Справа № 522/7654/25
Провадження № 1-кс/522/2866/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

07 травня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси у складі: слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участі захисника ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000117, -

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 звернувся до суду із скаргою, у якій просить зобов`язати слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження № 0000117 від 14.02.2025 року, негайно повернути в користування ОСОБА_4 тимчасово вилучене майно, а саме: автомобіль марки «LEXUS» моделі «GS350» із номерним знаком НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; ключі від вказаного транспортного засобу.

Захисник в судовому засіданні скаргу підтримав та показав, що слідчим відділенням ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 від 14.02.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

08.04.2025 року старшим слідчим СВ Відділу поліції № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 було проведено обшук в автомобілі марки «LEXUS» моделі «GS350» із номерним знаком НОМЕР_1 , за адресою: м. Одеса, провулок Щепний, № 9.

В ході обшуку було вилучено автомобіль марки «LEXUS» моделі «GS350» із номерним знаком НОМЕР_1 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та ключі від вказаного транспортного засобу.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 16 квітня 2025 року по справі № 522/7654/25, провадження № 1-кс/522/2499/25, було частково задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на вищезазначене майно.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя постановляє ухвалу в якій зазначає заборону обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Разом з тим, слідчим суддею не було накладено заборони або обмеження користування майном.

За таких обставин майно повинно бути повернуто особі, у якої воно було вилучено.

18 квітня 2025 року представником ОСОБА_4 адвокатом ОСОБА_6 було подано клопотання слідчому про повернення тимчасово вилученого майна, а саме в користування: автомобіль марки ««LEXUS» моделі «GS350» із номерним знаком НОМЕР_1 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 ; ключі від вказаного транспортного засобу.

Постановою слідчого від 21.04.2025 року відмовлено в задоволенні зазначеного клопотання. Вказана постанова та супровідний лист слідчого були отримані представником власника майна 24.04.2025 року.

Таким чином, незважаючи на викладені обставини по теперішній час тимчасово вилучене майно не повернуто в користування ОСОБА_4 .

Позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому цим Кодексом (ч. 1 ст. 16 КПК України).

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ч. 1 ст. 2 КПК України).

Кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права (ст. 1 Протоколу №1 (1952 рік) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

Стаття 1 Протоколу 1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський проти Польші» від 22.06.2004).

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу 1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п. 1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п. 2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Амюр проти Франції», «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні може бути оскаржена, зокрема бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу.

Слідчий в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду скарги був повідомлений.

Вислухавши захисника, дослідивши надані матеріали, якими обґрунтовано доводи скарги, приходжу до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Встановлено, що у провадженні СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебуває досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000117 від 14.02.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Арешт на вищезазначене майно накладався за клопотанням слідчого з метою збереження речових доказів, у зв`язку з необхідністю проведення відповідних слідчих дій, в межах кримінального провадження № 0000117 від 14.02.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 369-2 КК України.

В рамках кримінального провадження на теперішній час проводиться досудове розслідування, майно відповідає критеріям речових доказів, згідно постанови старшого слідчого СВ ВП № 5 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 09.04.2025 р.

Згідно ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Метою арешту майна є забезпечення кримінального провадження, забезпечення цивільного позову у кримінальному провадженні, забезпечення конфіскації або спеціальної конфіскації. Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Вилучене майно є речовими доказами у даному кримінальному провадженні, є предметом дослідження у даному кримінальному провадженні.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст. 131 КПК України, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні кримінальних правопорушень. Одним з таких заходів є арешт майна у кримінальному провадженні.

Нормами Глави 10 та Глави 17 КПК України передбачені правові підстави, з яких слідчим чи прокурором вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно із п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

У даному випадку арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу (ч. 3 ст. 170 КПК).

Відповідно до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

На даному етапі досудового розслідування є підстави для обґрунтованого припущення, що зазначене майно відповідає ознакам речових доказів, зазначеним в ст. 98 КПК України, що згідно ч. 3 ст. 170 КПК України дає підстави для його арешту як речових доказів з метою збереження.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст.ст. 2, 22, 131, 170, 174 КПК України, -

У Х В А Л И В:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах власника майна ОСОБА_4 на бездіяльність слідчого у кримінальному провадженні № 0000117 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1