справа № 462/6279/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 вересня 2025 року Залізничний районний суд м. Львова

в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

з участю секретаря ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду у місті Львові кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця м. Мелітополь, Запорізької області, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судженого,

у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

за невстановлених досудовим розслідуванням дати, часу та інших обставин, але не раніше січня 2022 року, особа, відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, чітко усвідомлюючи факт повномасштабного військового вторгнення російської федерації в Україну, перебуваючи на тимчасово окупованій російської федерації території Запорізької області, отримавши паспорт громадянки рф № НОМЕР_1 від 21.12.2022, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, професійних навиків та життєвого досвіду, діючи умисно, тобто в умовах воєнного стану, добровільно виявила бажання перейти на бік ворога - російської федерації та допомагати спецслужбам указаної держави-агресора в проведенні підривної діяльності проти України.

Реалізуючи свій злочинний умисел, за невстановлених обставин, але не пізніше 28 березня 2023 року, особа, відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження, усвідомлюючи, що здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану, розпочала спілкування зі співробітником фсб російської федерації громадянин російської федерації ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та погодилась відстежувати для нього місця дислокації, вид, кількість і переміщення підрозділів військовослужбовців та військової техніки Збройних сил України, фотографувати зображення з місцем розташування стратегічно важливих військових об`єктів, вчиняти інші дії спрямовані на завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України та передавати зібрані відомості представникам російської федерації.

Для цього, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, але не пізніше 01 червня 2023 року, особа, відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження залучила до протиправної діяльності свого колишнього чоловіка - обвинуваченого ОСОБА_6 , діючого військовослужбовця ІНФОРМАЦІЯ_3 , який проходить військову службу на посаді начальника квартирно-експлуатаційної служби (військова частина НОМЕР_2 ), перебуває у званні майора.

При цьому, обвинувачений ОСОБА_6 , чітко усвідомлюючи факт повномасштабного військового вторгнення російської федерації в Україну, маючи достатній рівень освіти, спеціальних знань, професійних навиків та життєвого досвіду, діючи умисно, на виконання особистих домовленостей зі своєю колишньою дружиною, погодився перейти на бік ворога - російської федерації та допомагати спецслужбам указаної держави-агресора в проведенні підривної діяльності проти України.

Реалізуючи спільний злочинний умисел, усвідомлюючи, що здійснює перехід на бік ворога в умовах воєнного стану та бажаючи вчиняти дії спрямовані на завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України, обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 , 17 березня 2024 року, 07 квітня 2024 року, 28 квітня 2024 року, 08 червня 2024 року із застосуванням відеокамери особистого мобільного терміналу здійснив відеозаписи місця дислокації особового складу та військової техніки підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_3 та використовуючи свій обліковий запис в меседжері Telegram, зареєстрований на власний номер мобільного зв`язку НОМЕР_3 , передав зібрані відомості особі, відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження яка використовує обліковий запис зареєстрований в меседжері Telegram на номер мобільного зв`язку останньої НОМЕР_4 , а 18 червня 2023 року у згаданий вище спосіб передав відео місця дислокації (зосередження) особового складу та військової техніки ІНФОРМАЦІЯ_4 (в/ч НОМЕР_2 ) за адресою: АДРЕСА_3 (Львівський завод збірних конструкцій ДП Міноборони України).

Продовжуючи свою злочинну діяльність, діючи на виконання завдань представників російської федерації, обвинувачений ОСОБА_6 придбав низку стартових пакетів операторів мобільного зв`язку України у т.ч. номер НОМЕР_5 та перебуваючи у місті Львів 07.05.2024 активував їх використовуючи мобільний термінал з індентифікатором «IMEI: НОМЕР_6 », а телефонні номери в згаданий вище спосіб передав особі, відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження.

У свою чергу, особа, відносно якої матеріали досудового розслідування виділені в окреме провадження у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб передала номери мобільного телефону представнику іноземної держави для комунікації із агентурною мережею на території України з метою проведення підривної діяльності проти України.

Зокрема, у подальшому на номер мобільного телефону НОМЕР_5 , зареєстровано обліковий запис в меседжері Telegram з назвою « НОМЕР_7 » та нік неймом « ОСОБА_9 », і з якого громадянину України ОСОБА_10 надходили завдання щодо отримання в обумовленому місці комплектуючих до саморобного вибухового пристрою, пластиду для подальшої передачі іншому агенту спецслужб рф.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_6 , у невстановлені досудовим розслідуванням дату та час, але не раніше лютого 2022 року діючи умисно, в порушення вимог ст. 178 Цивільного кодексу України, п. 1 Постанови Верховної Ради України від 17.06.1992 № 2471-XII «Про право власності на окремі види майна», «Положення про дозвільну систему», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, «Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядження гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, придбав за невстановлених обставин у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб наступну вогнепальну зброю та бойові припаси: нарізний автомат Калашникова АКС-74У; 30 набоїв калібру 5,45х39 мм. Вказані предмети за невстановлених обставин та часу були переміщені до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , де, в подальшому обвинувачений ОСОБА_6 , їх продовжив незаконно зберігати.

