490/1783/25 21.05.2025
н/п 1-кп/490/1248/2025
Центральний районний суд міста Миколаєва
Справа № 490/1783/25
У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

21 травня 2025 року місто Миколаїв

Центральний районний суд м. Миколаєва у складі судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження строку застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0000588 стосовно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженка м. Миколаєва, громадянка України, незаміжня, офіційно не працює, зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 ,

яка обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 Кримінального кодексу України,

за участю прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , обвинуваченої ОСОБА_3 ,

встановив:

У провадженні Центрального районного суду м. Миколаєва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 3 ст. 311 КК України.

Прокурор звернувся із клопотанням про продовження обвинуваченій ОСОБА_3 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів, застосованого ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2024, та неодноразово продовженого під час досудового розслідування. Прокурор зазначив, що підставою для продовження строку запобіжного заходу є наяність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, які мали місце під час обрання та продовження запобіжного заходу, і які наразі не зменшились; застосування більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти вказаним ризикам.

Прокурор клопотання підтримав; просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченої.

Обвинувачена ОСОБА_3 проти задоволення клопотання прокурора та продовження строку тримання під вартою не заперечувала; захисник ОСОБА_5 підтримав позицію обвинуваченої.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи в межах клопотання, суд прийшов до таких висновків.

Згідно з ч. 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

.

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту та пересилання з метою збуту психотропної речовини, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, в особливо великих розмірах, та ч. 3 ст. 311 КК України, а саме: незаконне придбання, зберігання з метою збуту прекурсорів у великих та особливо великих розмірах, вчинене за попередньою змовою групою осіб, повторно.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 27.09.2024 ОСОБА_3 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 24.11.2024 включно без визначення розміру застави; ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 22.11.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 26.12.2024 включно без визначення розміру застави; ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 18.12.2024 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 15.02.2025 включно без визначення розміру застави; ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 13.02.2025 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою продовжено до 26.03.2025 включно без визначення розміру застави. Застосування до обвинуваченої такого виду запобіжного заходу та його продовження було обґрунтовано наявністю ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Ухвалою суду від 26.03.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 24.05.2025включно.

Під час продовження судом запобіжного заходу було враховано наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховування від суду, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, продовження вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; наявність інших ризиків встановлено не було.

Наразі, такі ризики як переховування від суду, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, продовження вчинення інкримінованого кримінального правопорушення не перестали існувати та не зменшились.

Зазначені ризики підтверджено тим, що ОСОБА_3 обвинувачується, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, та тяжкого злочину, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна, а тому, усвідомлюючи тяжкість інкримінованих їй злочинів, будучи обізнаною про покарання, яке загрожує їй у разі визнання винною за вироком суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності може виїхати за межі України; обвинувачена обізнана щодо анкетних даних свідків у кримінальному провадженні, тому наявні ймовірні очікування вчинення на них впливу; крім того, характер вчинення інкримінованих правопорушень свідчать про можливість продовжити їх вчиняти.

Зазначене зумовлює високу ймовірність того, що обвинувачена вдасться до дій з метою уникнення кримінальної відповідальності, може продовжити вчиняти кримінальні правопорушення, які їй інкриміновано, та вчинити незаконний вплив на свідків.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За сукупності таких обставин, зокрема наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд вважає за необхідне продовжити на шістдесят днів стосовно обвинуваченої ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, оскільки немає підстав вважати, що інші (менш суворі) запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, можуть забезпечити виконання обвинуваченою процесуальних обов`язків, що випливають із ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, оскільки ОСОБА_3 обвинувачено, зокрема, у вчинені особливо тяжких кримінальних правопорушень у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, суд не вбачає підстав для визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 331, 372 КПК України, суд

постановив:

клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою стосовно ОСОБА_3 задовольнити;

продовжити строк тримання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під вартою на шістдесят днів - до 19.07.2025 включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а обвинуваченою - з моменту отримання її копії.

Суддя ОСОБА_1