Провадження № 1-кс/127/9132/25
У Х В А Л А

Іменем України

18 липня 2025 року м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання: ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Вінниці в залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно,-

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області підполковник поліції ОСОБА_3 звернулась до суду з клопотанням, погодженим з прокурором ОСОБА_4 , про арешт майна.

Клопотання мотивоване тим, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000297 від 04.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України, в ході здійснення якого виникла необхідність в накладенні арешту на майно вилучене 15.07.2025 в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Слідчий ОСОБА_3 в судове засідання не з`явилась, однак попередньо суду надано матеріали кримінального провадження та копії документів на обґрунтування клопотання.

Власник майна до судового засідання не з`явився.

Відповідно до частини першої статті 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

З огляду на зазначене, суд вважає за можливе розглянути клопотання у відсутність учасників процесу, відповідно до вимог частини першої статті 172 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження під час розгляду питань слідчим суддею, крім вирішення питання про проведення негласних слідчих (розшукових) дій, та в суді під час судового провадження є обов`язковим. У разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Враховуючи те, що учасники процесуальної дії в судове засідання не з`явились, слідчий суддя вважає за можливе розглянути дане клопотання без застосування технічних засобів фіксування.

Дослідивши вказане клопотання та додані до нього матеріали слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання є обґрунтованим, а відтак підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

До заходів забезпечення кримінального провадження віднесено накладення арешту на майно (п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК).

Згідно з частиною третьою статті 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до частини першої статті 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абзацом 2 частини першої статті 170 КПК України завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. (ч. 2 ст. 170 КПК)

Відповідно до частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Частиною першою статті 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до пунктів 1, 2 частини другої статті 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні.

З матеріалів справи вбачається, що слідчим управлінням ГУНП у Вінницькій області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000297 від 04.04.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, ч. 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що група осіб на території Вінницької області упродовж тривалого часу здійснює незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання, збут наркотичних засобів «канабіс».

Під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій, у тому числі обстеження публічно недоступних місць, житла чи іншого володіння особи, зафіксовано факти незаконного придбання через ТОВ «Нова пошта» насіння рослин коноплі, їх вирощування в умовах спеціально облаштованих приміщеннях, та в подальшому фасування з метою збуту.

Встановлено, що до вчинення вищезазначених кримінальних правопорушень причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , проживаючий в орендованій квартирі за адресою АДРЕСА_2 , який спільно із іншими учасниками злочинної групи налагодили вирощування та виробництво наркотичного засобу «канабіс» на території Вінницької області.

Окрім того, під час проведення негласних слідчих (розшукових) дій стало відомо, що вказані особи займаються незаконним вирощуванням наркотичного засобу за наступними адресами: АДРЕСА_3 - власник батько ОСОБА_5 та АДРЕСА_4 власник ОСОБА_6 .

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 для перевезення наркотичних засобів використовує автомобіль марки «BMW 328 XІ», д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого відповідно до реєстраційної картки транспортного засобу являється ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_5 діючи умисно, у порушення вимог ст. ст. 7, 12, 17, 25 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» від 15.02.1995, Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, а також зловживання ними» від 15.02.1995, постанови Кабінету Міністрів України № 770 від 06.05.2000 та наказу Міністерства охорони здоров`я України № 188 від 01.08.2000 (з наступними змінами та доповненнями до наведених нормативних актів), у період з 12.06.2025 до 15.07.2025, з метою особистого збагачення, повторно, перебуваючи у приміщенні будинку АДРЕСА_3 , з метою подальшого незаконного виробництва та збуту наркотичного засобу, канабісу, який відповідно до Таблиці II Списку № 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 № 770, віднесений до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, з кущів рослин коноплі, які незаконно вирощував в окремих горщиках нарізав ножицями листя та верхівки, які висушив, подрібнив та залишив зберігати.

Після цього, 15.07.2025 о 10 год. 30 хв. ОСОБА_5 переслідуючи мету незаконного збагачення, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконний збут наркотичного засобу повторно, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_5 , де зустрівся з особою зі зміненими анкетними даними ОСОБА_8 , яка діяла під контролем працівників правоохоронних органів у ході оперативної закупки, та якій продав поліетиленовий пакет, в якому знаходився наркотичний засіб, обіг яких обмежено - канабіс, за грошову винагороду у розмірі 2000 гривень.

Відповідно до висновку експерта від 15.07.2025, у придбаному ОСОБА_8 поліетиленовому пакеті знаходиться канабіс, який відноситься до наркотичних засобів та рослин, обіг яких обмежено, загальною масою (у перерахунку на висушену речовину) 10,78 г.

У подальшому, в ході затримання особи підозрюваної у вчиненні злочину, в порядку ст. 208 КПК України, під час обшуку затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , при ньому було виявлено та вилучено наступне: мобільний телефон, моделі «iРhone 15», ІМЕІ: НОМЕР_2 , IМЕІ2: НОМЕР_3 , у корпусі чорного кольору, в чохлі бампер синього кольору, з сім-карткою оператора мобільного зв`язку ТОВ «лайфселл» НОМЕР_4 та грошові кошти в сумі 2400 гривень, 4 купюрами номіналом по 500 грн., серії: ЕБ 4275754, КВ 2798980, АЗ 4876595, ЕЄ8708123 та 2 купюри, номіналом по 200 грн., серії:ЕЄ 2665568, ЄГ8670076.

Наведені обставини підтверджуються витягом з ЄРДР №0000297 від 04.04.2024 та іншими документами доданими на обґрунтування клопотання.

Постановою слідчого від 15.07.2025 майно визнано речовим доказом у даному кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом першим частини другої статті 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до частини третьої статті 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Наведене свідчить про те, що вищевказане майно, яке було вилучене під час огляду місця події є тимчасовим вилученим майном та відповідно до статті 98 КПК України має значення речових доказів у кримінальному провадженні, оскільки містить відомості, які можуть бути використані, як доказ факту та обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на дане майно слід накласти арешт.

Таким чином, з метою з`ясування дійсних обставин події кримінального правопорушення, а також з метою унеможливлення подальшого відчуження майна на час досудового розслідування та забезпечення його схоронності, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого про накладення арешту на вищевказане майно, підлягає задоволенню.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Накласти арешт на майно, вилучене 15.07.2025 в ході затримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме на:

-мобільний телефон марки «iPhone 15», ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , у корпусі чорного кольору, в чохлі-бампері синього кольору, із SIM-карткою мобільного оператора ТОВ «лайфселл», номер: НОМЕР_4 ;

-грошові кошти в сумі 2400 гривень, а саме: 4 купюри номіналом 500 грн, серії: ЕБ 4275754, КВ 2798980, АЗ 4876595, ЕЄ 8708123; 2 купюри номіналом 200 грн, серії: ЕЄ 2665568, ЄГ 8670076.

Виконання та контроль за виконанням ухвали суду покласти на старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно.

Зобов`язати старшого слідчого в ОВС СУ ГУ Національної поліції у Вінницькій області підполковника поліції ОСОБА_3 про накладення арешту на майно повідомити заінтересованих осіб про накладання арешту на вищевказане майно.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення, однак оскарження ухвали не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя