Справа № 344/9705/25
Провадження № 1-кс/344/4085/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , слідчої ОСОБА_3 , особи, щодо якої вирішується питання про відібрання біологічних взірців ОСОБА_4 , його представника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків для експертного дослідження в рамках кримінального провадження № 0000661 від 31.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 212 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий звернулась з вказаним клопотанням, в обґрунтування якого посилалась на те, що відділом розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області за процесуального керівництва Івано-Франківської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000661 від 31.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 212 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що суб`єкти оціночної діяльності, зловживаючи своїми повноваженнями, з метою отримання неправомірної вигоди, на замовлення осіб, які мають у власності земельні ділянки, середньою площею 0,015 га, здійснюють виготовлення звітів про оцінку нерухомого майна, оцінюючи такі земельні ділянки орієнтовно у 5 000 12 000 гривень, хоча відповідно до пошукових даних «Google» середньоринкова вартість таких земельних ділянок починається від 200 000 гривень, що свідчить про суттєве заниження вартості вказаних земельних ділянок.

До вказаного вище злочину причетна група осіб із числа жителів Івано-Франківської та інших областей, серед яких ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який від імені суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 готує та підписує звіти про оцінку нерухомого майна, хоча відповідно до наказу ІНФОРМАЦІЯ_2 №505 від 26.05.2022 ОСОБА_4 припинено дію кваліфікаційного свідоцтва оцінювача у зв`язку з не виконанням вимог Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні».

Так, під час проведення обшуку за місцем здійснення діяльності

ОСОБА_4 щодо виготовлення звітів про оцінку земельних ділянок у приміщенні №19 будинку АДРЕСА_1 , вилучено звіти про експертну грошову оцінку земельних ділянок, виконані та підписані від імені суб`єкта оціночної діяльності ОСОБА_6 .

Разом з тим, під час проведення обшуку за вказаною адресою виявлено та вилучено змиви та сліди пальців рук, щодо яких виникає необхідність у проведенні ряду порівняльних судових експертиз для з`ясування питання про причетність ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень.

Відповідно до постанови прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури від 11.04.2025, слідчим СУ ГУНП в Івано-Франківській області доручено провести освідування ОСОБА_4 , однак останній, ознайомившись зі змістом вказаної постанови, відмовився від проходження освідування, що підтверджується відповідним протоколом освідування особи.

Ураховуючи вище наведене, враховуючи, що проведення зазначених судових експертиз має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та висновки вказаних експертиз можуть бути використані як доказ для з`ясування питання про причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, та те, що останній відмовився добровільно надавати свої біологічні зразки для проведення експертиз, слідча звернулася до суду з даним клопотанням.

Слідча в судовому засіданні вимоги клопотання підтримала та просила його задовольнити.

ОСОБА_4 та його представник в судовому засіданні проти клопотання заперечили, посилаючись на його безпідставність, просили в його задоволенні відмовити з підстав, викладених у письмових запереченнях, які додано до матеріалів справи. Представник також вказував, що задоволення клопотання може буде втручанням в особисту недоторканість ОСОБА_4 та спричинить викриття особи, що суперечитиме положенням ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практиці Європейського суду з прав людини.

Дослідивши матеріали клопотання, заслухавши пояснення учасників провадження, вважаю за необхідне зазначити наступне.

Відділом розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області за процесуального керівництва Івано-Франківської обласної прокуратури проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000661 від 31.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 212 КК України.

Постановою прокурора Івано-Франківської обласної прокуратури від 11.04.2025 року про проведення освідування особи постановлено провести освідування ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за участю спеціаліста-криміналіста ВКЗ СУ ГУНМП в Івано-Франківській області.

Згідно з ч. 1 ст. 241 КПК України, слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на його тілі, одязі, в якому він перебуває, слідів кримінального правопорушення та їх вилучення або виявлення особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.

Крім того, ч. 2 ст. 241 КПК України, перед початком освідування особі пропонується добровільно пройти освідування на підставі постанови дізнавача, слідчого, прокурора, а в разі її відмови освідування здійснюється примусово виключно на підставі постанови прокурора. У разі необхідності освідування здійснюється за участю судово-медичного експерта, лікаря або спеціаліста.

Про проведення освідування складається протокол згідно з вимогами цього Кодексу, копія якого надається особі, освідування якої здійснювалося, що передбачено ч. 4 ст. 241 КПК України.

Згідно протоколу освідування особи від 11.04.2025 року, складеного слідчою ОСОБА_3 , освідування ОСОБА_4 не проводилося у зв`язку з його відмовою від проходження освідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертною установою, експертом або експертами, яких залучають сторони кримінального провадження або слідчий суддя за клопотанням сторони захисту у випадках та порядку, передбачених статтею 244 цього Кодексу, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Порядок залучення експерта визначається ст. 243 КПК України, відповідно до якої він залучається у разі наявності підстав для проведення експертизи за дорученням сторони кримінального провадження.

Згідно з частинами 1 та 3 ст. 245 КПК України в разі необхідності отримання зразків для проведення експертизи вони відбираються стороною кримінального провадження, яка звернулася за проведенням експертизи або за клопотанням якої експертиза призначена слідчим суддею. У випадку, якщо проведення експертизи доручено судом, відібрання зразків для її проведення здійснюється судом або за його дорученням залученим спеціалістом. Порядок відібрання зразків з речей і документів встановлюється згідно з положеннями про тимчасовий доступ до речей і документів (статті 160 - 166 цього Кодексу). Відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160 - 166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

У відповідності до ст. 241 КПК України слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу.

Наведені вище норми процесуального закону визначають перелік підстав та порядок призначення судової експертизи, а також порядок отримання зразків для її проведення.

Стадія отримання зразків, в тому числі й біологічних зразків, для проведення експертизи наступає після її призначення, тобто після винесення слідчим відповідного процесуального рішення.

Посилаючись на те, що проведення зазначених судових експертиз має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та висновки вказаних експертиз можуть бути використані як доказ для з`ясування питання про причетність ОСОБА_4 до вчинення вказаних кримінальних правопорушень, та те, що останній відмовився добровільно надавати свої біологічні зразки для проведення експертиз, слідча звернулась до суду з даним клопотанням, у якому просить надати дозвіл на примусове відібрання біологічних взірців, а саме взірців букального епітелію та відбитків пальців рук ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 для проведення судових експертиз.

При цьому, слідчий суддя наголошує, що ні до клопотання, ані в судовому засіданні слідчою не надано слідчому судді постанови про призначення експертизи у кримінальному провадженні №0000661 від 31.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 212 КК України.

Відповідно до ст. 2 Конституції України, людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню. Жодна людина без її вільної згоди не може бути піддана медичним, науковим чи іншим дослідам (ст.28 Конституції України). Право на особисту (тілесну) недоторканність - найважливіше демократичне право, яке отримало правове визнання не тільки на рівні конституції, а й у міжнародних актах, зокрема, у Загальній декларації прав людини, Міжнародному пакті про громадянські та політичні права, Європейській конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, Декларації про захист всіх осіб від тортур та інших жорстоких, нелюдських чи таких, що принижують гідність видів поводження чи покарання, тощо. Визнання, дотримання і захист прав і свобод людини і громадянина - обов`язок держави та її органів, у тому числі органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Обмеження прав людини може бути здійснено виключно за рішенням суду і тільки на підставах і в порядку, встановлених законом ( ст. 29 Конституції України).

Відповідно до ч. 3 ст. 245 КПК України, відбирання біологічних зразків у особи здійснюється за правилами, передбаченими статтею 241 цього Кодексу. У разі відмови особи добровільно надати біологічні зразки слідчий суддя, суд за клопотанням сторони кримінального провадження, що розглядається в порядку, передбаченому статтями 160 - 166 цього Кодексу, має право дозволити слідчому, прокурору (або зобов`язати їх, якщо клопотання було подано стороною захисту) здійснити відбирання біологічних зразків примусово.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи зокрема перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності із іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку із яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (в даному випадку відібрання біологічних зразків).

Слід зазначити, що положеннями ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішення та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і практику Європейського суду з прав людини, як джерело права.

Європейський суд з прав людини у своїй практиці звертав увагу на недопущення застосування до особи примусових заходів задля отримання від неї даних, які можуть бути використані як підстава для висунення обвинувачення такій особі. Право не свідчити проти себе передбачає, зокрема, що у кримінальній справі сторона обвинувачення, намагаючись довести вину обвинуваченого, не може використовувати докази, здобуті всупереч волі обвинуваченого за допомогою методів примусу чи тиску (справа «Яллох проти Німеччини», рішення від 11.07.2006; «Функе проти Франції», рішення від 25.02.1993; «Джей.Бі. проти Швейцарії», рішення від 03.05.2001). Викладені у цих справах висновки ЄСПЛ не означають того, що відібрання біологічних зразків у примусовому порядку в будь-якому разі суперечить Конвенції, однак у кожному разі має перевірятись правомірність отриманих доказів.

Біологічні зразки у особи можуть бути отримані поза її згодою лише тоді, коли метою відібрання таких зразків не є отримання доказів обвинувачення особи, яка надає такі зразки.

Європейський суд з прав людини в своєму рішенні від 25.12.1993 року у справі «Функе проти Франції» зазначив, що не можливо здійснення по відношенню до особи будь - якого примусу з метою надання цією особою доказів, які згодом буде покладено в основу її обвинувачення.

За практикою Європейського суду з прав людини фізична недоторканість особи охоплюється поняттям «приватне життя», що охороняється статтею 8 Конвенції (рішення від 26 березня 1985 року у справі «Х та Y проти Нідерландів») і стосується найбільш інтимних аспектів приватного життя, а обов`язкове медичне втручання, навіть незначне, становить втручання у це право.

Проте, ЄСПЛ допускає можливість здійснення примусового отримання зразків для дослідження, водночас регламентуючи чіткі умови та порядок здійснення такого втручання, наголошуючи, що отримання біологічних зразків можна проводити тільки за розпорядженням уповноваженої на це посадової особи, його може робити тільки акредитований лікар, котрий вправ відмовитися від виконання аналізу з огляду на виняткові причини медичного характеру. Згідно практики ЄСПЛ обов`язковою умовою отримання біологічних зразків є проведення його акредитованим лікарем, оскільки такі маніпуляції потребують спеціальних медичних знань.

Під біологічними зразками для проведення експертизи розуміють різного роду виділення (слина, сперма, клітини епітелію, кров, зразки кісткового мозку, органів тощо). Відомо, що їх примусове відібрання потребує обов`язкового залучення відповідного спеціаліста.

При цьому, необхідно передбачити можливість здійснення примусового відібрання біологічних зразків, які потребують порушення анатомічної цілісності тканин організму за умови отримання попереднього висновку лікаря про можливість здійснення примусового відбору зразків, або проведення судово-медичної експертизи. Виключно за таких умов, отримання біологічних зразків, що потребує порушення анатомічної цілісності тканин організму чи різного роду медичних маніпуляцій може бути визнано виправданим в розумінні практики ЄСПЛ.

Приймаючи рішення по суті заявлених вимог слідчий суддя виходить з того, що дана категорія справ розглядається за правилами ст.ст. 160-167 ЦПК України, які регляментують розгляд клопотань про тимчасовий доступ до речей і документів.

Зазначеними нормами процесуального права, зокрема, приписами ст. 160 КПК України визначено, що у клопотанні зазначається речі і документи, доступ до яких планується отримати, значення речей і документів для встановлення обставин у кримінальному провадженні, можливість використання як доказів відомостей, що містяться в речах і документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів, у випадку подання клопотання про тимчасовий доступ до речей і документів, які містять охоронювану законом таємницю.

Відповідно до п. 1 ч. 5 ст. 163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до речей і документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи зокрема перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності із іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку із яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні та доведе неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів (в даному випадку відібрання біологічних зразків).

Не доведення цих обставин є прямою підставою для відмови в задоволенні відповідного клопотання.

Враховуючи конкретні обставини кримінального провадження №0000661, ненадання слідчому судді постанови про призначення в даному кримінальному провадженні експертизи, слідчий суддя зазначає, що примусове відібрання біологічних зразків у даному кримінальному провадженні не виправдує такий ступінь втручання у особисті права особи , а тому підстави для задоволення клопотання відсутні.

Біологічні зразки у ОСОБА_4 сторона обвинувачення просить вилучити з метою ймовірної причетності ОСОБА_4 до вчинення кримінального правопорушення за викладеними обставинами, однак беззаперечно не доведено неможливості іншими способами довести обставини, які передбачається встановити за допомогою цих речей.

За таких обставин, примусове їх надання суперечитиме положенням Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому слідчий суддя дійшла висновку, що клопотання задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 160-166, 241, 245, 369-372, 309 КПК України, слідчий суддя,

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо важливих злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області капітана поліції ОСОБА_3 про надання дозволу на примусове відібрання біологічних зразків для експертного дослідження в рамках кримінального провадження № 0000661 від 31.10.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 365-2, ч. 2 ст. 212 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає, заперечення проти неї можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Повний текст ухвали складено та підписано 04.06.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1