Справа № 484/4536/22
Провадження № 1-кп/467/17/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

29.04.2025 року Арбузинський районний суд Миколаївської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

у ході розгляду у відкритому судовому засіданні в селищі Арбузинка кримінального провадження № 0000001, внесеного до ЄРДР 06 червня 2022 року по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мигія Первомайського району Миколаївської області, громадянина України, маючого середню освіту, зареєстрованого і проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127 КК України,

клопотання прокурора про продовження обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

В С Т А Н О В И В:

В провадженні Арбузинського районного суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127 КК України.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України: можливість обвинуваченого переховуватися від суду, можливість незаконно впливати на свідків і потерпілих та вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Прокурор вказує на те, що обвинувачений ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, максимальне покарання за які передбачено у вигляді позбавлення волі на строк до 10 років. Знаючи, яка міра покарання може бути до нього застосована за вчинені злочини, обвинувачений може переховуватись від суду з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності, що пояснюється неодноразовими неявками обвинуваченого до органу досудового розслідування, внаслідок чого останній оголошувався у розшук, також під час досудового розслідування відносно нього ухвалою Первомайського міськрайонного суду від 01.11.2022 року обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб з визначенням застави у розмірі 52 000 грн. Після внесення застави обвинуваченого оголошено у розшук 14.12.2022 року у зв`язку з порушенням обов`язків, визначених заставою. 19.12.2022 року відносно обвинуваченого на підставі ухвали суду змінено запобіжний захід з застави на утримання під вартою без можливості внесення застави строком на 60 діб. Обвинувачений може впливати на потерпілих та свідків у кримінальному провадженні, оскільки вони є жителями с. Мигія Первомайського району, де проживає обвинувачений. Обвинувачений не працевлаштований, проживає один, обвинувачується у вчиненні майнових злочинів, внаслідок чого існує вірогідність того, що вчинення майнових злочинів є способом його заробітку, що не виключатиме ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, аналогічних за змістом. Вказував на відсутність підстав для обрання більш м`яких запобіжних заходів, ніж утримання під вартою.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене ним клопотання, прохав перевести обвинуваченого з державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для подальшого утримання під вартою до державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, вважаючи клопотання необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню, оскільки більше чотирьох років утримується у Кіровоградському СІЗО у неналежних умовах, також маючи поганий стан здоров`я та хронічні захворювання, він не отримує належної медичної допомоги. Просив суд застосувати відносно нього запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Захисник обвинуваченого в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора, посилаючись позицію, викладену обвинуваченим.

Вислухавши думки учасників процесу, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного.

Ухвалою слідчого судді Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 19.12.2022 року в кримінальному провадженні № 0000001, внесеному в ЄРДР 06 червня 2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309 КК України ОСОБА_4 змінено запобіжний захід із застави на тримання під вартою на строк до 30.12.2022 року.

Ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 27.12.2022 року у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000021 від 10.01.2022 року, по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до 24.02.2023 року.

05.01.2023 року ухвалою Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області об`єднано матеріали кримінального провадження № 0000001 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309 КК України з матеріалами кримінального провадження № 0000021 по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою Миколаївського апеляційного суд від 10.02.2023 року кримінальне провадження за № 0000001, 0000021 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 189, ч. 2 ст. 127, ч. 1 ст. 309, ч. 3 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, направлено на розгляд до Арбузинського районного суду Миколаївської області.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 20.02.2023 року обвинуваченому ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 21.04.2023 року включно, який в подальшому неодноразово продовжувався.

Ухвалою Арбузинського районного суду Миколаївської області від 25.09.2024 року кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч.3 ст. 185, ч.4 ст. 185 КК України закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України та за ч.1 ст. 309 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності.

У відповідності до ч.4 ст.199 КПК України суд повинен розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно із правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Відповідно до ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується включно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За змістом пункту четвертого частини другої статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Згідно ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання особи під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати 60 днів. Строк тримання особи під вартою може бути продовжений в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому КПК України.

У відповідності до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Обрання будь-якого запобіжного заходу першочергово передбачає наявність обґрунтованої підозри. Поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві, однак кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5 статті 9 КПК). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі «Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom» від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86) термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04)).

Обвинувальний акт стосовно обвинуваченого перебуває на розгляді в суді, судовий розгляд справи по суті не розпочато.

Суд вважає, що наведеного вище достатньо для висновку про те, що висунуте по справі обвинувачення відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» без вирішення питання про доведеність провини під час розгляду даного клопотання.

Окрім цього, суд вважає, що ризики, вказані прокурором у клопотанні, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини 1 статті 177 КПК України, прокурором доведені.

Так, ризик переховування від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності підтверджується тим, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні ряду кримінальних правопорушень, в тому числі у нетяжкому злочині та у трьох тяжких злочинах, за найтяжчий з яких, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років, під час досудового розслідування, перебував у розшуку, після обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави та після звільнення у зв`язку з внесенням застави, знову перебував у розшуку.

З урахуванням обставин, інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, які є умисними, пов`язані, як з незаконним позбавленням волі або викраденням людини, так і катуванням, а також інших правопорушень, обізнаність обвинуваченого про свідків кримінального правопорушення та потерпілих, останній, у разі перебування на волі, матиме можливість незаконно впливати на свідків або потерпілих у справі.

Зважаючи на дані про особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який обвинувачується, в тому числі, у вчиненні умисних корисливих злочинів, вчинених у період воєнного стану, тому ризик вчинення інших кримінальних правопорушень є дійсним та не зменшився.

Наведені обставини, у своїй сукупності, дають обґрунтовані підстави вважати, що існують ризики того, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, незаконно впливати на свідків або потерпілих, чи продовжити злочинну діяльність, тобто ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст.177 КПК України, не зменшились та не відпали.

Оцінюючи можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, суд зробив висновок, що для застосування запобіжного заходу у вигляді особистої поруки відсутні передумови, оскільки жодна особа не висловила бажання поручитись за обвинуваченого. Запобіжні заходи у вигляді особистого зобов`язання та домашнього арешту не забезпечать належної процесуальної поведінки обвинуваченого та за існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України на даному етапі провадження є недостатніми.

Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду, здійснити вплив на свідків або потерпілих та вчинити інше кримінальне правопорушення, тому застосування більш м`яких запобіжних заходів не забезпечить його належної процесуальної поведінки.

Європейський суд з прав людини у справах «Ілійков проти Болгарії», «Летельє проти Франції», «Москаленко проти України» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів», а особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також судом враховуються позиція, викладена у п. 79 рішення Європейського Суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року: «Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи».

Продовжений запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку і кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу та не суперечить позиції ЄСПЛ у справі Самойлович проти України від 16.05.2013 р., яка полягає в тому, що «у випадку особливої тривалості тримання під вартою особи, підстави для цього повинні бути виключно серйозними».

Суд вважає, що у даній конкретній справі суспільний інтерес превалює над принципом поваги до свободи обвинуваченого та саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою забезпечить виконання обвинуваченим процесуальних обов`язків, а менш суворі запобіжні заходи не зможуть забезпечити уникнення ризиків, передбачених ч. 1 ст.177 КПК України.

За таких обставин суд приходить до висновку, що до обвинуваченого слід продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Крім того, від державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» надійшов лист з проханням змінити місце утримання обвинуваченого на ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор». У листі зазначено, що згідно наказу МВС України від 01.10.2024 року № 666 «Про затвердження Переліку місцевих загальних судів, відповідних установ попереднього ув`язнення та ізоляторів тимчасового тримання, з/до яких поліцією здійснюється конвоювання», конвоювання затриманих та осіб взятих під варту силами поліцейських Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області, що здійснюють конвоювання, відбувається лише в межах Миколаївської області, у зв`язку з чим доставка обвинувачених до Арбузинського районного суду Миколаївської області є не зручною, а іноді не можливою. На спільній міжвідомчій наради, яка у зв`язку з уведенням воєнного стану в Україні (Указ Президента України від 24.02.2022 № 64/2022), була проведена на базі державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» за проханням керівництва УПД ГУНП в Кіровоградській області, ТУ ДСА України в області та Кіровоградської обласної прокуратури, було прийнято рішення, щодо здійсненні конвоювання засуджених та взятих під варту осіб до слідчого ізолятору у неробочий час (після 18.00) годин з інформуванням адміністрації слідчих ізоляторів про необхідність здавання завчасно (не менш як за 1 годину). При проведенні судового засідання до 18.00 годин, конвойні підрозділи Первомайського РВП ГУНП в Миколаївській області не мають змоги вчасно повернути ув`язнених. В разі подачі апеляційних скарг щодо оскарження судових рішень, ув`язнених (засуджених) направляють до Миколаївського апеляційного суду. Прямого шляху з державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» не має, тому ув`язненим (засудженим) потрібно прослідувати через два слідчих ізолятора. Згідно Закону України «Про попереднє ув`язнення» та наказу Міністерства юстиції України «Про затвердження правил внутрішнього розпорядку слідчих ізоляторів» від 14.06.2019 №1769/5 (пункт 1 глави розділу ІІ) переведення ув`язнених до інших СІЗО, розташованих за межами області, здійснюється за письмовим рішенням органу, який здійснює кримінальне провадження.

З огляду на вищевикладені обставини, враховуючи віддаленість державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» від місця розташування суду, який здійснює розгляд кримінального провадження, з метою дотримання розумних строків розгляду даного кримінального провадження, суд вважає за доцільне перевести обвинуваченого ОСОБА_4 з державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» до державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Щодо посилань обвинуваченого на поганий стан здоров`я під час утримання його в умовах СІЗО, то вони не є визначальними обставинами, які б давали можливість обрати йому запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, оскільки в умовах тримання в СІЗО обвинувачений не позбавлений можливості отримувати належне лікування своїх хвороб.

Відповідно до ст. 11 Закону України «Про попереднє ув`язнення» медичне обслуговування, а також лікувально-профілактична і протиепідемічна робота в СІЗО організовуються і проводяться відповідно до законодавства про охорону здоров`я. Для цього в СІЗО створюється медична частина, яка є її структурним підрозділом.

Керівництво СІЗО забезпечує допуск відповідного лікаря-фахівця чи направлення хворого на лікування до обраного начальником медичної частини СІЗО закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку. Особа, узята під варту, має право на вільний вибір лікаря. Керівництво СІЗО забезпечує допуск обраного особою лікаря-фахівця.

У разі необхідності в додаткових лабораторних обстеженнях, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО (наявним обладнанням, лабораторіями та обсягом медико-санітарної допомоги не передбачено проведення цих обстежень), вони проводяться на базі закладів охорони здоров`я з орієнтовного переліку.

Окрім того, стороною захисту не було надано достатніх та переконливих доказів того, що обвинувачений не може отримувати належне лікування в умовах утримання в СІЗО, вільно обирати лікаря чи бути направленим на лікування до обраного закладу охорони здоров`я в передбаченому законом порядку.

Керуючись ст.ст. 331, 371-372 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартоюзадовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком до 27 червня 2025 року включно.

Перевести обвинуваченого ОСОБА_4 з державної установи «Кропивницький слідчий ізолятор» для подальшого утримання під вартою до державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Миколаївського апеляційного суду протягом 7 днів з моменту її проголошення через Арбузинський районний суд Миколаївської області.

Повний текст ухвали проголошений 30 квітня 2025 року о 8 годині.

Суддя ОСОБА_1