Справа № 592/7744/18
Провадження №1-кс/584/1/25
УХВАЛА

02.06.2025 Путивльський районний суд Сумської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 /в режимі відеоконференції/

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 /в режимі відеоконференції/

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Путивль заяву прокурора у кримінальному провадженні прокурора третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 про відвід судді Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000226 (справа № 592/7744/18) за обвинуваченням: ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 372 КК України; ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України,

встановив:

Від прокурора у вказаному кримінальному провадженні - прокурора третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_6 , надійшла заява про відвід судді Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000226 (справа № 592/7744/18) за обвинуваченням: ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27 ч. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 372 КК України; ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України.

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 02.08.2024 матеріали вказаної заяви про відвід було направлено до розгляду до Путивльського районного суду Сумської області.

Як вбачається із змісту поданої прокурором заяви про відвід, у ній зазначено, що суддею Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_7 було винесено виправдовувальний вирок від 07.10.2020 у кримінальному провадженні № 0000058 від 17.02.2015 (справа № 591/983/16-к) щодо обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_14 у притягненні до кримінальної відповідальності завідомо невинних ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

Зважаючи на це, прокурор вважає, що розгляд кримінального провадження № 0000226 (справа № 592/7744/18) за обвинуваченням: ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27 ч. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 372 КК України; ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України, суддею Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_7 буде упередженим, зважаючи на надану нею оцінку у кримінальному провадженні № 0000058 від 17.02.2015, а тому наявні підстави для відводу судді ОСОБА_7 від судового розгляду справи № 592/7744/18 на підставі п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлену вимогу підтримав у повному обсязі та просив її задовольнити.

Суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_7 в судове засідання не прибула, про дату, час та місце розгляду заяви про відвід була повідомлена належним чином, при цьому, направила на адресу суду свої письмові пояснення, а також просила розглянути питання про відвід без її участі.

Зокрема, у своїх письмових поясненнях суддя ОСОБА_7 зазначила, що у її провадженні перебувало кримінальне провадження № 591/983/16 по обвинуваченню ОСОБА_12 , ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України.

07.10.2020 за наслідками розгляду вказаного провадження під її головуванням було ухвалено виправдовувальний вирок, який на теперішній час законної сили не набрав, бо переглядається Полтавським апеляційним судом.

У кримінальному провадженні № 591/983/16 ОСОБА_12 обвинувачувався в тому, що погодив та підписав підозри потерпілим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , а ОСОБА_14 у виготовленні та підписанні письмового повідомлення про підозру ОСОБА_17 .

Виготовлення, погодження та підписання підозр ОСОБА_12 та ОСОБА_14 вказаним особам було пов`язано з подіями, що відбулися 26.01.2014 в приміщенні блоку сесійних зал Сумської обласної ради за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 2, за що 27.01.2014 працівники міліції, які здійснювали охорону громадського порядку, здійснили витіснення громадян із приміщення блоку сесійних зал Сумської обласної ради, у ході якого ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_16 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 були затримані та доставлені до приміщення Сумського МВ УМВС України в Сумській області за адресою: м. Суми, вул. Першотравнева, 21.

Під час розгляду провадження № 591/983/16 суддею ОСОБА_7 досліджувалися та аналізувалися докази, а саме матеріали кримінального провадження № 0000409 (у цьому провадженні знаходяться документи з приводу подій, що відбулися 26.01.2014 в приміщенні блоку сесійних зал Сумської обласної ради за адресою: м. Суми, пл. Незалежності, 2, внаслідок чого 27.01.2014 були затримані та доставлені до приміщення Сумського МВ УМВС України в Сумській області потерпілі ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_17 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_26 , ОСОБА_16 , ОСОБА_27 , ОСОБА_28 .

У кримінальному провадженні № 592/7744/18 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_12 , ОСОБА_14 та інших, у якому прокурором було заявлено відвід головуючому судді, обвинуваченим інкримінуються, серед іншого, ті самі події, з приводу незаконного затримання та пред`явлення підозр потерпілим ОСОБА_16 , ОСОБА_15 , ОСОБА_17 .

Як вбачається з реєстру матеріалів досудового розслідування у провадженні № 592/7744/18, серед доказів є матеріали кримінального провадження, що внесене до ЄРДР 26.01.2014 за № 0000409, свідкам зазначені ОСОБА_29 , ОСОБА_30 , ОСОБА_31 , ОСОБА_32 , ОСОБА_33 , ОСОБА_34 , ОСОБА_35 , ОСОБА_36 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 , ОСОБА_40 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , ОСОБА_43 , ОСОБА_44 , ОСОБА_45 , ОСОБА_46 , ОСОБА_47 , ОСОБА_48 , ОСОБА_49 , ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 , ОСОБА_53 , ОСОБА_54 , ОСОБА_55 , ОСОБА_56 , ОСОБА_57 , ОСОБА_58 , ОСОБА_59 , ОСОБА_60 , ОСОБА_61 , ОСОБА_62 , ОСОБА_63 , ОСОБА_64 , ОСОБА_65 , ОСОБА_66 , ОСОБА_67 , ОСОБА_68 , ОСОБА_69 , ОСОБА_70 , ОСОБА_71 , ОСОБА_72 , ОСОБА_73 , ОСОБА_74 , ОСОБА_75 , ОСОБА_76 , ОСОБА_77 , ОСОБА_78 , ОСОБА_79 , які були допитані у провадженні № 591/983/16.

