 06 (шість) місяців, і остаточно призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 09 (дев`ять) місяців.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_13 задоволено частково. Стягнуто солідарно з ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 на користь ОСОБА_13 матеріальну (майнову) шкоду в сумі 34442 грн 50 коп.

В решті позовних вимог відмовлено.

Стягнуто на користь ОСОБА_13 моральну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням: з ОСОБА_14 ; ОСОБА_15 ; ОСОБА_16 по 2500 грн з кожного.

В решті позовних вимог відмовлено.

Продовжено строк дії запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 у виді домашнього арешту до набрання вироком законної сили строком на 60 днів (по 19.08.2019 включно) .

На час дії домашнього арешту ОСОБА_9 , ОСОБА_8 , ОСОБА_7 встановлено заборону покидати житлове приміщення за місцем проживання з 22 до 07 год ранку наступної доби.

Згідно вироку ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнані винними у вчиненні кримінальних правопорушень за таких обставин.

На початку липня 2015 року, в нічний період часу неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та повнолітній ОСОБА_17 , з метою заволодіння чужим майном шляхом крадіжки, за попередньою змовою, групою осіб, умисно, таємно, вибили дерев`яні двері та дошки на вікні, проникли через вчинений отвір до новобудови, яка розташована по АДРЕСА_4 , та на праві приватної власності належить громадянці ОСОБА_18 , звідки викрали металеві кутники в кількості 100 штук діаметром 25 мм довжиною по 1,20 м, вартість яких станом на липень 2015 становить 05 (п`ять) грн за один, на загальну суму 500 грн; 04 (чотири) армовані прути діаметром 16 мм довжиною 6 метрів, вартість яких відповідно становить 15 грн за кожен, спричинивши потерпілій ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 560 грн.

В середині липня 2015 року, в нічний період часу неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , разом з малолітнім ОСОБА_19 , з метою заволодіння чужим майном шляхом крадіжки, повторно, за попередньою змовою, групою осіб, умисно, таємно, вибили дерев`яні дошки на вікні, біля вхідних дверей новобудови б/н по АДРЕСА_4 , яка на праві приватної власності належить громадянці ОСОБА_18 , проникли в середину даного приміщення, звідки умисно, таємно, викрали три семи реберні чавунні батареї для опалення, вартість яких становить 800 грн за одну, які продали громадянину ОСОБА_20 за грошову винагороду, чим завдали ОСОБА_18 матеріальну шкоду на загальну суму 2400 грн.

04.06.2016 в нічний період часу неповнолітні ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_21 , разом з малолітнім ОСОБА_19 , з метою заволодіння чужим майном шляхом крадіжки, повторно, за попередньою змовою, групою осіб, умисно, таємно, пошкодили дерев`яну дошку на фронтоні і через горище проникли в середину гаражного приміщення, що розташоване біля будинку АДРЕСА_5 , яке належить громадянину ОСОБА_22 , звідки викрали майно, а саме: набір ріжкових ключів марки «Топекс» вартістю 340 грн; футляр з

-3-

набором головок в кількості 8 шт з 2 трищотками вартістю 1139 грн; набір розвідних ключів вартістю 1439 грн; 6 рулеток марки «Інтербуд» вартістю 45 грн за одну, на загальну суму 270 грн; набір шестигранників вартістю 224 грн; набір зірочок вартістю 94 грн; футляр з набором плашок вартістю 352 грн; футляр з набором сверл для перфоратора вартістю 1095 грн; три упаковки кругів по металу вартістю 240 грн за одну упаковку, на загальну суму 720 грн; набір фігурних викруток вартістю 195 грн; набір плоских викруток вартістю 170 грн; набір плоскогубців марки «Інтербуд» вартістю 469 грн; набір кусачок марки «Інтербуд» вартістю 409 грн; електрорубанок марки «Енхель» вартістю 460 грн; перфоратор марки «Експерт» вартістю 1589 грн; шліфувальну машинку марки «Експерт» вартістю 249 грн; шліфувальну машинку марки «Енхель-125» вартістю 998 грн; кутову шліфувальну машинку вартістю 791 грн; електропилу вартістю 2799 грн; електричний лобзик вартістю 1188 грн; апарат для зварювання пластикових труб марки «Вечтер» вартістю 440 грн; два будівельні степлери вартістю 112 грн за один, на загальну суму 224 грн; автомобільний навігатор вартістю 1349 грн; автомобільну магнітолу марки «Кенвод» вартістю 1200 грн; магнітолу ДВД вартістю 2850 грн; датчик «хола» марки «БОШ» вартістю 1218 грн; датчик розподілу повітря вартістю 1040 грн; два набори змішувачів для ванни вартістю 247 грн за один набір, на загальну суму 495 грн; чотири штуки кабельних переносок довжиною 1,50 м вартістю 69 грн за одну, на загальну суму 276 грн; музичний центр вартістю 2700 грн; 6 штук мисливських ножів вартістю 250 грн за один, на загальну суму 1500 грн; набір сверл марки «Хілті» вартістю 410 грн; 120 метрів електрокабелю 2 жильного вартістю 9 грн за 1 метр, на загальну суму 1080 грн; 480 метрів кабелю для проведення Інтернету вартістю 8 грн за 1 метр, на загальну суму 3840 грн; 60 метрів електрокабелю 3-х жильного вартістю 14 грн за 1 метр, на загальну суму 840 грн; 20 метрів електричного кабелю 4-х жильного вартістю 30 грн за 1 метр, на загальну суму 600 грн; газову колонку марки «Топекс» вартістю 240 грн; цвяховисмикувач фірми «Топекс» вартістю 240 грн; цвяховисмикувач вартістю 60 грн; електродриль вартістю 275 грн. Своїми діями завдали потерпілому ОСОБА_13 матеріальну шкоду на загальну суму 35867 грн.

В апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинувачених ОСОБА_9 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , захисник-адвокат ОСОБА_6 просить вирок суду від 21.06.2019 щодо ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та закрити провадження у справі. В обґрунтування апеляційних вимог захисник вказує на те, що вирок суду першої інстанції незаконний та необґрунтований, оскільки винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, всупереч практиці Європейського суду з прав людини, ст. 84, 92 КПК України не була доведена в законному порядку. Під час судового розгляду не спростовано твердження обвинувачених про їх непричетність до інкримінованих злочинів, а стороною обвинувачення не наведеного жодного беззаперечного доказу їх причетності до злочинів. Всупереч твердженню сторони обвинувачення, заяви ОСОБА_18 та ОСОБА_22 , не вказують на вчинення злочинів обвинуваченими, а містять дані про скоєння крадіжок невідомими особами. Протоколи огляду місці події, на думку захисника, також не доводять причетність обвинувачених до вчинення злочинів, а вилучена з місця події інформація згідно з висновками експертиз також не дає можливості ідентифікувати та встановити особи правопорушників. Крім того вказує на те, що по епізоду крадіжки з приміщення недобудованого будинку ОСОБА_18 , крім показів потерпілої, її сина ОСОБА_23 та свідка ОСОБА_24 , інших доказів винуватості обвинувачених у вчиненні крадіжки матеріали кримінального провадження не містять. Також зазначає, що всупереч наведеному у вироку твердженню, протоколи слідчих експериментів також не доводять винуватість обвинувачених у вчиненні злочинів, оскільки із них вбачається як вказують на проникнення в приміщення гаража ОСОБА_25 і ОСОБА_19

-4-

Крім того, допитані в суді першої інстанції ОСОБА_19 та ОСОБА_21 спростували свої показання щодо участі ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 у вчиненні крадіжки, зазначивши що крадіжку вчиняли удвох. Вказує на недопустимість в якості доказу результатів проведення слідчого експерименту про перевірку на предмет того, чи фізично можливо одній особі чи групі осіб викрасти кількість речей визначених в обвинуваченні та можливості їх виносу. Всупереч вимогам ст. 95 КПК України, суд взяв до уваги покази ОСОБА_26 , дані ними під час судового засідання в іншому кримінальному провадженні, яка розглядалась іншим складом суду, чим позбавив обвинувачених задавати вказаним свідкам запитання в рамках цього кримінального провадження. Вказані порушення, на її думку, свідчать про невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та здобутим в судовому засіданні доказам.

25.10.2023 захисник-адвокат ОСОБА_6 подала клопотання про звільнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Аналогічне клопотання подано ОСОБА_8 та його законним представником ОСОБА_27 .

Кримінальне провадження розглядається за відсутності обвинувачених, їх законних представників, а також потерпілих та їхнього представника, неявка яких, з огляду на положення ст. 405 КПК України, не перешкоджає її розгляду. При цьому, береться до уваги те, що повідомлення про час та місце апеляційного розгляду вказаним сторонам кримінального провадження надіслано відповідно до вимог закону, і вони вважаються належним чином повідомленими про час та місце апеляційного розгляду, заяв про відкладення апеляційного розгляду від цих осіб не надходило, а захисник ОСОБА_6 не заперечувала щодо розгляду кримінального провадження без участі обвинувачених.

Заслухавши доповідь судді про суть вироку, повідомлення про те, ким і в якому обсязі він оскаржений, пояснення захисника-адвоката ОСОБА_6 , яка підтримала апеляційну скаргу в частині, що стосується інтересів ОСОБА_9 , та клопотання про звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності, думку прокурора ОСОБА_5 , яка частково підтримала доводи апеляційної скарги в частині, що стосується інтересів ОСОБА_9 та підтримала клопотання про звільнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за строками давності, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга підлягає до часткового задоволення, а клопотання сторони захисту та обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Пунктом 1 частини 2 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно з ч. 1 ст. 106 КК України звільнення від кримінальної відповідальності та відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у віці до вісімнадцяти років, застосовується відповідно до статей 49 та 80 цього Кодексу з урахуванням положень, передбачених цією статтею.

За змістом п. 3 ч. 2 ст. 106 КК України, неповнолітня особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення тяжкого кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло сім років.

-5-

За змістом зазначеної норми звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є обов`язковим і застосовується за таких умов: 1) вчинення неповнолітньою особою кримінального правопорушення; 2) з дня вчинення кримінального правопорушення до набрання вироком законної сили минули визначені ч. 2 ст. 106 КК України строки давності; 3) неповнолітня особа не ухиляється від досудового слідства або суду; 4) неповнолітня особа до закінчення зазначених у ч. 2 ст. 106 КК України строків не вчинила нового злочину певного ступеня тяжкості.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 19.11.2019 у справі № 345/2618/16-к, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ч. 1 ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

Відтак суд повинен невідкладно розглянути клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, якщо під час судового розгляду провадження, що надійшло до суду з обвинувальним актом, одна із сторін цього провадження звернеться до суду з таким клопотанням. При цьому, суд має з`ясувати думку сторін щодо закриття кримінального провадження за такою підставою, у разі згоди обвинуваченого (засудженого) розглянути питання про звільнення останнього від кримінальної відповідальності.

Суд, встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження досудове розслідування, підготовче засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження у суді апеляційної інстанції, але до набрання вироком суду законної сили (правова позиція, викладена у постанові Верховного Суду від 26.02.2019 у справі № 309/1201/15-к).

Як встановлено судом першої інстанції та перевірено апеляційним судом, інкриміновані ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, мали місце у липні 2015 року та червні 2016 року.

Відповідно до ст. 12 КК України указані кримінальні правопорушення відноситься до тяжких злочинів, оскільки за їх вчинення передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до шести років.

Вищевказане свідчить про те, що на день розгляду апеляційної скарги минуло понад сім років з дня вчинення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 кримінально-караних діянь.

Також відсутні відомості про те, що ОСОБА_7 та ОСОБА_8 за цей період вчинили інші кримінальні правопорушення, не надані такі дані й суду апеляційної інстанції, а тому перебіг строків давності не переривався. Відсутні будь-які відомості про зупинення досудового чи судового провадження, у зв`язку з ухиленням ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від досудового розслідування або суду. Тому підстав уважати, що строки давності були зупинені чи переривалися немає.

Під час апеляційного розгляду захисник-адвокат ОСОБА_28 підтримала клопотання про звільнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності за спливом строків давності. Заперечень щодо закриття кримінального провадження з цих підстав від обвинувачених та їх законних представників не надходило. При цьому, від обвинуваченого ОСОБА_29 та його законного представника-адвоката ОСОБА_27 надійшло клопотання про звільнення ОСОБА_29 від кримінальної відповідальності та закриття кримінального провадження за спливом строків давності.

За змістом ст. 284-288 КПК України, підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми

-6-

кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Відповідно до правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 08.11.2018 у справі № 425/4506/15-к дотримання умов, передбачених ч. 1-3 ст. 49 КК України, є безумовною й обов`язковою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Вимоги цієї статті не передбачають обов`язкове визнання вини особою, котра подала клопотання про звільнення її від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України.

Відповідно до ст. 417 КПК України, суд апеляційної інстанції, встановивши обставини, передбачені ст. 284 цього Кодексу, скасовує обвинувальний вирок чи ухвалу і закриває кримінальне провадження.

Враховуючи наведене, колегія суддів приходить до висновку про наявність правових підстав для звільнення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, тому вважає за необхідне клопотання захисника та обвинуваченого задовольнити, вирок суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 та ОСОБА_8 скасувати та звільнити останніх від кримінальної відповідальності на підставі п. 3 ч. 2 ст. 106 КК України, а кримінальне провадження щодо них відповідно до вимог п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України закрити.

Доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений ОСОБА_9 не вчиняв інкримінованих кримінально-караних діянь, апеляційний суд визнає безпідставними з огляду на таке.

Допитаний у ході судового розгляду обвинувачений ОСОБА_9 не визнав причетність до вчинення крадіжок й не зміг пояснити чому ОСОБА_30 та ОСОБА_31 дали покази про його співучасть у крадіжках на досудовому розслідуванні і в суді під час розгляду кримінальних проваджень. Вважає, що вони його «обмовили» під впливом працівників поліції.

Незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_9 своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, на підтвердження його винуватості, суд першої інстанції обґрунтовано послався на показання потерпілих, свідків.

Із показань потерпілої ОСОБА_18 вбачається, що в смт Міжгір`ї по вул. Синевирській їй належить житловий будинок, будівництво якого не завершене (не введено в експлуатацію). У будинку зберігаються різноманітні будівельні матеріали. Вхід до будинку закритий через облаштовані двері, а отвори для вікон забиті дошками. Влітку 2015 року на телефонний дзвінок сусідки прибула до житлового будинку і виявила розбиті двері та відсутність виробів з металу (кутників, які були заготовлені, порізані на необхідні розміри), про що заявила в поліцію. Цей випадок мав місце на початку липня 2015 року. В кінці цього місяця повторно виявила крадіжку батарей чавунних і пошкоджені дошки на віконному отворі, про що також заявила в поліцію, повідомивши кількість викраденого та найменування.

Потерпілий ОСОБА_13 показав, що в приміщенні гаража за адресою АДРЕСА_5 , який належить ОСОБА_22 (тесть потерпілого ОСОБА_13 ), - ОСОБА_13 , який є будівельником і надає ремонтно-будівельні послуги, зберігав будівельні інструменти електричні та інші інструменти (дриль, лобзик, шліфувальна машина, викрутки, набори ключів, змішувачі та інші, кабель різного виду для електрики та Інтернету, авто магнітолу, музичний програвач та інші речі), які зазначені в обвинувальному акті за наданим письмово переліком у поліцію після виявлення крадіжки. Ці речі зберігались на полицях, обладнаних вздовж стін гаража.

-7-

В цьому ж приміщення знаходились робочі сумки з поліетилену та цупкі кульки. На початку червня 2016 року ОСОБА_22 виявив відсутність вказаних речей та проникнення в гараж невідомих осіб через отвір на фронтоні тильної частини даху гаража, про що повідомив у поліцію.

Аналогічні показання надав в суді першої інстанції й свідок ОСОБА_22 та додав, що під час проведення слідчого експерименту з участю неповнолітніх ОСОБА_32 і ОСОБА_33 , яких підозрювали у вчиненні крадіжки майна з гаража, вони визнали свою причетність до крадіжки, а саме дали показання про те, як проникали у гараж через вчинений отвір на даху, вирвавши дошки, з якого місця і які речі викрали і як саме кожен з них, а також вказали, що в крадіжці брали участь обвинувачені ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , які також проникали в гараж і виносили речі в сумках, що були в гаражі. Також повідомив, що працівники поліції відшукали, вилучили в осіб, які придбали ці речі у крадіїв та видали незначну частину викраденого, а саме: шліфувальну машинку марки «Експерт» в паперовій коробці-упаковці з таким найменуванням, електрорубанок марки «Енхель», апарат для зварювання пластикових труб марки «Вестер» (пошкоджений), електродриль без назви, які впізнав власник потерпілий ОСОБА_13 , не зважаючи на те, що ці речі були пофарбовані фарбою для підлоги крадіями чи іншими особами з метою утруднити приналежність та ідентифікацію.

З показань свідків ОСОБА_37 і ОСОБА_38 вбачається, що вони знайомі з ОСОБА_39 і ОСОБА_40 , бо вони кілька разів допомагали їм та працювали біля будинку для потреб домашнього господарства. У серпні 2016 року ці особи прийшли до них на подвір`я за адресою в АДРЕСА_6 , де ОСОБА_36 запропонував купити у них інструменти, а саме: електропаяльник, електродриль, електрорубанок, які були пофарбовані в жовтий, червоно-бураковий і синій кольори і вони купили ці речі, заплативши за них 600 грн. Через тиждень-два ОСОБА_36 прийшов сам і запропонував купити в нього інструмент набір «головок» в чемодані чорного кольору, але вони відмовились, бо не мали грошей. Опісля придбані речі вони видали на вимогу працівників поліції, які пояснили, що ці речі викрадені, про що вони не знали, бо ОСОБА_36 і ОСОБА_21 про це не повідомляли. Викладені обставини підтвердили в двох судових засіданнях, у тому числі і під час одночасного їх допиту з свідком ОСОБА_21 .

Свідок ОСОБА_23 показав, що в його матері в АДРЕСА_4 без номера в недобудованому приміщенні житлового будинку зберігались чавунні батареї та металеві кутники і металева арматура, порізані на шматки. Влітку 2015 року дізнався про крадіжку цих речей від матері і прибув на місце та переконався, що крадії винесли зазначені речі через пошкоджені ними двері.

З показань свідка ОСОБА_24 слідує, що він знайомий з ОСОБА_18 , яка просила його забити цвяхами двері в недобудований житловий будинок після крадіжки з приміщення цього будинку в АДРЕСА_4 без номера, бо будівництво було припинено давно. Також повідомив, що двері були пошкоджені шляхом вибиття ногами чи в подібний спосіб (вирваний зачинений замок).

Неповнолітній свідок ОСОБА_19 показав, що влітку 2015 року вчинив з обвинуваченими крадіжку в АДРЕСА_4 з приміщення недобудованого житлового будинку, що знаходиться неподалік кафе-магазину « ІНФОРМАЦІЯ_4 » і професійно-технічного училища. У будівлі були пошкоджені дошки на вікнах. Хлопці попросили його вартувати на вулиці, щоб їх ніхто не побачив, а самі проникли в будинок і винесли звідти чавунні батареї через подвір`я до вулиці. На це під`їхав ОСОБА_41 на автомобілі марки «Мерседес», в який обвинувачені завантажили батареї. Також показав, що влітку 2016 року з хлопцями брав участь у крадіжці речей з гаража, що знаходиться в смт Міжгір`ї біля стадіону, а саме вартував, щоб ніхто не побачив як проникають і виносять речі з гаража, перебуваючи на стадіоні. Від хлопців одержав музикальний

-8-

центр з колонками, який в подальшому продав невідомій особі. В гараж також проникав ОСОБА_42 , які саме речі викрав і скільки не знає, бо такі були складені в кульки.

З показань свідка ОСОБА_17 вбачається, що у 2015 році влітку брав участь з обвинуваченими в крадіжці металевих кутників з приміщення недобудованого житлового будинку, що знаходиться в смт Міжгір`ї біля кафе «Зорепад», в який вони проникли через погано зачинені двері, вибивши їх ногами, і з приміщення гаража викрали металеві кутники, які склали в мішки, знайдені в гаражі, і принесли до ОСОБА_43 , якому продали за 400 грн, розділивши гроші між собою. Також повідомив, що за вчинення цієї крадіжки у липні 2018 року засуджений Міжгірським районним судом за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з іспитовим строком два роки і під час розгляду своєї справи в суді він надав аналогічні показання.

Свідок ОСОБА_20 показав, що в 2015 році влітку придбавав у обвинувачених чавунні батареї за таких обставин. Він займається збором металобрухту і за місцем його проживання на гаражі є номер його особового телефону. Хтось із обвинувачених зателефонував йому ввечері і попросив приїхати на об`їзну дорогу біля кафе «Зорепад», де він побачив трьох хлопців з чавунними батареями в кількості три секції. За батареї він заплатив обвинуваченим 400 грн. У подальшому він виявив, що батареї непридатні і здав їх на брухт.

З показань свідка ОСОБА_44 слідує, що кілька років тому, бачив вдома у ОСОБА_45 дві колонки до музикального центру, чорного кольору, а також «чемодан» сірого кольору з «головками» і «трещотками» (інструменти ключі), про які ОСОБА_30 сказав, що це належить батькові.

Свідок ОСОБА_21 показав, що влітку 2016 року з малолітнім на той час ОСОБА_46 викрали речі з приміщення гаража в АДРЕСА_2 , що знаходиться біля стадіону, в яке проникли через отвір, відтягнувши дошки на фронтоні даху гаража. У приміщенні гаража він особисто заволодів електричними інструментами: зварювальним апаратом для пластикових труб, флексом («болгаркою»), рубанком, які виніс через дах гаража в двох сумках, знайдених в гаражі. Якими речами заволодів ОСОБА_47 не бачив. Опісля (через кілька днів) він і ОСОБА_36 , який добре знав подружжя ОСОБА_48 , мешканців смт Міжгір`я, бо в них кілька разів працював по господарству, прийшли на подвір`я їх будинку і продали викрадені ним інструменти.

Показання вказаних свідків об`єктивно узгоджуються з іншими доказами у кримінальному провадженні, які також повністю підтверджують факт вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, зокрема за епізодами, які мали місце у середині липня 2015 року щодо потерпілої ОСОБА_18 та 04.06.2026 щодо потерпілого ОСОБА_13 , за обставин, викладених у вироку суду першої інстанції, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням у інше приміщення.

Згідно з протоколом про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_18 зверталась у Міжгірське відділення поліції із заявами про викрадення в неї невідомими особами з приміщень недобудованого житлового будинку і гаража в АДРЕСА_4 без номера металевих кутників та армованих прутів, а також чавунних батарей.

Згідно протоколу про прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення, ОСОБА_22 05.06.2016 повідомив про викрадення з його гаража інструментів за адресою АДРЕСА_7 .

Протоколами огляду місць подій, які проведені слідчим за місцем викрадення майна за кожним епізодом крадіжки на підставі поданих заяв потерпілих та відомостей, внесених в Єдиний реєстр досудових розслідувань стверджується, що у зазначені приміщення шляхом пошкодження дверей (житловий будинок ОСОБА_18 )

-9-

пошкодження і утворення отвору даху гаража (належного ОСОБА_22 ) мали місце проникнення в ці приміщення з ознаками викрадення майна, зазначеного в повідомленнях потерпілих, заявників, з ознаками зміни обстановки в цих приміщеннях і проникнення сторонніх осіб.

З протоколів огляду предметів та заяви свідка ОСОБА_37 в Міжгірське відділення поліції слідує, що 16.05.2017 ОСОБА_37 видав працівникам поліції шліфувальну машинку марки «Експерт», електрорубанок марки «Енхель», апарат для сварки пластикових труб жовтого кольору та електродриль, які придбав у червні 2016 року від громадян ОСОБА_21 і ОСОБА_7 .

Згідно з висновком експерта-оцінювача встановлено вартість викрадених речей, а саме: шліфувальної машини 249 грн, рубанку 460 грн, апарату для зварювання пластика 440 грн, електродрилі - 275,5 грн, всього на суму 1424,5 грн.

Згідно з протоколом пред`явлення речей для впізнання видані і вилучені у ОСОБА_49 речі, які він придбав у ОСОБА_50 і ОСОБА_21 , впізнав свідок ОСОБА_22 (власник гаража, в якому потерпілий ОСОБА_13 , тобто зять цієї особи, зберігав ці робочі інструменти).

Вартість речей, зазначених викраденими у потерпілого ОСОБА_13 , за встановленими обставинами по епізоду крадіжки з гаража ОСОБА_22 , підтверджена довідкою з комунального підприємства Міжгірської селищної ради «Ринок» і не оспорюються учасниками кримінального провадження. Вартість речей, викрадених у потерпілої ОСОБА_18 у вигляді металевих кутників, армованих прутів і чавунних батарей, які зазначені за встановленими обставинами двох епізодів крадіжок, належних цій особі, підтверджені довідкою приватного підприємця ОСОБА_51 і не оспорюються учасниками кримінального провадження.

Відповідно до протоколу слідчого експерименту від 14.05.2017 за участю неповнолітнього свідка ОСОБА_52 , свідка ОСОБА_22 , захисника адвоката ОСОБА_53 , законного представника неповнолітнього матері ОСОБА_54 , в присутності двох понятих ОСОБА_55 , ОСОБА_56 і представника служби в справах дітей Міжгірської РДА ОСОБА_57 , - встановлено, що обвинувачені ОСОБА_36 , ОСОБА_35 , ОСОБА_34 , а також ОСОБА_21 , ОСОБА_19 04.06.2016 в темний період доби біля 23 год в смт Міжгір`ї підійшли до гаража, який належить ОСОБА_22 , зі сторони стадіону, попередньо домовившись про вчинення з цього приміщення крадіжки, взявши з собою заздалегідь предмет типу «монтировка» і розподілили між собою ролі, за якими малолітній на той час ОСОБА_19 перебував неподалік щоб завчасно надати сигнал у разі, якщо хтось їх побачить, а четверо підійшли до бетонної огорожі стадіону, на яку вилізли і з якої, з допомогою монтировки відтиснули прибиті дерев`яні дошки на фронтоні даху гаража і через вчинений отвір проникли в середину звідки винесли різні речі, складені кожним у сумки, мішки-кульки, знайдені в гаражі. Опісля на пропозицію обвинувачених в цей же спосіб у гараж проник ОСОБА_19 . Звідки викрав колонки і музикальний центр. ОСОБА_19 показав, що в подальшому викрадені речі продав невідомій особі. ОСОБА_19 також на слідчому експерименті за участю цих же осіб показав приміщення в смт Міжгір`ї по вул. Синевирській неподалік кафе «Зорепад», що має вигляд недобудованого житлового будинку, в який обвинувачені ОСОБА_36 , ОСОБА_34 і ОСОБА_35 проникли вибивши дошки на дверях, попередньо його виставили на «шухері» щоб хтось не побачив їх дії. Опісля скинули через вчинений отвір у вікні три секції батарей і через не загороджене подвір`я винесли ці батареї до дороги. Зателефонували знайомому щоб під`їхав до кафе « ІНФОРМАЦІЯ_4 ». Через короткий проміжок часу під`їхав легковий автомобіль з причепом, в який завантажили батареї. ОСОБА_52 також повідомив, що обвинувачені дали йому невелику кількість грошей. Одержані за продаж викрадених батарей за те, що він був на варті. Зазначені обставини слідчого експерименту суд дослідив шляхом відтворення

-10-

відеозапису в судовому засіданні за участю сторін і учасників кримінального провадження.

Згідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 25.05.2017 за участю неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_21 , який на час складання протоколу досяг 17 років і 8 місяців, а також за участю свідка ОСОБА_22 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_58 , законного представника неповнолітнього матері ОСОБА_59 , спеціаліста ОСОБА_60 , представника служби в справах дітей ОСОБА_57 , в присутності понятих ОСОБА_61 , ОСОБА_56 , - встановлено такі ж обставини, як і в слідчому експерименті, проведеному за участю ОСОБА_52 щодо епізоду крадіжки речей обвинуваченими і ОСОБА_21 , ОСОБА_19 з приміщення гаража в АДРЕСА_7 біля стадіону, який належить ОСОБА_22 і в якому знаходились речі, належні потерпілому ОСОБА_13 . Зазначені обставини суд також дослідив шляхом відтворення відеозапису в судовому засіданні за участю сторін і учасників кримінального провадження.

Що стосується доводів апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 про його непричетність до крадіжки майна, то колегія суддів уважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки обставини вчинення обвинуваченими інкримінованих їм кримінальних правопорушень ретельно досліджені та проаналізовані судом першої інстанції, всім наявним у кримінальному провадженні доказам і запереченням на пред`явлене обвинувачення надана належна правова оцінка, що знайшло своє відображення у вироку з наведенням відповідних мотивів.

Аналізуючи показання потерпілих, а також зміст їхніх заяв про вчинення злочинів, які ними подані одразу після виявлення крадіжок і пошкодження приміщень, співпадають у часі за встановленими обставинами кожного окремого епізоду крадіжки.

Зазначені обставини підтверджені показаннями свідків ОСОБА_62 (подружжя), які придбали в ОСОБА_63 частину з викрадених речей у потерпілого ОСОБА_13 . Видані ними речі ідентифіковані і впізнані потерпілим та свідком ОСОБА_22 . Продаж указаних речей, обставини цієї події. Контакти зі свідками ОСОБА_37 і його дружиною з цього приводу, не заперечили у своїх показаннях обвинувачений ОСОБА_7 і ОСОБА_21 . Свідок ОСОБА_20 підтвердив придбання в обвинувачених викраденого майна з приміщення будинку ОСОБА_18 . Його свідчення повністю співпадають у часі з обставинами, які показані детально свідком ОСОБА_19 на слідчому експерименті щодо цього епізоду крадіжки. Проведені окремо слідчі експерименти за участю ОСОБА_19 і ОСОБА_21 ,детально відтворюють обставини події епізоду крадіжки майна у потерпілого ОСОБА_13 , співпадають за змістом між собою. Ці слідчі дії проведені за участю захисників-адвокатів і законних представників неповнолітніх осіб. Цим особам роз`яснені права, вони показання давали вільно в присутності близьких осіб, без будь-яких застережень чи заяв про примус, вплив чи тиск, в присутності захисника, тобто маючи реально можливість відмовитись від показань чи заявити про неправильне поводження з ними до проведення слідчого експерименту з фіксацією такого на відеозапис. Окрім того, в інших кримінальних провадженнях ОСОБА_19 і ОСОБА_21 в суді повністю визнали ці обставини дійсними. Підтвердили детально їх вчинення за участю обвинувачених та особисто ними, що стверджує співучасть обвинувачених і цих осіб в інкримінованих епізодах крадіжок чужого майна. Ці показання ОСОБА_21 і ОСОБА_19 давали в суді в присутності захисників і їх законних представників. Будь-яких заяв про вплив зі сторони поліції, погроз чи залякувань ці особи не подавали під час досудового розслідування, а також судового провадження за їх участю.

-11-

Суд першої інстанції надав критичну оцінку твердженням ОСОБА_21 і ОСОБА_19 про неправомірний вплив на них працівників поліції щодо обмовлення ними обвинувачених у вчиненні інкримінованих злочинах за встановлених обставин. Суд перевірив ці обставини шляхом проведення спеціальної перевірки компетентним органом поліції в порядку службового розслідування, за висновком комісії ГУ НП в Закарпатській області від 22.12.2018, ці доводи не знайшли свого підтвердження.

Суд першої інстанції також перевірив показання потерпілого ОСОБА_13 , свідків ОСОБА_22 , ОСОБА_19 , ОСОБА_21 , за клопотанням сторони обвинувачення на підставі ухвали суду від 27.02.2019, шляхом доручення слідчому провести слідчий експеримент за участю статистів (понятих) на предмет можливості фізично одній особі чи групою осіб викрасти кількість речей за їх переліком і видами з можливістю їх виносу (заволодіння) з гаража, належного ОСОБА_22 (речі, викрадені в потерпілого ОСОБА_13 ) в спосіб, який показували ОСОБА_21 і ОСОБА_19 на слідчих експериментах за їх участю і за показаннями, які вони надали в даному кримінальному провадженні. Дослідивши обставини даного слідчого експерименту, на виконання вимог ст. 333 КПК України, в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що показання свідків ОСОБА_22 , потерпілого ОСОБА_13 щодо кількості викраденого з гаража майна відповідають їх послідовним показанням, наданих у суді та під час слідчих експериментів, проведених за їх участю і за участю ОСОБА_21 і ОСОБА_19 , суд також дійшов переконання, що викрадення такої кількості і видів речей з цього гаража було можливе тільки за участю групи осіб з урахуванням їх неповнолітнього віку на час події злочину та фізичного розвитку, тобто більше двох осіб, з розподілом ролей та прикладенням спільно кількома такими особами узгоджених фізичних зусиль та дій.

Колегія суддів уважає, що вина обвинуваченого ОСОБА_9 в інкримінованих йому злочинах за епізодами крадіжки майна потерпілої ОСОБА_18 у середині липня 2015 року та потерпілого ОСОБА_13 04.06.2016, доведена сукупністю прямих і непрямих доказів, які слід визнати допустимими і належними, і яким суд дав належну оцінку. Заперечення вини обвинуваченим колегія суддів розцінює як спосіб захисту з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Разом з тим, аналізуючи в даному випадку позицію обвинуваченого ОСОБА_9 в суді першої інстанції та співставляючи її з обвинуваченням, що йому інкримінується, а також з показаннями учасників судового провадження та з іншими доказами, дослідженими судом, які повністю викривають обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень за вищевказаними епізодами, колегія суддів приходить до висновку про те, що вищезазначені показання та інші наведені судом докази мають характер логічних, послідовних та об`єктивних. Зазначені докази винуватості ОСОБА_9 є такими, що доповнюють одне одного, не змінювалися протягом всього розгляду провадження, є належними, достовірними, допустимими, достатніми та такими, що не суперечать Конституції та нормам КПК України.

При цьому, як визнав суд першої інстанції, і з цим погоджується колегія суддів, вищенаведені докази є належними, допустимими, достовірними і достатніми та в повному обсязі підтверджують встановлені судом фактичні обставини кримінального провадження.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги про відсутність в діях обвинуваченого ОСОБА_9 складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, колегія суддів визнає їх такими, що не відповідають дійсності та матеріалам кримінального провадження, виходячи із сукупності всіх обставин вчинених кримінальних правопорушень та наявності відповідних доказів.

Встановивши фактичні обставини, дослідивши та проаналізувавши зібрані докази у їх сукупності, надавши їм належну оцінку, суд першої інстанції дійшов до

-12-

обґрунтованого висновку про вчинення ОСОБА_9 кримінальних правопорушень та правильно кваліфікував його дії за ч. 3 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, за попередньою змовою групою осіб, поєднана з проникненням в інше приміщення, зокрема за епізодами крадіжки майна потерпілої ОСОБА_18 у середині липня 2015 року та потерпілого ОСОБА_13 04.06.2016. При цьому всім наявним доказам, у тому числі показанням свідків та дослідженим письмовим доказам суд, відповідно до вимог КПК України, дав оцінку з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.

Таким чином, із матеріалів кримінального провадження та вироку вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для кримінального провадження, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами крадіжки майна потерпілої ОСОБА_18 у середині липня 2015 року та потерпілого ОСОБА_13 04.06.2016, є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч, та оцінивши їх у відповідності до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_9 наявний склад кримінальних правопорушень, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України за цими епізодами, а тому доводи захисника обвинувачених ОСОБА_6 , викладені у поданій апеляційній скарзі, що стосується обвинуваченого ОСОБА_9 , щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, колегія суддів вважає необґрунтованими і такі відхиляє.

Таким чином, установивши в порядку статті 91 КПК України обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні, належність та допустимість доказів, з урахуванням доводів обвинуваченого, місцевий суд дійшов висновку про доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень (за епізодами крадіжки майна потерпілої ОСОБА_18 у середині липня 2015 року та потерпілого ОСОБА_13 04.06.2016).

На переконання колегії суддів, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому слідстві докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

У ході аналізу доводів апеляційної скарги підстав для закриття кримінального провадження, судом апеляційної інстанції встановлено не було, адже винуватість обвинуваченого підтверджується належними, допустимими, достовірними доказаними, безпосередньо дослідженими та оціненими на основі власного переконання судом першої інстанції.

На переконання колегії суддів, під час досудового розслідування та при розгляді кримінального провадження в суді були встановлені і досліджені всі обставини, з`ясування яких мало істотне значення для правильного вирішення справи, належним чином з`ясовані обставини, що характеризують об`єкт і об`єктивну сторону злочину, допитані всі особи, показання яких має істотне значення для

-13-

кримінального провадження. Тому апеляційний суд вважає, що доводи апеляційної скарги про відсутність належних доказів вини ОСОБА_9 є безпідставними.

Беручи до уваги викладене, апеляційний суд вважає, що давши належну оцінку всім зібраним доказам у сукупності відповідно до вимог ст. 94 КПК України, врахувавши поведінку всіх учасників під час вчинення кримінальних правопорушень, суд дійшов обґрунтованого висновку про доведеність винуватості ОСОБА_9 у кримінальних правопорушеннях за епізодами крадіжки майна потерпілої ОСОБА_18 у середині липня 2015 року та потерпілого ОСОБА_13 04.06.2016.

Та обставина, що суд по іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх захисником в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи апеляційної скарги захисника про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними.

Вивченням матеріалів кримінального провадження не встановлено даних, які б свідчили про неповноту чи необ`єктивність дослідження судом обставин вчиненого кримінального правопорушення, а тому немає підстав вважати, що у ньому допущена суттєва неповнота судового розгляду, яка викликає необхідність скасування вироку щодо ОСОБА_9 , на чому захисник-адвокат ОСОБА_6 наголошує у своїй апеляційній скарзі. Отже, на підставі оцінки й аналізу наведених доказів суд правильно визнав винним ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень та правильно кваліфікував дії обвинуваченого за ч. 3 ст. 185 КК України (за епізодами крадіжки майна потерпілої ОСОБА_18 у середині липня 2015 року та потерпілого ОСОБА_13 04.06.2016), як тяжкий злочин, який характеризується умисною формою вини.

Інші доводи апеляційної скарги сторони захисту вказаних висновків суду не спростовують, оскільки судом першої інстанції в повній мірі встановлено та належним чином оцінено і враховано всі обставини, які за законом повинні бути врахованими при розгляді кримінального провадження.

Щодо стосується епізоду крадіжки майна потерпілої ОСОБА_18 , яка мала місце на початку липня 2015 року, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Вартість викраденого майна за цим епізодом становить 560 грн, тобто ця сума є меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 1218 грн, тому апеляційний суд вважає, що з огляду на передбачений статтею 58 Конституції України і статтею 5 КК України принцип зворотної дії закону в часі та з урахуванням вищенаведеного, вчинене ОСОБА_9 указане кримінальне правопорушення не підпадає під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України, а саме у даному випадку за ст. 185 КК України.

Оскільки вчинене ОСОБА_9 вищевказані діяння поєднані з проникненням у інше приміщення, то його дії підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України, з огляду на таке.

Частиною 3 статті 337 КПК України встановлено, що з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд має право вийти за межі висунутого обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті, лише в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження.

Кримінальним проступком є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачено основне покарання у виді штрафу в розмірі не більше трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або інше покарання, не пов`язане з позбавленням волі (ч. 1 ст. 12 КК).

З огляду на зміст ч. 1 ст. 162 КК України, дії кваліфіковані за цією нормою, на відміну від кваліфікованих за ч. 3 ст. 185 КК України, є кримінальним проступком, а тому їх перекваліфікація покращує становище обвинуваченого.

-14-

Вирішуючи питання щодо наявності підстав для кваліфікації дій ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 162 КК України, колегія суддів виходить із фактичних обставин, установлених судом першої інстанції, які підтверджуються наведеними вище доказами.

Об`єктивна сторона ст. 162 КК України полягає, серед іншого, у незаконному проникненні до житла чи іншого володіння особи, як це встановлено судом першої інстанції у цьому кримінальному провадженні.

Під незаконним проникненням до житла чи іншого володіння особи потрібно розуміти будь-яке вторгнення, здійснене всупереч волі законного володільця, за відсутності визначених законом підстав чи з порушенням у встановленому законом порядку.

Суд першої інстанції встановив, що ОСОБА_9 усвідомлював, що приміщення до якого він протиправно проник, перебувало у володінні інших осіб.

На підставі наведеного, враховуючи положення ч. 3 ст. 337 КПК України, апеляційний суд вважає за необхідне перекваліфікувати дії ОСОБА_9 за епізодом, який мав місце на початку липня 2015 року з ч. 3 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України і призначити обвинуваченому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України і відповідно до ч. 1 ст. 408 КПК України змінити вирок щодо ОСОБА_9 .

Вказане узгоджується з висновком та позицією ОП ККС ВС, які містяться у постанові від 07.10.2024 (справа № 278/1566/21, провадження № 51-2555кмо24).

У ході вирішення питання про призначення виду і розміру покарання за ч. 1 ст. 162 КК України, колегія суддів, зважаючи на положення ст. 50, 65 КК України, бере до уваги, зокрема, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого ОСОБА_9 , який раніше судимий. У зв`язку з чим, апеляційний суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_9 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 106 КК України, неповнолітня особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України, вчинене ОСОБА_9 на початку липня 2015 року, відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, так як санкцією ч. 1 ст. 162 КК України передбачено максимальне покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Із часу вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України минуло майже десять років.

За змістом ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Відповідно до ч. 3 цієї статті перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Між тим, апеляційним судом встановлено, що ОСОБА_9 вчиняв кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 (30.10.2016), ч. 1 ст. 296 (10.01.2017), ч. 1 ст. 121 та ч. 4 ст. 296 КК України (12.02.2020).

Указані обставини свідчить про те, що строк давності притягнення ОСОБА_9 до кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 КК України закінчився.

-15-

Враховуючи вищенаведене, а також відсутність клопотання з боку сторони захисту про звільнення обвинуваченого ОСОБА_9 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 162 у зв`язку із закінченням строків давності, колегія суддів уважає за можливе звільнити обвинуваченого ОСОБА_9 від призначеного йому за ч. 1 ст. 162 КК України покарання на підставі п. 1 ч. 2 ст. 106 та ч. 5 ст. 74 КК України.

Окрім того, відповідно до ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції частини статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Ці вимоги закону судом першої інстанції належним чином дотримані.

Покарання обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України (епізоди, які мали місце в середині липня 2015 року та 04.06.2016) призначено відповідно до вимог ст. 65 КК України, у межах санкції статі, за якою його засуджено, з урахуванням тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, даних, що характеризують його особу, і таке покарання є справедливим, достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_9 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, дані про його особу, зокрема те, що позитивно характеризується за місцем проживання та навчання, виховувався в багатодітній сім`ї, в якій рано померли батько і мати, є фізично здоровим за висновком лікарів, раніше неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення крадіжок і має непогашену судимість, епізод крадіжки у 2016 році вчинив під час іспитового строку. Також суд обгрунтовано взяв до уваги те, що згідно з висновком органу пробації ризик повторного вчинення злочину ОСОБА_9 є високим, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, та наявність обставини, що його пом`якшує, а саме вчинення кримінального правопорушення у неповнолітньому віці.

Тому апеляційний суд приходить до висновку, що суд першої інстанції обгрунтовано призначив обвинуваченому ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 185 КК України покарання із застосуванням положень ст. 98, 102, 103 цього Кодексу, у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 03 (три) місяці, належним чином вмотивувавши висновок у цій частині.

Разом з тим, судом першої інстанції взято до уваги факт вчинення ОСОБА_9 кримінального правопорушення за епізодом від 04.06.2016 у період іспитового строку, встановленого вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.09.2015, яким ОСОБА_9 було засуджено за ч. 3 ст. 185 КК України, до покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 06 (шість) місяців, у зв`язку з чим визначив обвинуваченому ОСОБА_9 остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 09 (дев`ять) місяців.

З таким висновком погоджується і колегія суддів, оскільки судом першої інстанції при ухваленні вироку щодо ОСОБА_9 дотримано вимоги ст. 50, 65 КК України та призначено покарання, яке на думку апеляційного суду, відповідає особі обвинуваченого та ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, є справедливим, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також співмірним вчиненому протиправному діянню, і не може вважатися явно несправедливим внаслідок суворості.

-16-

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 (заява № 10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Крім того, апеляційний суд звертає увагу на таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили.

Указане положення відповідає й ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ч. 2 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права, ч. 1 ст. 11 Загальної декларації прав людини, в яких вказується на те, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

За змістом ч. 1 ст. 337 та ч. 3 ст. 374 КПК України, суд при вмотивуванні своїх висновків не може вживати формулювання, які б указували на винуватість осіб прізвище ім`я та по батькові, яким не висунуто обвинувачення в кримінальному провадженні, що розглядається, тобто які не є обвинуваченими в такому кримінальному провадженні, а також щодо яких рішення по суті пред`явленого обвинувачення не приймає.

Вищенаведене свідчить про те, що, розглядаючи кримінальне провадження щодо ОСОБА_9 та зазначивши в мотивувальній частині вироку про те, що ОСОБА_9 вчинив кримінально-протиправні діяння на початку липня 2015 року з ОСОБА_17 , у середині липня 2015 з ОСОБА_19 та 04.06.2016 з ОСОБА_21 та ОСОБА_19 , суд фактично констатував винуватість ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , у вчиненні кримінальних правопорушень, що у свою чергу свідчить про те, що суд не дотримався наведених вище норм права.

У зв`язку з вищенаведеним, колегія суддів уважає, що такі недоліки можуть бути усунуті шляхом зміни апеляційним судом вироку суду першої інстанції та виключення посилання на ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 із зазначенням формулювання «особи, відносно яких матеріали кримінального провадження виділено в окреме провадження».

За таких обставин, апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 підлягає частковому задоволенню.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 417, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 адвоката ОСОБА_6 задовольнити частково.

Вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.06.2019 щодо обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_16 та ОСОБА_15 України, скасувати.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_6 та обвинуваченого ОСОБА_8 про звільнення обвинувачених ОСОБА_7 та ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності задовольнити.

-17-

На підставі п. 3 ч. 2 ст. 106 КК України обвинувачених ОСОБА_16 та ОСОБА_15 звільнити від кримінальної відповідальності за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності, а кримінальне провадження щодо них на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284, ст. 417 КПК України,- закрити.

Вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.06.2019 щодо ОСОБА_14 змінити.

Перекваліфікувати дії ОСОБА_9 за епізодом, що мав місце на початку липня 2015 року з ч. 3 ст. 185 на ч. 1 ст. 162 КК України.

Призначити ОСОБА_9 за ч. 1 ст. 162 КК України покарання у виді обмеження волі на строк 02 (два) роки.

На підставі п. 1 ч. 2 ст. 106, ч. 5 ст. 74 КК України звільнити ОСОБА_9 від призначеного покарання за ч. 1 ст. 162 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Вважати ОСОБА_64 засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України за епізодами, що мали місце в середині липня 2015 та 04.06.2016, до покарання із застосуванням ст. 98, 102, 103 цього Кодексу у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 03 (три) місяці та із застосуванням положень ст. 71 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання покарання за вироком Міжгірського районного суду Закарпатської області від 02.09.2015, до остаточного покарання у виді позбавлення волі на строк 03 (три) роки 09 (дев`ять) місяців.

Виключити з мотивувальної частини вироку посилання на прізвище, ім`я та по батькові осіб - ОСОБА_17 , ОСОБА_19 та ОСОБА_21 , які разом з ОСОБА_9 вчинили кримінальні правопорушення, і вважати, що кримінально-карані діяння ОСОБА_9 вчинив разом з особами, відносно яких матеріали кримінального провадження виділені в окреме провадження.

В решті вирок Міжгірського районного суду Закарпатської області від 21.06.2019 щодо ОСОБА_9 залишити без змін.

На ухвалу Закарпатського апеляційного суду безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду може бути подана касаційна скарга протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а засудженим який тримається під вартою в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Суддя