ОЧАКІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 483/932/25
Провадження № 1-кс/483/110/2025
У Х В А Л А

Іменем України

18 серпня 2025 року м. Очаків

Слідча суддя Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

представника скаржника - ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду скаргу ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим, -

В С Т А Н О В И Л А:

15 серпня 2025 року ОСОБА_4 звернувся до Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області зі скаргою на постанову дізнавача СД ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 08 серпня 2025 року про відмову у задоволенні клопотання про визнання потерпілим у кримінальному провадженні № 0000022.

Скаргу обґрунтовано тим, що 25 червня 2025 року він звернувся до ВП № 7 МРУП ГУНП в Миколаївській області із заявою, в якій повідомлялось про неправомірні дії підприємства, в яких вбачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України. На підставі ухвали слідчої судді Очаківського міськрайонного суду Миколаївської області від 08 липня 2025 року відповідні відомості були внесені до ЄРДР та розпочато досудове розслідування. 18 липня 2025 року він звернувся до дізнавача з клопотанням про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні та вручення пам`ятки про права та обов`язки. Постановою дізнавача від 22 липня 2025 року у задоволенні клопотання відмовлено. Ухвалою слідчої судді від 06 серпня 2025 року постанову дізнавача від 22 липня 2025 року було скасовано. Постановою дізнавача ОСОБА_5 від 08 серпня 20245 року з мотивів ненадання конкретних відповідей на запити дізнавача в порядку ст. 93 Кримінального процесуального кодексу України, а також не підтвердження інформації щодо спричинення будь якої шкоди, скаржнику відмовлено у визнанні його потерпілим.

Представник скаржника в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити. Пояснив, що оскаржувану постанову мотивовано тим, що заявником не надано доказів порушення його права. Так, визнання заявника потерпілим фактично поставлено у залежність від виконання ним обов`язку доказування, що є неправомірним.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, його неявка не перешкоджає розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідча суддя дійшла такого.

СД ВП №7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000022 від 10 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, за заявою ОСОБА_6 щодо неправомірних дій ТОВ «Агрофірма Лиманський».

11 липня 2025 року дізнавачем ОСОБА_7 на адресу ОСОБА_4 направлено запит в порядку ст. 93 КПК України з вимогою надати інформацію, що стосується дізнання, а саме чи перебувають у його користуванні (оренді суборенді) спірні земельні ділянки; якщо так, то на яких підставах здійснюється обробіток вказаних земельних ділянок; надати копії правовстановлюючих документів (договори оренди/суборенди); чи мають спірні земельні ділянки відповідно до кадастрових номерів встановлені межі та чи розмежовані вони на місцевості з іншими суміжними земельними ділянками; чи сплачується орендна плата або податок за користування вказаними земельними ділянками, якщо так то які суми та який період виплат.

18 липня 2025 ОСОБА_4 подав клопотання про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000022 від 10 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України.

22 липня 2025 року постановою дізнавча СД ВП №7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 відмовлено у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 10 липня 2025 року з мотивів не надання відповідні за запит в порядку ст. 93 КПК України.

Ухвалою слідчої судді Очаківського міськрайонного суду від 06 серпня 2025 року постанову дізнавача від 22 липня 2025 року скасовано.

30 липня 2025 року дізнавачем ОСОБА_5 на адресу ОСОБА_4 повторно направлено запит в порядку ст. 93 КПК України з вимогою надати інформацію, що стосується дізнання, а саме чи перебувають у його користуванні (оренді суборенді) спірні земельні ділянки; якщо так, то на яких підставах здійснюється обробіток вказаних земельних ділянок; надати копії правовстановлюючих документів (договори оренди/суборснди); чи мають спірні земельні ділянки відповідно до кадастрових номерів встановлені межі та чи розмежовані вони на місцевості з іншими суміжними земельними ділянками; чи сплачується орендна плата або податок за користування вказаними земельними ділянками, якщо так то які суми та який період виплат.

07 серпня 2025 року заявником на адресу дізнавача надано відповідь на запит в порядку ст. 93 КПК України про те, що ним до заяви про вчинення кримінального правопорушення додана інформаційна довідка, яка містить інформацію з Державного реєстру прав про державну реєстрацію всіх земельних ділянок, які належать йому на праві власності та оренди. Крім того, під час проведення досудового розслідування, у разі необхідності перенесення даних Державного земельного кадастру про межі земельних ділянок на місцевість, слід залучити спеціаліста для геодезичного встановлення таких, що входить до повноважень дізнавача. До того ж, для визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок захоплення земельних ділянок, є необхідність залучення уповноважених органів або осіб, яким такі повноваження надані Методикою визначення розміру шкоди, заподіяної внаслідок самовільного зайняття земельних ділянок, використання земельних ділянок не за цільовим призначенням, псування земель, порушення режиму, нормативів і правил їх використання, затвердженої Постановою Кабінету Міністрів України від 25 липня 2007 р. № 963.

Постановою дізнавача ОСОБА_5 від 08 серпня 2025 року заявнику відмовлено у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні з мотивів не надання заявником конкретних доказів на підтвердження завдання йому шкоди, а також не підтвердження ним права володіння спірними земельними ділянками.

Відповідно до ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

Частина 5 цієї статті зазначає, що за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині 1 цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Згідно правової позиції Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019р., справа № 439/397/17, поняття «потерпілий» у матеріальному кримінальному праві та у кримінальному процесі за змістом не є тотожними. У кримінально-правовому розумінні потерпілий це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода.

Поняття «потерпілий» в кримінально-правовому значенні є первинним щодо його розуміння в кримінальному процесі, оскільки в кримінальному праві потерпілий з`являється об`єктивно, в результаті вчинення саме проти нього кримінального правопорушення.

Отже, потерпілий у кримінально-правовому розумінні як жертва посягання з`являється вже з моменту вчинення такого посягання, незалежно від того, чи закріплений такий статус процесуально.

Згідно зі ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат, є обставинами, які підлягають доказуванню у кримінальному провадження.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, підставою для відмови у визнанні ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000022 від 10 липня 2025 року, потерпілим став висновок дізнавча про те, що останнім не надано конкретних витребуваних дізнавачем документів, а тому питання щодо залучення потерпілим буде вирішено після отримання усіх витребуваних документів.

Слідча суддя звертає увагу, що контекст ч. 5 ст. 55 КПК України у поєднанні з п. 3 ч. 1 ст. 91 КПК України, дозволяє зробити висновок, що саме дізнавач після проведення певних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, повинен встановити наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди.

Права потерпілого визначають обсяг та межі його дозволеної і гарантованої поведінки у кримінальному провадженні, широкий обсяг прав, якими наділяється потерпілий, покликаний забезпечити його активну участь у кримінальному провадженні, що, у свою чергу, необхідне для повного виконання завдань кримінального провадження, визначених у статті 2 КПК України.

З урахуванням наведеного, слідча суддя приходить до висновку, що ОСОБА_4 , який подав заяву про вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 197-1 КК України, є потерпілим у кримінальному провадженні в розумінні вимог статті 55 КПК України.

Висновок дізнавача про відмову у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні №0000022 від 10 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України, є необґрунтованим. Всупереч вимогам частини 5 статті 55 КПК України оскаржувана постанова дізнавча не містить обґрунтованих посилань на очевидні та достатні підстави вважати, що заява ОСОБА_4 про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій статті 55 КПК України.

Дізнавач в оскаржуваній постанові неправомірно прийшов до переконання, що ненадання заявником усієї витребуваної у нього інформації, не дає органу дізнання всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викриваюсь, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень, оскільки саме на дізнавача покладено обов`язок доказування обставин справи, передбачених статтею 91 КПК України, а покладення цього обов`язку на заявника суперечить завданню кримінального провадження встановленого ст. 2 КПК України.

Таким чином, оскаржувана постанова підлягає скасуванню, а скарга задоволенню.

Керуючись ст.ст.303, 306, 307, 309 КПК України, слідча суддя,-

У Х В А Л И Л А:

Скаргу ОСОБА_4 на постанову дізнавача СД ВП № 7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 про відмову у визнанні потерпілим - задовольнити.

Постанову дізнавча СД ВП №7 Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_5 від 08 серпня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000022 від 10 липня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 197-1 КК України - скасувати.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідча суддя: