ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 528/79/19 Номер провадження 11-кп/814/376/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_2 ,
суддівОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,
з секретарем з участю прокурора захисника обвинуваченогоОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у м. Полтава кримінальне провадження №0000004 за апеляційною скаргою начальника Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2020 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цим вироком ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Лубни Полтавської області, мешканець АДРЕСА_1 , громадянин України, з вищою освітою, одружений, працюючий на посаді директора комунального закладу «Гребінківський центр первинної медико-санітарної допомоги», несудимий,

визнаний невинуватим та виправданий за ч.4 ст.191 КК України на підставі п.2 ч.1 ст.373 КПК України у зв`язку з недоведеністю, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Згідно з вироком, ОСОБА_8 органом досудового розслідування обвинувачувався у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.191, ч.1 ст.366 КК України, за таких обставин.

Рішенням чотирнадцятої сесії шостого скликання Гребінківської районної ради Полтавської області від 29 листопада 2012 року створено комунальний заклад «Гребінківський центр первинної медико-санітарної допомоги» Гребінківської районної ради Полтавської області (далі КЗ «Гребінківський ЦПМСД»). Відповідно до наказу №106-к від 10 листопада 2014 року ОСОБА_8 призначено на посаду головного лікаря цього закладу.

13 грудня 2016 року між КЗ «Гребінківський ЦПМСД» в особі головного лікаря ОСОБА_8 з однієї сторони та ФОП ОСОБА_10 з другої сторони, укладено договір підряду №02-1000/154 на постачання обладнання та виконання робіт за проектом «Реконструкції котельні КЗ «Гребінківський ЦПМСД» Гребінківської районної ради Полтавської області по пров. Спортивному, 11, у м. Гребінка Полтавської області.

Разом з тим, у грудні 2016 року у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, направлений на розтрату бюджетних коштів, виділених на реконструкцію котельні КЗ «Гребінківського ЦПМСД» по пров. Спортивному, 11, у м. Гребінка Полтавської області, шляхом внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, реалізуючи який, будучи достовірно обізнаним про об`єми фактично виконаних робіт за договором підряду щодо реконструкції котельні, діючи умисно, зловживаючи своїм службовим становищем, та використовуючи його всупереч інтересів закладу, у неустановленому місці вніс в офіційні документи - акти приймання виконаних будівельних робіт КБ-2в №1 від 20 грудня 2016 року та КБ-2в №3 від 27 грудня 2016 року, відомості стосовно фактично не виконаних робіт та наданих послуг. Унаслідок чого службовими особами, необізнаними про злочинний умисел ОСОБА_8 , на підставі платіжних доручень №1 від 15 грудня 2016 року, №3 від 26 грудня 2016 року та №4, №5, №6 від 27 грудня 2016 року на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_10 № НОМЕР_1 були зайво перераховані бюджетні кошти на загальну суму 257 839 гривень за фактично не виконані будівельні роботи.

На підставі викладеного, внаслідок неправомірних дій ОСОБА_8 , державі в особі КЗ «Гребінківського ЦПМСД» завдано матеріальної шкоди в розмірі 257 839 грн, що підтверджується висновком комплексної судової будівельно - технічної та економічної експертизи №213/214 від 23 березня 2017 року.

Ухвалою Пирятинського районного суду Полтавської області від 13 квітня 2020 року ОСОБА_8 звільнений від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.366 КК України, на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Виправдовуючи ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, суд першої інстанції зазначив, що на час внесення відомостей до ЄРДР це кримінальне провадження визначалось законом у формі приватного обвинувачення, яке згідно з ч.4 ст.26 КПК України розпочинається лише на підставі заяви потерпілого.

Враховуючи, що потерпілий відповідної заяви не подавав, суд прийшов до висновку, що малися процесуальні перешкоди для початку кримінального провадження за ч.4 ст.191 КК України у формі приватного обвинувачення, а тому всі проведені в цій частині процесуальні дії не мають юридичних наслідків і є підставою для виправдання обвинуваченого.

Крім того, суд визнав недопустимими здобуті органом досудового розслідування докази.

Ухвалою Полтавського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року апеляційну скаргу прокурора залишено без задоволення, а вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2020 року стосовно ОСОБА_8 - без змін.

26 січня 2023 року колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду задовольнила частково касаційну скаргу прокурора, скасувала ухвалу Полтавського апеляційного суду від 27 квітня 2022 року стосовно ОСОБА_8 та призначила новий розгляд в суді апеляційної інстанції.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок у зв`язку з невідповідністю висновків, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження та ухвалити новий вирок, яким засудити ОСОБА_8 за ч.4 ст.191 КК України на 6 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю строком на 1 рік.

Крім того, прокурор просить стягнути з обвинуваченого на користь держави витрати за проведення судових експертиз в сумі 10274, 40 грн.

При цьому не погоджується з висновками суду першої інстанції про те, що: дане кримінальне провадження належить до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення; обвинувачений є найманим працівником відносно потерпілого; державі не заподіяно шкоду.

Наголошує, що потерпілою особою є КЗ «Гребінківський центр ПМСД», який не має повноважень щодо призначення обвинуваченого на посаду або його звільнення.

Вважає, що місцевим судом безпідставно визнано недопустимим доказом протокол огляду приміщення котельні від 17 січня 2020 року, оскільки вказану слідчу дію проведено у присутності працівника КЗ «Гребінківський ЦПМСД» ОСОБА_11 , який мав право доступу до приміщення та будь-яких заперечень чи зауважень до протоколу огляду не висловлював.

Не погоджується з визнанням недопустимим доказом висновку комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №213/214 від 23 березня 2017 року.

При цьому наголошує, що судовий експерт ОСОБА_12 надав вичерпні показання щодо порядку проведення обстеження та зняття замірів приміщення котельні, а також про те, яким саме чином ним проведено обстеження, пояснив, які ремонтні роботи не були проведені.

Стверджує, що в судовому засіданні експерт хоча і погодився, що дійсно використовував ОСОБА_13 , які на момент проведення експертизи не були чинними, проте зауважив, що навіть за умови використання чинних нормативних актів його висновки були б незмінними, оскільки дані нормативні акти ідентичні.

Зауважує, що документи, на основі яких проведено експертизу, неналежними чи недопустимими доказами не визнано.

Стверджує, що суд першої інстанції за результатами розгляду справи не вирішив долю процесуальних витрат за проведення судових експертиз.

Заслухавши доповідь судді, думку прокурора на підтримання доводів апеляційної скарги, пояснення обвинуваченого та його захисника про законність і обґрунтованість вироку суду, дослідивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до такого.

Підставою для скасування вироку судом апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, що передбачено п.3 ч.1ст.409 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.412 цього Кодексу, істотними є такі порушення вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення і забезпечити права і законні інтереси учасників провадження.

Суд апеляційної інстанції при виявленні відповідних порушень повинен виходити не лише із того, що вони фактично перешкодили суду ухвалити законне та обґрунтоване рішення, а й з потенційної можливості такого перешкоджання.

Доводи прокурора про безпідставне визнання місцевим судомданого кримінального провадження таким, що належить до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, є слушними.

Положеннями ч.1 ст.477 КПК України (в редакції Закону від 05 січня 2017 року №1798-VIII, яка була чинною на початок досудового розслідування) встановлено, що кримінальним провадженням у формі приватного обвинувачення є провадження, яке може бути розпочате слідчим, прокурором лише на підставі заяви потерпілого.

Відповідно до п.3 цієї частини статті Кодексу, до таких кримінальних правопорушень відноситься і кримінальне правопорушення, передбачене ст.191 КК України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, крім вчиненого організованою групою, або шкода від якого завдана державним інтересам), якщо воно вчинене чоловіком (дружиною) потерпілого, іншим близьким родичем чи членом сім`ї потерпілого, або якщо воно вчинене особою, яка щодо потерпілого була найманим працівником і завдала шкоду виключно власності потерпілого.

Системний аналіз вказаної норми процесуального закону свідчить про те, що однією з підстав для визнання кримінального правопорушення, передбаченого ст.191 КК України, таким, що відноситься до кримінального провадження у формі приватного обвинувачення, є вчинення злочину особою, яка стосовно потерпілого була найманим працівником.

Як убачається з матеріалів справи, потерпілим у даному кримінальному провадженні є КЗ «Гребінківський ЦПМСД».

Відповідно до Статуту, затвердженого рішенням 4 сесії Гребінківської районної ради Полтавської області 7 скликання від 25 березня 2016 року, КЗ «Гребінківський ЦПМСД» заснований на комунальній власності територіальної громади Гребінківського району, яку за законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» представляє Гребінківська районна рада Полтавської області.

Суб`єктами управління закладу є Гребінківська районна рада, Гребінківська районна державна адміністрація та головний лікар. Заклад має самостійний баланс, рахунки в Державному казначействі України, установах банків, а також бланки з власними реквізитами. Держава та уповноважений орган управління не відповідає за зобов`язаннями КЗ «Гребінківського ЦПМСД», а Центр не відповідає за зобов`язаннями держави та уповноваженого органу управління.

Тобто, згідно зі Статутом вказаного закладу, КЗ «Гребінківський ЦПМСД» є самостійною організацією, створеною Гребінківською районною радою, а не її структурним підрозділом, тому при визначенні потерпілої сторони не слід ототожнювати Центр та районну раду.

Разом з тим колегія суддів звертає увагу, що КЗ «Гребінківський ЦПМСД» як заклад не має повноважень щодо призначення ОСОБА_8 на посаду головного лікаря Центру або його звільнення.

Отже, враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що ОСОБА_8 не може вважатися особою, яка щодо потерпілого є найманим працівником, а тому в даному випадку кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, не може визначатись як кримінальне провадження у формі приватного обвинувачення.

Як видно з матеріалів справи, кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 розпочате слідчим Гребінківського ВП ГУ НП України в Полтавській області на підставі матеріалів, зібраних слідчим відділом під час досудового розслідування.

За таких обставин висновки місцевого суду про те, що кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 було розпочате за відсутності заяви потерпілого, що суперечить вимогам ч.1 ст.477 КПК України, є незаконними та невмотивованими, оскільки в рамках цього кримінального провадження положення вказаної норми процесуального закону застосуванню не підлягають, а тому кримінальне провадження було розпочато з дотриманням вимог закону.

Оскільки кримінальне провадження стосовно ОСОБА_8 було відкрито без порушень вимог КПК України, на які у своїх рішеннях послався місцевий суд, то його висновки про недопустимість усіх доказів, зібраних органом досудового розслідування, як таких, що були отримані з порушенням встановленої законом процедури, є необґрунтованими.

Також колегія суддів звертає увагу, що апеляційна скарга прокурора містить вагомі та належним чином аргументовані доводи щодо неправильних, на його думку, висновків суду про недопустимість як доказів протоколу огляду приміщення котельні від 17 січня 2020 року та висновку комплексної судової будівельно-технічної та економічної експертизи №213/214 від 23 березня 2017 року.

З огляду на те, що суд всупереч вимогам ст.94 КПК України не дослідив всіх обставин кримінального провадження, необґрунтовано визнав всі докази недопустимими, не оцінив їх сукупність з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, наведені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону неможливо виправити судом апеляційної інстанції.

Тому, згідно з положеннями п.3 ч.1 ст.409, ч.1 ст.412 КПК України вирок суду підлягає до скасування у зв`язку з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону з призначенням нового судового розгляду у суді першої інстанції.

Під час нового розгляду кримінального провадження місцевому суду необхідно провести процедуру провадження з дотриманням вимог закону, ретельно перевірити доводи апеляційної скарги прокурора та надати на них вмотивовану і вичерпну відповідь, надати належну оцінку усім доказам в їх сукупності, дослідити всі обставини кримінального провадження, вирішити долю процесуальних витрат та ухвалити законне, обгрунтоване і вмотивоване рішення.

Отже, апеляційну скаргу прокурора необхідно задовольнити частково.

Керуючись статтями 404, 405, 407, 409, 412, 418 та 419 КПК України, колегія суддів,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу начальника Гребінківського відділу Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області ОСОБА_9 задовольнити частково.

Скасувати вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 24 квітня 2020 року щодо ОСОБА_8 і призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала апеляційного суд набирає законної сили з моменту її проголошення.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4