Справа 333/4237/25
Провадження 1-кс/333/2225/25
УХВАЛА

Іменем України

02 липня 2025 року м.Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя, клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту у кримінальному провадженні №0001008 від 31.01.2025 року відносно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно до ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має статус адвоката,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

01 липня 2025 року старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , звернувся до суду із клопотанням про застосування запобіжного заходу у кримінальному провадженні №0001008 від 31.01.2025 року у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України.

Вимоги клопотання обґрунтовані тим, що 27 січня 2025 року ОСОБА_8 , займаючи посаду офіцера відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , в силу покладених на нього обов`язків за посадою, з`ясував, що раніше знайомий йому військовозобов`язаний ОСОБА_9 вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 210-1 КУпАП, а саме не з`явився 16 січня 2025 року за раніше врученою йому у встановлений спосіб повісткою про виклик до ІНФОРМАЦІЯ_3 , у зв`язку з чим, останнього 26 січня 2025 року оголошено у розшук як особу, яка не прибула за викликом до ТЦК та СП. Після встановлення зазначеного факту у ОСОБА_8 виник злочинний умисел, спрямований на одержання неправомірної вигоди від військовозобов`язаного ОСОБА_9 за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 щодо прийняття рішення про зняття ОСОБА_9 з розшуку як особи, яка не прибула за викликом до ТЦК та СП, до реалізації якого ОСОБА_8 вирішив залучити ОСОБА_11 та ОСОБА_6 , який відповідно до ст. 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має статус адвоката, як осіб, які мають можливість повідомляти ОСОБА_9 висунуті вимоги щодо одержання від нього неправомірної вигоди за здійснення такого впливу. Так, у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, але не пізніше 29 січня 2025 року, ОСОБА_8 , діючи з метою реалізації злочинного умислу спрямованого на одержання неправомірної вигоди для себе та співучасників злочину, довів свій злочинний план ОСОБА_11 та повідомив про необхідність залучення для його реалізації ОСОБА_6 , який будучи адвокатом, зможе висунути ОСОБА_9 вимогу щодо надання неправомірної вигоди, одержати її, після чого передати у заздалегідь розподілених долях всім учасникам злочинного плану. В подальшому, ОСОБА_6 , діючи з метою реалізації спільного із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 злочинного плану спрямованого на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 для себе та третіх осіб співучасників злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_11 за вплив на прийняття рішення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 щодо зняття ОСОБА_9 з розшуку, як особи, яка не прибула за викликом до ТЦК та СП, 29 січня 2025 року за допомогою мобільного зв`язку повідомив ОСОБА_9 про те, що останнього оголошено у розшук, як особу яка не прибула за викликом до ТЦК та СП. Далі, 31 січня 2025 року ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію спільного із ОСОБА_8 та ОСОБА_11 злочинного умислу спрямованого на одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_9 для себе та співучасників злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , за допомогою мобільного зв`язку повідомив останньому, що для зняття його з розшуку необхідно негайно передати для працівників ТЦК та СП грошові кошти в сумі 1000 доларів США (41820 грн. в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валют станом на 31.01.2025 року) в якості неправомірної вигоди, в інакшому випадку для нього настануть негативні наслідки у вигляді застосування наданих ТЦК та СП повноважень щодо залучення працівників поліції для його адміністративного затримання та подальшого притягнення до адміністративної відповідальності. 07 лютого 2025 року о 16 годині 54 хвилини ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію спільного злочинного умислу спрямованого на одержання від неправомірної вигоди ОСОБА_9 для себе та співучасників злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_11 , діючи відповідно до раніше узгодженого із ОСОБА_11 та ОСОБА_8 злочинним планом, під час особистої зустрічі за місцем мешкання ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_3 , довів останньому пропозицію про передачу неправомірної вигоди для працівників ТЦК та СП у вигляді грошових коштів у сумі 1300 доларів США, аргументуючи збільшення вказаної суми неправомірної вигоди спливом значного часу з дати висунення першої пропозиції та необхідності у передачі частини неправомірної вигоди керівництву ІНФОРМАЦІЯ_3 . В свою чергу ОСОБА_9 , розуміючи владні повноваження та службове становище співробітників ТЦК та СП, від імені яких діяв ОСОБА_6 , незаконність їх дій, а також те, що в разі не надання неправомірної вигоди, для нього настануть негативні наслідки у вигляді застосування наданих ТЦК та СП повноважень щодо залучення працівників поліції для його адміністративного затримання та подальшого притягнення його до адміністративної відповідальності, ОСОБА_9 погодився на незаконну пропозицію про передачу неправомірної вигоди у вигляді грошових коштів у сумі 1300 доларів США (54336 грн. в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валют станом на 31.01.2025 року) за вплив на прийняття рішення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 щодо зняття його з розшуку як особи, яка не прибула за викликом до ТЦК та СП. При цьому, ОСОБА_9 повідомив, що у нього є лише частина необхідної суми неправомірної вигоди, а саме 1000 доларів США (41820 грн. в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валют станом на 31.01.2025 року). Після цього, ОСОБА_9 передав, а ОСОБА_6 діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , одержав від ОСОБА_9 частину неправомірної вигоди, а саме грошові кошти в сумі 1000 доларів США (41820 грн. в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валют станом на 31.01.2025) за вплив на прийняття рішення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 щодо зняття ОСОБА_9 з розшуку, як особи, яка не прибула за викликом до ТЦК та СП, шляхом складання ОСОБА_8 відносно ОСОБА_9 фіктивного протоколу про вчинення ОСОБА_9 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП, штраф за вчинення якого сплачувати не потрібно. Далі, 11 лютого 2025 року ОСОБА_8 , діючи на виконання раніше розробленого злочинного плану, перебуваючи у приміщенні ІНФОРМАЦІЯ_3 , за відсутності ОСОБА_9 , з метою впливу на прийняття рішення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 щодо зняття ОСОБА_9 з розшуку, як особи, яка не з`явилась до ІНФОРМАЦІЯ_3 , склав та в подальшому передав завідомо неправдивий офіційній документ, а саме протокол № 328 від 11 лютого 2025 року про вчинення ОСОБА_9 адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 210-1 КУпАП оператору відділення військового обліку та бронювання сержантів і солдатів запасу ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_12 , який не будучи обізнаним про незаконні дії ОСОБА_8 вніс до ІКС «Оберіг» відомості про зняття ОСОБА_9 з розшуку, у зв`язку з самостійним з`явленням останнього до ІНФОРМАЦІЯ_3 . Крім того, 13 лютого 2025 року начальник ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 , також не будучи обізнаним про незаконність дій ОСОБА_8 та будучи впевненим у тому, що 11 лютого 2025 року ОСОБА_9 прибув до приміщення ІНФОРМАЦІЯ_3 , де відносно нього ОСОБА_8 було складено відповідний протокол, направив до Запорізького РУП ГУНП в Запорізькій області повідомлення про скасування розшуку ОСОБА_9 . Після цього, 14 лютого 2025 року, ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію спільного з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 злочинного умислу, спрямованого на одержання від ОСОБА_9 неправомірної вигоди для себе та співучасників злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у вигляді грошових коштів у сумі 1300 доларів США (54336 грн. в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валют станом на 14.02.2025) за вплив на прийняття рішення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 щодо зняття ОСОБА_9 з розшуку, як особи яка не прибула за викликом до ТЦК та СП, за допомогою мобільного зв`язку повідомив ОСОБА_9 , що останнього вже знято з розшуку та з метою одержання другої частини неправомірної вигоди, надіслав ОСОБА_9 номери трьох банківський карток, на які необхідно перерахувати грошові кошти у сумі 12450 гривень, що еквівалентно 300 доларів США. В подальшому, того ж дня ОСОБА_9 , діючи на виконання незаконної пропозиції ОСОБА_6 , перебуваючи в приміщенні ТЦ «Україна» за адресою: м. Запоріжжя, пр. Соборний, 147, у період часу з 15 години 49 хвилин до 16 години 30 хвилин, за допомогою «POS-терміналу» перевів, на вказані ОСОБА_6 банківські карти № НОМЕР_1 , № НОМЕР_2 по 5000 грн та на банківську карту № НОМЕР_3 2450 грн. на загальну суму 12450 гривень, тим самим передав, а ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , одержав від ОСОБА_9 другу частину неправомірної вигоди, а саме 12450 гривень за вплив на прийняття рішення начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 щодо зняття ОСОБА_9 з розшуку, шляхом неправдивого повідомлення ОСОБА_8 особи, уповноваженої на виконання функцій держави начальника ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 про те, що ОСОБА_9 з`явився до ТЦК та СП, та про те, що відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 210-1 КУпАП. Таким чином, ОСОБА_6 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_8 , одержав від ОСОБА_9 неправомірну вигоду для себе та третіх осіб співучасників злочину ОСОБА_8 та ОСОБА_11 у сумі 1000 доларів США (41820 грн. в гривневому еквіваленті відповідно до офіційного курсу валют станом 31.01.2025 року) та 12450 гривень за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, а саме начальником ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_10 щодо зняття ОСОБА_9 з розшуку, як особи яка не прибула за викликом до ТЦК та СП. На підставі викладеного, ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 369-2 КК України, тобто в одержанні неправомірної вигоди для себе та третіх осіб за вплив на прийняття рішення особою, уповноваженою на виконання функцій держави, вчинене за попередньою змовою групою осіб. Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування також встановлено наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення. Слідство під час досудового розслідування прийшло до висновку, що для забезпечення належної явки підозрюваного ОСОБА_6 в слідчі органи і суд, можливості виконання у відношенні нього процесуальних рішень, необхідно обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

У судовому засіданні слідчий підтримав своє клопотання у повному обсязі та послався на обставини, які у ньому були викладені.

Прокурор у судовому засіданні стверджував, що вжиття більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою з огляду на обставини скоєного та ризики, які існують.

У судовому засіданні підозрюваний та його захисник заперечували проти застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, просили суд відмовити у задоволенні клопотання.

Заслухавши думку сторін кримінального провадження, дослідивши клопотання, копії матеріалів, якими слідчий, прокурор обґрунтовують доводи клопотання, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню, виходячи з такого.

Судом встановлено, що 31.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення за ч.2 ст.369-2 КК України (кримінальне провадження №0001008).

Клопотання слідчого погоджене з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , оформлене відповідно до вимог ст.184 КПК України. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання, витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань щодо кримінального провадження.

01.07.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до пункту 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, №182).

Згідно з п.1 ч.1 ст.178 КПК України слідчий суддя, суд при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу зобов`язаний оцінити вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, встановлено, що надані слідчим докази доводять обставини, які свідчать про обґрунтовану підозру у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.28 ч.2 ст.369-2 КК України. Наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: показаннями свідків, оглядом мобільного телефону ОСОБА_9 , протоколами проведених негласних слідчих (розшукових) дій; інформацією отриманою від банків щодо руху грошових коштів по розрахункових рахунках ОСОБА_6 ; оглядом долучених до матеріалів кримінального провадження документів; висновками судових експертиз; іншими матеріалами досудового розслідування у своїй сукупності.

Не вдаючись в оцінку даних доказів, та інших доказів, зібраних на досудовому слідстві, слідчий суддя в той же час враховує об`єктивний характер встановлених фактів і доходить висновку, що підозра підтверджується доказами, які є достатніми на даному етапі досудового розслідування.

Відповідно до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

При застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя оцінює в сукупності такі обставини: міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці проживання має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, відповідно до ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має статус адвоката.

Кримінальне правопорушення, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_6 , відносяться згідно зі ст.12 КК України до категорії нетяжких злочинів. У разі визнання підозрюваного винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.369-2 КК України, йому загрожує покарання у виді штрафу від двох тисяч до п`яти тисяч п`ятисот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або позбавленням волі на строк від двох до п`яти років.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. При визначенні ризиків закон не вимагає неспростовних доказів того, що підозрюваний однозначно, поза всяким сумнівом, здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає обґрунтування, що він має реальну можливість їх здійснити.

Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, слід вважати наявними за умови достатньої їх ймовірності.

У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26.07.2001 року Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні кримінального правопорушення, з огляду на те, що підозрюваний з метою уникнення настання такої кримінальної відповідальності може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, дані про особу підозрюваного, обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, слідчий суддя дійшов висновку про існування з боку підозрюваної особи наступних ризиків: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків.

Згідно з положеннями статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу та недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. У кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Таким чином, враховуючи обставини, перераховані у ст.178 КПК України, оцінивши ступінь порушення цінностей суспільства у даному кримінальному провадженню, конкретні обставини справи, намагаючись забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, а також зважаючи на доведеність слідчим під час розгляду клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених ч.1 ст.176 КПК України, не може запобігти наведеним під час розгляду клопотання ризикам, слідчий суддя вбачає за доцільне застосувати до підозрюваного запобіжний захід домашній арешт.

Враховуючи надані підозрюваним пояснення щодо режиму роботи, виходячи з того, що ОСОБА_6 є основним годувальником у родині, слідчий суддя вбачає за доцільне встановити інші години знаходження підозрюваного за місцем проживання, а саме: з 17-00 години до 08-00 години.

Також слідчий суддя вважає за необхідне одночасно із застосуванням до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту покласти на підозрюваного ОСОБА_6 такі обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці, що забезпечить дієвість запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у тому числі забезпечить належну поведінку підозрюваного, зменшить ризик переховування від органів досудового розслідування та суду та надасть можливість здійснювати слідство в даному кримінальному провадженні, а саме: прибувати за кожною вимогою до суду та до першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі; утримуватися від спілкування із свідками, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну; не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

При цьому заборона відлучатися за межі Запорізької області без дозволу суду жодним чином не обмежить право підозрюваного ОСОБА_6 на зайняття адвокатською діяльністю, адже за необхідності здійснення професійної діяльності за межами Запорізької області підозрюваний може звернутися до органу досудового розслідування, прокурора чи суду за відповідним дозволом.

Враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_6 є адвокатом, що підтверджується відомостями розміщеними на офіційному веб-сайті Національної Асоціації Адвокатів України, свідоцтво серії №001360, видане 31.07.2017 року Радою адвокатів Запорізької області, згідно з вимогами ст.483 КПК України слідчий суддя вбачає за необхідне про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 повідомити відповідний орган адвокатського самоврядування.

Відповідно до ст.198 КПК України висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

Керуючись ст.ст.3, 176, 177, 178, 181, 184, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м.Мелітополі та м.Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, ОСОБА_3 , погодженого з прокурором у кримінальному провадженні прокурором Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , про застосування у кримінальному провадженні №0001008 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту відносно ОСОБА_6 задовольнити частково.

Застосувати з метою встановлення обставин кримінального правопорушення до підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , який відповідно до ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має статус адвоката, раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту з перебуванням останнього за місцем свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , без застосування електронних засобів контролю, строком на два місяці, до 31 серпня 2025 року включно.

Заборонити підозрюваному ОСОБА_6 залишати у період з 17-00 години до 08-00 години своє місце проживання, за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням необхідності у разі оголошеної повітряної тривоги з метою перебування в укритті, без дозволу слідчого, прокурора або суду залежно від стадії кримінального провадження.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_6 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, строком на два місяці:

- прибувати за кожною вимогою до суду та до першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Мелітополі та м. Запоріжжі) ТУ ДБР у м. Мелітополі;

- утримуватися від спілкування із свідками, а саме: ОСОБА_9 , ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , та іншими особами з приводу обставин вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- не відлучатися за межі Запорізької області без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

Роз`яснити ОСОБА_6 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Виконання ухвали доручити співробітникам Відділення поліції №2 Запорізького районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. Контроль за виконанням домашнього арешту покласти на слідчого, який здійснює досудове розслідування даного кримінального провадження.

Повідомити відповідний орган адвокатського самоврядування про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до підозрюваного ОСОБА_6 , який відповідно до ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» має статус адвоката.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення, подання апеляційної скарги не зупиняє її виконання.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1