Продовжуючи реалізовувати свої протиправні дії, направлені на незаконне зберігання зазначеної зброї та бойових припасів, обвинувачений ОСОБА_6 з невстановленого досудовим розслідуванням моменту їх переміщення до будинку розташованого за адресою: АДРЕСА_2 по 19 червня 2025 року, без передбаченого законом дозволу зберігав вказану вище зброю та бойові припаси. 19 червня 2025 року, працівниками Служби безпеки України під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , вилучено вищевказані предмети, які відповідно до висновку експерта Українського науково-дослідного інституту спеціальної техніки та судових експертиз є зброєю та бойовими припасами, зокрема: нарізним автоматом Калашникова АКС-74У; 30 набоїв калібру 5,45х39 мм.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 , повідомив, що дійсно на виконання особистих домовленостей зі своєю колишньою дружиною перебуваючи на території військової частини НОМЕР_2 АДРЕСА_3 , 17 березня 2024 року, 07 квітня 2024 року, 28 квітня 2024 року, 08 червня 2024 року із застосуванням відеокамери мобільного терміналу здійснив відеозаписи місця дислокації особового складу та військової техніки підрозділів ІНФОРМАЦІЯ_4 та використовуючи свій обліковий запис в месенджері Telegram, передав зібрані відомості колишній дружині, а 18 червня 2023 року у згаданий вище спосіб передав відео місця дислокації особового складу та військової техніки ІНФОРМАЦІЯ_4 . Крім того, вказав, що дійсно придбав низку стартових пакетів операторів мобільного зв`язку України, які в подальшому передав колишній дружині. Також, вказав, що відповідають дійсності й зазначені в обвинувальному акті положення про придбання ним нарізного автомату Калашникова, набоїв калібру 5,45х39 мм, які зберігались в нього в дома та які він привіз з м. Кривий Ріг. Чому про вказану зброю він нікого не повідомив, пояснити не зміг. Відтак, вказав, що обставини викладені в обвинувальному акті повністю відповідають дійсності. Визнання ним вини є добровільним, без застосування тиску та примусу.

Зважаючи на те, що ОСОБА_6 , повністю визнав свою вину у вчиненні злочинів, його свідчення відповідають суті обвинувачення, суд за згодою учасників судового провадження, які правильно розуміють обставини кримінального правопорушення, які ніким не оспорюються, переконавшись у добровільності їх позицій, роз`яснивши їм про позбавлення в подальшому права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Дії обвинуваченого ОСОБА_6 , слід кваліфікувати за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, оскільки він вчинив державну зраду, тобто діяння, умисно вчинене громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності, державній безпеці України шляхом переходу на бік ворога, надав представникам іноземної організації допомогу в проведенні підривної діяльності проти України в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Крім того, дії обвинуваченого ОСОБА_6 , слід кваліфікувати за ч. 1 ст. 263 КК України, оскільки він вчинив зберігання та придбання зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , суд враховує ступінь тяжкості злочину за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину та ступінь тяжкості злочину за ч. 1 ст. 263 КК України, який відноситься до тяжкого злочину. Крім того, судом враховується, що вчинений злочин за 2 ст. 111 КК України створює загрозу існуванню державності, підриває основи національної безпеки, сприяє ослабленню обороноздатності країни, створює передумови для втрати територій та людських жертв. Така поведінка обвинуваченого не є формальним порушенням закону, а має стратегічне значення для ворога, оскільки безпосередньо сприяє реалізації його агресивних намірів проти України. Крім того, при призначенні покарання судом також враховується, що обвинувачений ОСОБА_6 , фактично діяв у інтересах держави-агресора, надаючи їй можливість ефективніше досягати своїх воєнних цілей. Подібні дії, на переконання суду підривають обороноздатність України, створюють додаткові загрози для життя і безпеки як військовослужбовців, так і цивільного населення, а також спричиняють дестабілізацію внутрішньої ситуації в державі. Також, судом враховується, що вчинення вказаного особливо тяжкого злочину має підривний ефект для довіри громадян до органів влади та державних інституцій. В сукупності вказане посилює соціальну напругу, деморалізує населення, сприяє поширенню панічних настроїв та інформаційних маніпуляцій, що активно використовуються ворогом. При призначенні покарання, судом також враховується, що обвинувачений раніше не суджений, має на утриманні дитину з інвалідністю ОСОБА_11 , обставини, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину, - відсутні, обставини, які обтяжують покарання - відсутні.

