Провадження № 1-кп/679/29/2025
Справа № 679/779/24
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

у виді тримання під вартою

16 вересня 2025 року

Нетішинський міський суд Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря с/з ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Нетішин Хмельницької області кримінальне провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Шепетівського району Хмельницької області, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 185 ч. 4, 357 ч. 1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Нетішинського міського суду Хмельницької області перебуває вказане кримінальне провадження.

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, в обґрунтування якого зазначив, що 31.01.2024 ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту до 01.05.2025 включно із покладенням на нього обов`язків, однак останній неодноразово ухилявся від явки до суду, не з`явившись у судове засідання 12.02.2025, 24.02.2025 та 10.03.2025, при цьому не надавши документів, що підтверджували б поважність причин неявки. Інформація про перебування ОСОБА_4 на лікуванні у реабілітаційному центрі у с. Бронники Рівненської області була спростована представником цієї організації у відповіді від 07.03.2025 на запит суду. У той же час працівниками ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області двічі було виявлено порушення виконання обвинуваченим обмежень, встановлених судом, щодо домашнього арешту, зокрема ОСОБА_4 24.02.2025 та 25.02.2025 був відсутній за місцем проживання та зі слів його матері протягом трьох днів не з`являвся вдома і про його місцеперебування їй було невідомо. Отже, обвинувачений систематично порушував покладені на нього за ухвалою суду обов`язки. З урахуванням цього ОСОБА_4 , який ніде не працює та не має постійного джерела доходу, неодружений та не має на утриманні дітей чи осіб похилого віку, з огляду на тяжкість покарання, що йому загрожує, може переховуватися від суду та незаконно впливати на потерпілого та свідків із метою зміни їх показань, а такожвчинити інші кримінальні правопорушення з урахуванням наявних у нього судимостей за вчинення майнових злочинів. Також прокурор просив визначити обвинуваченому заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 60460 грн, та покласти на нього наступні обов?язки: прибувати до суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду; повідомляти суд про зміну своїх місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинувачений заперечував проти клопотання прокурора, зазначивши, що не з`являвся в судове засідання, оскільки постійно перебував у стані наркотичного сп`яніння, однак протягом останніх трьох місяців він лікувався від наркотичної залежності у закритому центрі у Київській області, що має підтверджуватися наявними у матеріалах справи документами.

Захисник заперечував проти застосування до свого підзахисного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, вказавши, що такий запобіжний захід є виключним, а оскільки ОСОБА_4 проходив лікування у реабілітаційному центрі, це є поважною причиною неявки до суду, а отже застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім для забезпечення його участі у судовому засіданні та можливості продовжити відповідне лікування.

Потерпілий у судове засідання не з`явився.

Заслухавши клопотання прокурора та думку сторони захисту, а також дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років; до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки (п.п. 4, 5 ч. 2 ст. 183 КПК України).

Як вбачається з обвинувального акту, ОСОБА_4 є раніше судимою особою, яка обвинувачується зокрема у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке є тяжким злочином і за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п?яти до восьми років.

Судом встановлено, що 31.01.2024 ухвалою Нетішинського міського суду Хмельницької області в межах цього кримінального провадження до ОСОБА_4 було застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту строком на 60 днів, тобто до 01.04.2025 включно, із забороною останньому цілодобово залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 (за виключенням необхідності прибуття в укриття у разі оголошення повітряної тривоги), та із покладенням на нього відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України наступних обов`язків: 1) прибувати за кожною вимогою до суду у призначений час; 2) повідомляти суд про зміну місця свого проживання або роботи; 3) утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

Проте обвинувачений у судове засідання 12.02.2025, 24.02.2025 та 10.03.2025 не з`явився, при цьому не надавши будь-яких документів, що підтверджували б поважність причин його неявки.

Телефоном обвинувачений повідомляв суд, що перебуває на лікуванні у Громадській організації «Реабілітаційний центр 12+», що розташована у с. Бронники Рівненського району Рівненської області, однак із відповіді на запит суду цієї організації від 07.03.2025 вбачається, що ОСОБА_4 на лікуванні у цьому центрі на той час не перебував.

Крім того, з листа ВПД № 1 Шепетівського РУП ГУНП в Хмельницькій області від 25.02.2025 вбачається, що ОСОБА_4 під час перевірки працівниками поліції 24.02.2025 та 25.02.2025 був відсутній за місцем проживання, при цьому 25.02.2025 двері квартири відчинила його мати ОСОБА_6 , яка повідомила, що її син відсутній за місцем проживання більше трьох діб і де він перебуває їй невідомо.

З урахуванням зазначених обставин суд дійшов висновку про наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки обвинувачений може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків (які ще не були допитані судом) з огляду на тяжкість інкримінованих йому кримінальних правопорушень, за вчинення яких зокрема передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років. Крім того, обвинувачений може вчинити інші кримінальні правопорушення, про що свідчить наявність у нього не знятої та не погашеної судимості за умисний злочин.

Так, у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту, зокрема ЄСПЛ у своєму рішенні у справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 зазначив, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів.

Також, зважаючи на суспільний інтерес, який у взаємозв`язку зі встановленими судом ризиками в даному випадку виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним у п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає виправданим необхідність застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 виняткового виду запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки застосування більш м`яких запобіжних заходів наразі не буде достатнім для забезпечення вищезазначених ризиків.

Суд вважає, що суспільний інтерес в даному випадку полягає у необхідності забезпечення виконання завдань кримінального провадження, якими відповідно до ст. 2 КПК України є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, а також охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, зокрема прав свідків.

Так, суд бере до уваги, що раніше під час застосування до ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинувачений свідомо та систематично порушував обов?язки, що були покладені на нього за ухвалою суду про застосування відповідного запобіжного заходу, внаслідок чого суд був вимушений у черговий раз оголосити розшук обвинуваченого. З огляду на це суд не може погодитися з позицією захисника щодо до того, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту буде достатнім для запобіганню встановленим судом ризикам.

При цьому суд також враховує, що у цьому кримінальному провадженні до обвинуваченого у зв`язку з невиконанням ним процесуальним обов`язків вісім разів застосовувався привід і останній тричі оголошувався у розшук, тобто процесуальна поведінка обвинуваченого безпосередньо негативно впливає на дотримання розумності строків кримінального провадження.

Крім іншого, раніше прокурором вже заявлялося клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке було задоволено судом частково, і після оголошення відповідної ухвали судом зверталася увага ОСОБА_4 на недопустимість порушення обов`язків, пов`язаних із домашнім арештом з огляду на його попередню процесуальну поведінку, однак останній належних висновків для себе очевидно не зробив, що і обумовило повторне заявлення відповідного клопотання прокурором.

Суд критично оцінює заперечення проти клопотання прокурора обвинуваченого, оскільки перебування у наркотичному стані не може бути поважною причиною неявки до суду, при цьому будь-яких документів, що підтверджували б перебування обвинуваченого на будь-якому лікуванні, дотепер стороною захисту суду надано не було.

Разом із цим суд не бере до уваги посилання прокурора на заявлений ризик щодо незаконного впливу обвинуваченого на потерпілого з метою зміни останнім показань, оскільки потерпілий раніше вже був допитаний у судовому засіданні.

Таким чином, враховуючи зазначені обставини, виходячи зі ступеня тяжкості інкримінованих обвинуваченому кримінальних правопорушень, одне з яких відповідно до ст. 12 КК України є умисним тяжким злочином, а також оскільки судом встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання прокурора та обрати обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов?язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов?язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи обставини справи та тяжкість інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, а також його майновий та сімейний стан, суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн (з урахуванням того, що прожитковий мінімум для працездатних осіб відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» № 4059-IX від 19.11.2024 складає 3028 грн), оскільки такий розмір застави, з урахуванням встановлених обставин, не буде надмірним для обвинуваченого і достатньою мірою гарантуватиме дотримання ОСОБА_4 покладених на нього обов`язків з урахуванням встановлених судом ризиків, а також покласти на ОСОБА_4 у разі звільнення з-під варти строком на два місяці обов`язки, визначені у клопотанні прокурора.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 177, 178, 182, 183, 194, 196, 197, 331, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про обрання запобіжного заходу обвинуваченому задовольнити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, а саме з 16.09.2025 по 14.11.2025 включно.

Визначити обвинуваченому ОСОБА_4 заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60560 грн, яка може бути внесена як самим обвинувачем, так і іншою фізичною або юридичною особою.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 строком на 2 (два) місяці з моменту звільнення з-під варти наступні обов?язки:

- прибувати до суду за кожною вимогою;

- не відлучатися з м. Нетішин Шепетівського району Хмельницької області без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну своїх місця проживання та/або роботи;

- здати на зберігання уповноваженому органу свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (у разі їх наявності).

Роз?яснити ОСОБА_4 , що у разі невиконання зазначених обов?язків застава звертається в дохід держави.

Ухвала підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів із дня її оголошення. Подання апеляційної скарги на цю ухвалу не зупиняє судовий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1