Справа № 565/1604/25
Провадження № 1-кс/565/554/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 липня 2025 року м.Вараш

Слідчий суддя Вараського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваної ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Вараського міського суду Рівненської області клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 ,за погодженням прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000243 від 02.07.2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,уродженки села Собіщиці, Володимирецького (нині - Вараського) району, Рівненської області, громадянки України, раніше не судимої, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.117 КК України,

В С Т А Н О В И В:

04.07.2025 року до Вараського міського суду Рівненської області надійшло клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 ,за погодженням прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000243 від 02.07.2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 .

Клопотання обґрунтовується тим, що СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000243 від 02.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст.117 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 02.07.2025 року, близько 18 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за місцем свого проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , та будучи вагітною на 38 тижні внутрішньоутробного розвитку, свідомо приховуючи зазначений факт від оточуючих, у відповідності до Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» та наказів МОЗ України, не перебуваючи на відповідному обліку у лікарів, не проходячи періодичні медичні обстеження у зв`язку з вагітністю та маючи реальну можливість звернутися до медичного закладу, прийняла рішення за кваліфікованою медичною допомогою, у зв`язку з пологами, не звертатися, а народжувати самостійно, і відчувши за станом здоров`я настання фізіологічного процесу народження (пологів), направилася до вітальної кімнати для народження дитини.

Цього ж дня, у період приблизно часу з 18 год. 00 хв. до 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи у вітальній кімнаті за місцем свого фактичного проживання, за відсутності сторонніх осіб, під час фізіологічних пологів самостійно народила доношену, живу та життєздатну дитину жіночої статі, вагою тіла 2385 грам та довжиною тіла 44 сантиметри, про що свідчать позитивні плавальні проби, наявність повітря у порожнині шлунку та стан легень.

Після цього, продовжуючи свою злочинну діяльність, об`єднану єдиним умислом, спрямованим на позбавлення життя новонародженої дитини, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно - небезпечні наслідки у вигляді смерті дитини та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст.3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству», ст.27 Конституції України, згідно якої кожен має право на життя та в порушення вимог ч.2 ст.150 Сімейного кодексу України, згідно якої на матір покладено обов`язки піклуватися про здоров`я своєї дитини, будучи матір`ю новонародженої дитини, умисно, реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на позбавлення життя своєї новонародженої дитини, розуміючи, що новонароджені діти позбавлені можливості самостійного продовження життя та самозбереження без надання їм необхідної допомоги та догляду матері, що проявилося у відсутності грудного вигодовування та не зверненні за медичною допомогою для продовження життєздатності новонародженої дитини, загорнула останню у покривало, після чого, притиснула до свого тіла та кінцівок, допустивши таким чином закриття отворів рота та носа, що спричинило смерть новонародженої дитини в результаті механічної асфіксії, яка згідно лікарського свідоцтва про перинатальну смерть №43/3 від 03.07.2025 року являється безпосередньою причиною смерті.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.117 КК України, а саме: в умисному вбивстві матір`ю своєї новонародженої дитини відразу після пологів.

03 липня 2025 року, о 17 год. 27 хв., ОСОБА_4 затримана в порядку ст.208 КПК України.

03 липня 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.117 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення, передбаченого ст.117 КК України, підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

-протоколом огляду місця події від 02.07.2025 року;

-протоколом огляду трупа новонародженої дитини (немовляти) від 03.07.2025 року;

-лікарським свідоцтвом про смерть №43/3 від 03.07.2025 року;

-протоколами допитів свідків ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; ОСОБА_10 ;

-іншими матеріалами в їх сукупності.

У судовому засіданні прокурор Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 , вимоги клопотання підтримала та просила його задовольнити, вказуючи, що стосовно підозрюваної існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому, зауважила, що ОСОБА_4 неодноразово залишала своє місце проживання і вибувала у невідомому напрямку, у зв`язку із чим її батько звертався в поліцію із заявами про розшук останньої, окрім того, ОСОБА_4 перешкоджає кримінальному провадженню, зокрема під час огляду місця події не допускала ні до себе, ні до новонародженої дитини лікарів, відмовляється надати пояснення з приводу обставин смерті новонародженої дитини.

У судовому засіданні підозрювана ОСОБА_4 не надала жодних пояснень щодо клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, скориставшись правом на мовчання.

У судовому засіданні захисник підозрюваної ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 заперечувала відносно клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просила відмовити у задоволенні клопотання та застосувати щодо підозрюваної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, покликаючись на те, що підозрювана раніше не судима, має сталі соціальні зв`язки та постійне місце проживання, а також потребує медичної допомоги після пологів.

Слідчий суддя, заслухавши доводи сторін, дослідивши додані до клопотання матеріали та докази, дійшов наступних висновків.

Частиною першою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Стаття 117 КК України передбачає покарання у виді обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Відповідно до п.3 ст.5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи, на судовий розгляд упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду.

При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади), поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).

Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Більш того, якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного у п.175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що обставини здійснення підозрюваною конкретних дій та доведеність її винуватості, правильність кримінально-правової кваліфікації діяння потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, що не виключає можливості застосування до підозрюваної запобіжного заходу.

Отже, слідчий суддя, не вирішуючи наперед питання про доведеність винуватості та правильності кваліфікації дій ОСОБА_4 , приходить до висновку, що причетність вказаної особи до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення достатньою мірою для даної стадії кримінального провадження доводиться доказами, що долучені до клопотання та обґрунтовані прокурором у судовому засіданні.

Обираючи ОСОБА_4 запобіжний захід, слідчий суддя враховує наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ст.117 КК України, що підтверджується наданими до клопотання доказами, тяжкість та обставини вчинення кримінального правопорушення, особу підозрюваної, яка перешкоджає кримінальному провадженню, не надала жодних пояснень, щодо інкримінованого правопорушення, враховує наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, з високим ступенем ймовірності того, що підозрювана може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, що може бути перешкодою встановленню істини у справі, та враховуючи, що прокурор довів, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам, а також практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечувати не тільки права підозрюваної, а й високі стандарти охорони загально суспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства, дійшов висновку про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки відсутні підстави вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст.176 КПК України, зможуть запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу та забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків, що випливають із ч.5 ст.194 КПК України.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: 1) щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; 2) щодо злочину, який спричинив загибель людини; 3) щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає за можливе, відповідно до п.2 ч.4 ст.183 КПК України, не визначити розмір застави у вказаному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_4 підозрюється в умисному вбивстві матір`ю своєї новонародженої дитини відразу після пологів.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176-178, 183, 184, 191, 193, 194, 196, 197, 309, 369, 372, 395 КПК України, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання слідчого у кримінальному провадженні - старшого слідчого СВ Вараського РВП ГУНП в Рівненській області ОСОБА_6 ,за погодженням прокурора Вараської окружної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000243 від 02.07.2025 року, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваної ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) діб.

Ухвала слідчого судді діє до 31 серпня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Виконання ухвали покласти на Вараський РВП ГУНП в Рівненській області, роту конвойної служби ГУНП в Рівненській області та ДУ «Рівненський слідчий ізолятор».

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складений та оголошений 08 липня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1