При цьому, щодо щирого каяття обвинуваченого, суд вважає за необхідне наголосити на висновку колегії суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі № 199/6365/19, яким встановлено, що щире каяття - це не формальна вказівка на визнання свої вини, а відповідне ставлення до скоєного, яке передбачає належну критичну оцінку винним своєї протиправної поведінки, її осуд та бажання залагодити провину, що має підтверджуватися конкретними діями, спрямованими на виправлення зумовленої кримінальним правопорушенням ситуації. Про щирість каяття особи свідчить і поведінка засудженого після вчинення злочину. Якщо особа сприяє розкриттю вчиненого нею злочину (викриває співучасників, видає знаряддя та засоби вчинення злочину, видає або допомагає у розшуку майна здобутого злочинним шляхом, надає інші докази тощо), добровільно відшкодовує завдані збитки або усуває завдану шкоду, такі дії об`єктивно підтверджують щире каяття особи. Вказана позиція суду узгоджується також з позицією викладеною в постанові Верховного Суду в складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду від 01 лютого 2022 року, у справі № 161/4501/19.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає за необхідне зазначити, що злочин, передбачений ч. 2 ст. 111 КК України, становить особливу суспільну небезпеку, оскільки не лише порушує КК України, але й посягає на фундаментальні основи існування держави, її незалежність та можливість забезпечувати захист власних громадян. У вказаній справі визнання обвинуваченим ОСОБА_6 , вини чи формальне висловлення жалю не може сприйматися судом як прояв щирого каяття, оскільки вчинене обвинуваченим діяння є свідомим, умисним та спрямованим на допомогу державі-агресору, яка веде збройну війну проти України.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що злочини проти держави мають незворотні наслідки для безпеки суспільства та можуть спричинити масові жертви серед цивільного населення та військових. Тому в такому контексті будь-які заяви обвинуваченого ОСОБА_6 , про жаль чи каяття не здатні нівелювати суспільну небезпеку його вчинку та не можуть розглядатися судом як пом`якшуюча обставина. Навпаки, вони розглядаються судом виключно як спроба уникнути суворого покарання за дії, що несуть загрозу самому існуванню України як незалежної держави.

На основі наведеного суд вважає, що покарання обвинуваченому слід обрати в межах санкції статті за якою кваліфіковано злочини за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі з конфіскацією майна, та за ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі, оскільки таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 , попередження нових злочинів, та на переконання суду, саме таке покарання відповідатиме гуманності, справедливості, не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між захищуваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягається до кримінальної відповідальності, забезпечує співрозмірність діяння та кари, відповідає таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Окрім того, суд звертає увагу учасників кримінального провадження на те, що враховуючи особливу тяжкість вчиненого злочину за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, який безпосередньо спрямований проти суверенітету та безпеки держави, а також той факт, що його було вчинено в умовах воєнного стану, що суттєво підвищує рівень суспільної небезпеки діяння та його наслідків, застосування додаткового покарання у виді конфіскації майна є не лише доцільним, але й обов`язковим та безальтернативним.

Зазначене обумовлено тим, що законодавець, передбачаючи відповідальність за вказаний злочин проти основ національної безпеки, спеціально встановив норму про обов`язковість застосування конфіскації майна як елемента покарання, спрямованого на посилення превентивного ефекту та недопущення повторення подібних дій. Наявність такої норми виключає можливість суду відмовитися від призначення цього виду додаткового покарання.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити, що з прийняттям у жовтні 2014 року відповідних змін до Кримінального кодексу України законодавець чітко визначив, що для призначення додаткового покарання у виді конфіскації майна у випадках вчинення злочинів проти основ національної безпеки та проти громадської безпеки не вимагається встановлення додаткових критеріїв тяжкості чи корисливого мотиву. Тобто суд позбавлений дискреції у виборі підстав для застосування такого виду покарання, адже вони безпосередньо закріплені у санкції відповідної статті Особливої частини КК України.

Таким чином, єдиною достатньою та необхідною підставою для призначення конфіскації майна є факт наявності у санкції статті норми про її обов`язкове застосування. Це означає, що суд, розглядаючи справу щодо зазначених категорій злочинів, не має права оцінювати доцільність чи недоцільність конфіскації, оскільки законодавець уже визнав її невід`ємним елементом покарання, що забезпечує належний рівень захисту національних інтересів та суспільної безпеки.

Відповідно, застосування конфіскації відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , має характер імперативної норми, а відтак, її призначення є не просто можливістю суду, а його обов`язком, прямо випливаючим із кримінального закону.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 ,- до набрання вироком законної сили слід залишити без змін.

