Справа № 303/5942/22
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

17.06.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_4 ,

учасників судового процесу: обвинуваченого ОСОБА_5 , прокурора ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 11-кп/4806/17/25 за апеляційною скаргою прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2024 року, якою кримінальне провадження щодо обвинуваченої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт. Першотравневе Березнівського району Рівненської області, мешканки АДРЕСА_1 , громадянки України, з вищою освітою, заміжньої, головного державного інспектора відділу митного оформлення №1 митного поста «Мукачево» Закарпатської митниці Держмитслужби, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України,

В С Т А Н О В И В:

Ухвалою Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2024 року Клопотання захисника ОСОБА_7 - задоволено.

На підставі ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000272 від 17.05.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 , у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, - закрито на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов, заявлений прокурором в інтересах держави в особі Державної митної служби України до ОСОБА_5 про стягнення завданих збитків на загальну суму 608415,77 грн. залишено без розгляду.

Скасовано арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду міста Львова від 26.05.2022 року на майно підозрюваної ОСОБА_5 з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, заборонивши відчужувати квартиру, загальною площею 37,5 кв.м. за адресою: АДРЕСА_2 (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 208).

Рішення суд мотивував тим, що відповідно до обвинувального акту ОСОБА_5 інкриміновано вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, що мало місце 19 січня та 20 квітня 2018 року. З часу вчинення злочину минуло більше п`яти років, тобто у даному кримінальному провадженні закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 49 КК України. Також судом враховано і те, що на даний час вироку щодо ОСОБА_5 не ухвалено, а тому підстав для переривання перебігу строків давності не має. З`ясувавши позицію обвинуваченої ОСОБА_5 та впевнившись у її добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд клопотання захисника ОСОБА_7 про звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та закриття кримінального провадження задовольнив.

В апеляційній скарзі прокурор вказує на те, що оскаржувана ухвала суду є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню у зв`язку з невідповідністю висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, істотного порушення вимог КПК України. Зазначає, що на час постановлення оскаржуваної ухвали судом, у цьому ж складі розглядалось ще 2 кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , які об`єднані в одну справу, отже відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа вчинила кримінальне правопорушення. Таким чином вважає, що судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність внаслідок застосування закону, який не підлягає застосуванню (п.3 ч.1 ст.49 КК України) та незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч.3 ст.49 КК України). Просить суд, оскаржувану ухвалу суду скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Від захисника ОСОБА_7 надійшли заперечення на апеляційну скаргу, в якій вказує, що ухвала суду слід залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинуваченого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Ухвала вмотивована тим, що, на думку суду, факт вчинення особою нового злочину під час перебігу строків давності, передбачених ст. 49 КК України без постановления обвинувального вироку суду стосовно цієї особи, коли такий факт розслідується органом досудового слідства чи розглядається судом, не можна вважати підставою для переривання перебігу строків давності, передбачених ст. 49 КК України.

На даний час вироку щодо ОСОБА_5 не ухвалено, у зв`язку з чим підстав для переривання перебігу строків давності не має.

Судом встановлено, що на час постановления Мукачівським міськрайонним судом оскаржуваної ухвали у цьому ж суді, у цьому ж складі розглядалось ще два кримінальні провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , які об`єднані в одну судову справу № 303/5942/22, а саме:

- кримінальне провадження № 0000153 від 20.09.2022 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 362, ч.3 ст. 362 КК України, (позбавлення волі до 5 років).

Згідно з обвинувальним актом, датою вчинення кримінального правопорушення є 01.07.2021;

- кримінальне провадження № 60000133 від 22.08.2022 відносно ОСОБА_5 у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 362 та ч. З ст. 362 КК України.

Згідно з обвинувальним актом, датою вчинення кримінального правопорушення є липень - серпень 2021 року.

Отже, відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України перебіг давності зупиняється, якщо особа вчинила кримінальне правопорушення.

Згідно ч. З ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частині 1 та 2 статті 49 КК України особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Перебіг давності переривається, якщо особа вчинила новий злочин. Це означає, що частина строку давності, яка збігла до часу вчинення згаданого нового злочину, втрачає своє значення. У цьому випадку обчислення строку давності починається з часу вчинення нового злочину. Обчислення давності в цьому разі починається з дня вчинення нового злочину. Строки давності обчислюються окремо за кожний злочин. Відбувається паралельний перебіг строків давності, які не можуть ні складатися, ні поглинатися.

У разі вчинення особою до закінчення строку давності нового нетяжкого злочину перебіг давності за першим злочином продовжується, а строк давності за новим злочином починається з дня його вчинення.

Відповідно до ч.3 ст. 49 КК України положення про переривання перебігу давності зобов`язує суд кожного разу при застосуванні давності вимагати від прокурора наявності в матеріалах кримінального провадження доказів, того, що особа, стосовно якої вирішується питання щодо звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, не вчинила протягом цих строків нового злочину певної тяжкості, передбаченого в ч. 3 ст. 49 КК України.

Оскільки усі епізоди злочинів, які інкримінувались ОСОБА_5 розглядались у одному кримінальному провадженні згідно трьох обвинувальних актів, для підтвердження факту переривання строку давності окремого вироку за новими епізодами, який набрав законної сили, не потребувалось, оскільки оцінку усім цим обставинам суд міг та повинен був надати у межах даного кримінального провадження при ухваленні вироку.

Таким чином, судом допущено неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність внаслідок застосування закону, який не підлягає застосуванню (п. З ч. 1 ст. 49 КК України) та незастосування закону, який підлягав застосуванню (ч. З ст. 49 КК України).

Відповідно до ч. 3 та 4 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

У разі встановлення судом необґрунтованості клопотання про звільнення особи від кримінальної відповідальності суд своєю ухвалою відмовляє у його задоволенні та повертає клопотання прокурору для здійснення кримінального провадження в загальному порядку або продовжує судове провадження в загальному порядку, якщо таке клопотання надійшло після направлення обвинувального акта до суду.

Вказані норми КПК України покладаються на суд обов`язок у кожному випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності притягнення встановлювати не лише строк, який минув від моменту вчинення злочину до моменту розгляду даного питання залежно від тяжкості кримінального правопорушення, у якому обвинувачується особа, а й встановлювати відсутність обставин, які зупиняють чи переривають строки давності.

Водночас, судом допущено порушення вимог кримінального процесуального закону, оскільки всупереч вищевказаних приписів судом не перевірено усіх обставин, які перешкоджали звільненню ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності, а мотиви, якими суд керувався при прийнятті ухвали, є хибними та не ґрунтуються на вимогах КК України та КПК України.

З огляду на викладене, колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора про те, що рішення суду першої інстанції про наявність підстав для застосування ст. 49 КК України та звільнення обвинуваченої ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та закриття провадження у справі, не можна визнати обґрунтованим та законним, а тому воно, в силу ч. 1 ст. 409, ч. 1 ст. 412 КПК України підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону при звільненні від кримінальної відповідальності та закритті кримінального провадження відносно ОСОБА_5 , що перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Під час нового розгляду суду першої інстанції необхідно усунути вказані вище недоліки, повно, всебічно та об`єктивно розглянути матеріали кримінального провадження, дати належну оцінку пред`явленим сторонами кримінального провадження доказам у їх сукупності, а також викладеній у апеляційній скарзі доводам, і прийняти рішення з дотриманням вимог кримінального та кримінального процесуального закону, тобто ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, з урахуванням положень ст. ст. 370-374 КПК України.

Керуючись ст. ст. керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ :

Апеляційну скаргу прокурора відділу Закарпатської обласної прокуратури ОСОБА_6 - задовольнити.

Ухвалу Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 10 грудня 2024 року, якою на підставі ст. 49 ч. 1 п. 3 КК України звільнено ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч. 2 ст. 367 КК України, скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді