КРОПИВНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
№ провадження 11-кп/4809/544/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Справа № 642/447/24 Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
Категорія - ст. 399 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25.07.2025 року м. Кропивницький

Суддя Кропивницького апеляційного суду ОСОБА_2 , перевірив на прийнятність у апеляційне провадження апеляційних скарг обвинуваченого ОСОБА_3 та заставодавця ОСОБА_4 , поданих на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.07.2025 про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 до 07.09.2025 строку дії покладених на них раніше обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, та про відмову у задоволені клопотання заставодавця ОСОБА_4 про повернення грошових коштів, внесених нею як застава за обвинуваченого ОСОБА_3 , клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зменшення розміру застави до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження №0001079 від 16.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України (№ 0001079 від 16.09.2022, ЄУНС 642/447/24).

Як слідує з матеріалів, прокурором у даному кримінальному провадженні подані клопотання про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 строку дії покладених на них судом обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

Судом першої інстанції розглянуте вказане клопотання прокурора, задоволене та вирішене питання щодо продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 покладених на них судом обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України

Крім того, в цьому ж судовому засіданні розглянуто й клопотання ОСОБА_4 про повернення грошових коштів, внесених нею як застава за обвинуваченого ОСОБА_3 , та клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зменшення раніше визначеного розміру застави до 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За наслідками розгляду даних клопотань судом відмовлено у їх задоволенні.

Судове рішення суду першої інстанції оскаржено в апеляційному порядку обвинуваченим ОСОБА_3 та заставодавцем ОСОБА_4 .

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_3 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 07.07.2025 та змінити йому запобіжний захід у вигляді застави на інший у вигляді особистого зобов`язання із поверненням грошових коштів, внесених як застава.

Заставодавець ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу суду першої інстанції від 07.07.2025 та зменшити ОСОБА_3 розмір застави, повернути їй внесені нею грошові кошти як заставу ОСОБА_3 у розмірі 497 000 гривень.

Дослідивши наявні матеріали, суд апеляційної інстанції вважає, що за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_3 та заставодавця ОСОБА_4 слід відмовити у відкритті апеляційного провадження

Мотивами такого рішення є наступне.

Право на справедливий суд, закріплено у ст. 8 Загальної декларації прав людини 1948 року, у ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року і у ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Право на суд передбачає право учасника спору на вільний та ефективний доступ до суду, який правомочний вирішити його справу і стосується як інституційних та організаційних аспектів, так і особливостей здійснення окремих судових процедур.

Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) гарантує право на справедливий і публічний розгляд справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, при визначенні цивільних прав і обов`язків особи чи при розгляді будь-якого кримінального обвинувачення, що пред`являється особі.

У справі Bellet v. France ЄСПЛ зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві.

Разом із тим, у своїй практиці ЄСПЛ неодноразово наголошував, що право на доступ до суду, закріплене у 6 § 1 Конвенції, не є абсолютним: воно може бути піддане допустимим обмеженням, оскільки вимагає за своєю природою державного регулювання. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

У пункті 63 рішення у справі Podbielski and PPU Polpure v. Poland ЄСПЛ вказано, що обмеження права на доступ, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги, повинні застосовуватись з легітимною метою та повинні зберігати пропорційність між застосовуваними засобами та поставленою метою.

Конституційний Суд України в своєму рішенні дійшов висновку, що апеляційне оскарження судового рішення можливе в усіх випадках, крім тих, коли Закон містить заборону на таке оскарження. Аналогічно висновки про те, що право на право доступу, не є абсолютним і може підлягати обмеженням, накладення обмежень дозволено за змістом, особливо щодо умов прийнятності апеляційної скарги, містить й Постанова ВС від 05.07.2018 року у справі № 711/5912/17.

Обрання, скасування, зміна або продовження запобіжного заходу в суді регламентується ст. 331 КПК України, зокрема, ч 1 цієї норми закону встановлює, що під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого, а у відповідності до ч. 2 цієї норми закону: вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Одним із визначених ст. 131 КПК України видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи, що окремо регульоване Главою 18 Кримінального процесуального кодексу України (Запобіжні заходи, затримання особи).

У відповідності до положень ч. 4 ст. 176 КПК України запобіжні заходи застосовуються: під час досудового розслідування та до початку підготовчого судового засідання - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора, а під час судового провадження - судом за клопотанням прокурора.

Положеннями ч. 3 ст. 183 КПК України закріплено обов`язок слідчого судді, суду при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 ст. 183 КПК України. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно із вимогами ч. 8, 9, 11 ст. 182 КПК України; у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору; Питання про звернення застави в дохід держави вирішується слідчим суддею, судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою суду в судовому засіданні за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу. Неприбуття в судове засідання зазначених осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду питання, не перешкоджає проведенню судового засідання; Застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень.

Як зазначалось вище, у провадженні Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області перебувають матеріали кримінального провадження №0001079 від 16.09.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст.199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 199, ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 11.08.2023 стосовно ОСОБА_3 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів, при цьому визначено розмір застави у розмірі 805 200 гривень.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.09.2023 розмір застави для ОСОБА_3 збільшено до 939 400 гривень.

Визначений ухвалою Харківського апеляційного суду від 07.09.2023 розмір застави за ОСОБА_3 внесено. У зв`язку із внесенням застави ОСОБА_3 звільнено з-під варти.

Згідно із положеннями ч. 4 ст. 202 КПК України, ОСОБА_3 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Під час судового засідання суд першої інстанції, зваживши доводи клопотань обвинуваченого ОСОБА_3 та заставодавця ОСОБА_4 , встановив, що застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим не лише тих процесуальних обов`язків, покладених на них на певний строк відповідно до положень ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосуванням запобіжного заходу, але й тих, що визначені ст. 42 цього Кодексу та діють протягом всього кримінального провадження.

Застава є запобіжним заходом, тобто заходом процесуального примусу, метою якого є запобігання ризикам, встановленим судом під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки,

Частиною 11 ст. 182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу.

Внесення застави заставодавцем (за обвинуваченого) є його правом та актом виявлення доброї волі.

При цьому, статус заставодавця не вичерпується лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки, погоджуючись внести заставу, особа тим самим погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом всієї дії цього запобіжного заходу.

Також така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання підозрюваним/обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків. При внесенні коштів в якості застави заставодавець має усвідомлювати пов`язані з цим ризики, в тому числі і можливість звернення внесених коштів у дохід держави,

Крім того, закон не містить підстав повернення застави через особисту потребу заставодавця у цих коштах.

Таким чином, як убачається з оскаржуваної ухвали суду, суд першої інстанції, встановивши вказані обставини та те, що застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж застава, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_10 , оскільки останній раніше неодноразово засуджувався до позбавлення волі за злочини проти життя та здоров`я, порушення у сфері обігу наркотичних засобів, проти власності, тож є особою схильною до вчинення злочинів, минулі засудження не призвели до позитивних змін в особистості обвинуваченого та не створило у нього готовності до самокерованої правослухняної поведінки в суспільстві, враховуючи серйозність обвинувачення та тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, ухвалою від 07.07.2025 відмовив обвинуваченому ОСОБА_10 у задоволенні заявленого клопотання, як і заставодавцю ОСОБА_4 .

Згідно із ч. 5 ст. 331 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку.

Судові рішення, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, визначаються ст. 392 КПК України, серед яких: п. 3) ч. 1 - В апеляційному порядку можуть бути оскаржені судові рішення, які були ухвалені судами першої інстанції і не набрали законної сили, а саме: інші ухвали у випадках, передбачених цим Кодексом; ч. 2 - Ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом; ч. 3 - ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

З огляду на вимоги наведених вище норм кримінального процесуального закону, ухвала суду про відмову у зменшенні розміру застави після її фактичного внесення обвинуваченим, або відмову повернення заставодавцю застави, внесеної за обвинуваченого, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Можливість такого оскарження також окремо не передбачена жодними нормами кримінального процесуального закону: ні ст. 182 КПК України, а ні ст. ст. 309, 331, 392 КПК України.

Також, зі змісту наведених вище положень кримінального процесуального закону слідує, що не підлягають оскарженню ухвали суду, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції, до ухвалення судового рішення по суті, відносно вирішення питання запобіжних заходів, крім тих, які безпосередньо вирішують питання застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зміни запобіжного заходу на тримання під вартою, продовження строку тримання під вартою.

Згідно із ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження лише, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями статті 394 цього Кодексу.

У даному випадку, оскаржується ухвала суду, яка не підлягає апеляційному оскарженню, оскарження такого виду ухвали суду не передбачається кримінальним процесуальним законом.

Відтак суд апеляційної інстанції відмовляє у відкритті провадження, оскільки апеляційні скарги подані на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Керуючись ст. ст. 392, 399 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційними скаргами обвинуваченого ОСОБА_3 та заставодавця ОСОБА_4 , поданими на ухвалу Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 07.07.2025 про продовження обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 строку дії покладених на них раніше обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України, до 07.09.2025 та про відмову у задоволені клопотання заставодавця ОСОБА_4 про повернення грошових коштів, внесених нею як застава за обвинуваченого ОСОБА_3 , клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про зменшення розміру застави.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особам, які подали ці апеляційні скарги, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Суддя Кропивницького

апеляційного суду ОСОБА_2