Речові докази: мобільний телефон Nokia 6300 IMEI: НОМЕР_8 із сім-карткою «лайфселл» № НОМЕР_9 ; мобільний телефон Nomi IMEI 1: НОМЕР_10 , IMEI 2: НОМЕР_11 ; мобільний телефон Samsung S/N: НОМЕР_12 ; грошові кошти в сумі 10910 (десять тисяч дев?ятсот десять) доларів США; 5) Грошові кошти в сумі 2350 Євро; предмет зовні схожий на автомат АК-СУ з номером: НОМЕР_13 , споряджений магазин до нього з 30 предметами зовні схожими на набої калібру 5,45; мобільний телефон «LG», модель KF510, IMEI: НОМЕР_14 , S/N: НОМЕР_15 , без сім-картки, в телефоні міститься карта пам?яті micro-SD «Kingston» об`ємом 2 GB; мобільний телефон «РОСО Х3 NFC», IMEI (слот SIM1): НОМЕР_16 , IMEI (слот SIM2): НОМЕР_17 ; мобільний телефон «LG», модель KF510, IMEI: НОМЕР_14 , S/N: НОМЕР_15 , без сім-картки, в телефоні міститься карта пам?яті micro-SD «Kingston» об?ємом 2 GB; мобільний телефон «РОСО Х3 NFC», IMI (слот SIM1): НОМЕР_16 , IMEI (слот SIM2): НОМЕР_17 , - слід конфіскувати в дохід держави у зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Захід забезпечення кримінального провадження вжитий ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року на транспортний засіб марки Hyundai Veloster, синього кольору, держаний номерний знак НОМЕР_18 , номер шасі: НОМЕР_19 , який належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_6 , - слід залишити без змін, у зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Процесуальні витрати на залучення експертів для проведення судових експертиз у кримінальному провадженні, стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 323 324 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_6 , визнати винним у скоєнні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, ч. 1 ст. 263 КК України, та обрати йому покарання за:

- ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі на строк 15 /п`ятнадцять років/, з конфіскацією майна що перебуває у власності ОСОБА_6 ;

- ч. 1 ст. 263 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 /п`ять/ років;

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_6 покарання у виді 15 /п`ятнадцяти років/ позбавлення волі, з конфіскацією майна що перебуває у власності ОСОБА_6 .

Запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_6 - до набрання вироком законної сили залишити без змін.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_6 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі - з 19 червня 2025 року до дня набрання вироком законної сили.

Строк відбуття покарання рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Стягнути з ОСОБА_6 витрати на проведення експертиз в розмірі 7 131 /сім тисяч сто тридцять одну гривню/ 20 копійок.

Захід забезпечення кримінального провадження вжитий ухвалою Шевченківського районного суду міста Києва від 24 липня 2025 року на транспортний засіб марки Hyundai Veloster, синього кольору, держаний номерний знак НОМЕР_18 , номер шасі: НОМЕР_19 , який належить на праві приватної власності обвинуваченому ОСОБА_6 , - залишити без змін, у зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Речові докази: мобільний телефон Nokia 6300 IMEI: НОМЕР_8 із сім-карткою «лайфселл» № НОМЕР_9 ; мобільний телефон Nomi IMEI 1: НОМЕР_10 , IMEI 2: НОМЕР_11 ; мобільний телефон Samsung S/N: НОМЕР_12 ; грошові кошти в сумі 10910 (десять тисяч дев?ятсот десять) доларів США; 5) Грошові кошти в сумі 2350 Євро; автомат АК-СУ з номером: НОМЕР_13 , споряджений магазин до нього з 30 набоями калібру 5,45; мобільний телефон «LG», модель KF510, IMEI: НОМЕР_14 , S/N: НОМЕР_15 , без сім-картки, в телефоні міститься карта пам?яті micro-SD «Kingston» об`ємом 2 GB; мобільний телефон «РОСО Х3 NFC», IMEI (слот SIM1): НОМЕР_16 , IMEI (слот SIM2): НОМЕР_17 ; мобільний телефон «LG», модель KF510, IMEI: НОМЕР_14 , S/N: НОМЕР_15 , без сім-картки, в телефоні міститься карта пам?яті micro-SD «Kingston» об?ємом 2 GB; мобільний телефон «РОСО Х3 NFC», IMI (слот SIM1): НОМЕР_16 , IMEI (слот SIM2): НОМЕР_17 , - конфіскувати в дохід держави у зв`язку з необхідністю виконання додаткового покарання у виді конфіскації майна.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого Кримінальним процесуальним кодексом України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляція до апеляційного суду протягом 30 діб з моменту проголошення, а для обвинуваченого - з моменту вручення копії вироку.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3