Зазначеним доказам суддею ОСОБА_7 наданий аналіз на предмет їх належності та допустимості у виправдовувальному вироку від 07.10.2020 у кримінальному провадженні № 591/983/16 щодо ОСОБА_12 та ОСОБА_14 .

Враховуючи, що у кримінальному провадженні № 591/983/16 по обвинуваченню ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 372 КК України, 07.10.2020 ухвалено виправдовувальний вирок, у якому суддею ОСОБА_7 вже висловлена позиція з приводу відсутності винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_14 у подіях щодо виготовлення, погодження та підписання підозр потерпілим ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_15 , тому є обґрунтованими сумніви прокурора щодо безсторонності ОСОБА_7 , як судді у кримінальному провадженні № 592/7744/18 по обвинуваченню ОСОБА_80 , ОСОБА_81 , ОСОБА_14 та інших.

Отже, запобігаючи можливому конфлікту інтересів, виходячи з мотивів заявленого відводу, будь-який сценарій вирішення кримінального провадження № 592/7744/18 по обвинуваченню ОСОБА_4 , ОСОБА_81 , ОСОБА_14 та інших буде викликати у сторін кримінального провадження (стороннього спостерігача) сумніви в неупередженості суду, внаслідок чого буде порушено право учасників судового провадження очікувати від держави справедливого суду, враховуючи позицію прокурора, на переконання якого вказана вище обставина згідно з приписами п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України є такою, що об`єктивно виключає участь ОСОБА_7 , як судді, в розгляді вказаного провадження, дотримуючись права осіб, які приймають участь в кримінальному провадженні, на справедливий суд.

Застосовуючи чинне національне законодавство України, усталену судову практику ЄСПЛ щодо тлумачення понять «незалежний», «безсторонній» та щодо визначення суб`єктивного і об`єктивного критеріїв неупередженості (безсторонності) суду, з метою виключення будь-яких можливих сумнівів у стороннього спостерігача (сторін судового провадження) в об`єктивності та неупередженості судді ОСОБА_7 , як головуючої по справі, вважає, що відвід прокурора підлягає задоволенню.

Обвинувачений ОСОБА_82 в судовому засіданні звертав увагу суду на те, що прокурор просить суд відвести суддю ОСОБА_7 , в той же час, у поданій заяві він просить відвести якусь суддю Кіровоградської області. Тому, щоб не вдаватись до фальсифікацій, підміни заяви, переписання прокурором заяви, просив суд повернути подану заяву прокурору для її належного оформлення, для того, щоб прокурор належним чином її оформив, та узгодив, кого саме треба відвести: чи суддю Кіровоградської області чи суддю Білопільського районного суду.

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримав позицію обвинуваченого ОСОБА_80 та зазначив, що зі змісту заяви про відвід, зокрема з її прохальної частини, неможливо встановити, якого саме суддю просить відвести прокурор.

Інші учасники судового провадження в судове засідання не прибули.

Від обвинуваченого ОСОБА_8 та захисників ОСОБА_83 та ОСОБА_84 на адресу суду надійшли письмові клопотання про відкладення розгляду справи.

Ухвалою суду від 02.06.2025, постановленою в судовому засіданні, відомості про яку занесено до журналу судового засідання, у задоволенні вказаних клопотань було відмовлено.

З`ясувавши позицію особи, якій було заявлено відвід, заслухавши думку осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, дослідивши матеріали заяви про відвід, суд приходить до наступного висновку.

Суд не погоджується з доводами обвинувачених ОСОБА_80 та ОСОБА_5 щодо недоліків поданої прокурором заяви про відвід.

Як вбачається із метеріалів справи, заяву про відвід судді Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_7 у справі № 592/7744/18 було подано прокурором третього відділу процесуального керівництва Департаменту організації, процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення у кримінальних провадженнях про злочини, вчинені у зв`язку із масовими протестами у 2013-2014 роках, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_85 .

Вказана заява надійшла до Білопільського районного суду Сумської області, у провадженні якого перебуває справа № 592/7744/18 (т.1, а.с.1-3).

Зазначена заява підписана заявником із застосуванням кваліфікованого електронного підпису.

Як вбачається зі змісту вказаної заяви, у ній прокурор просить відвести суддю Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_7 від участі у судовому розгляді кримінального провадження № 0000226 (справа № 592/7744/18) за обвинуваченням: ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27 ч. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 372 КК України; ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України.

В подальшому, голова Білопільського районного суду Сумської області звернувся до Сумського апеляційного суду з поданням, у якому просив вирішити питання щодо направлення заяви про відвід судді ОСОБА_7 до іншого суду, з підстав, викладених у поданні (т.1, а.с.46).

Ухвалою Сумського апеляційного суду від 02.08.2024 було задоволено подання голови Білопільського районного суду Сумської області та матеріали вказаної заяви прокурора було направлено для розгляду до Путивльського районного суду Сумської області (т.1, а.с. 54-55).

Зокрема, як вбачається зі змісту ухвали Сумського апеляційного суду від 02.08.2024, у ній зазначено наступне: «Матеріали заяви прокурора ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000226 (справа № 592/7744/18) по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 28, ст. 340, ч.3 ст.27, ч.3 ст. 371 в редакції від 16 травня 2013 року, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 372, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 371, в редакції від 16 травня 2013 року, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 343 в редакції від 23 лютого 2014 року КК України, ОСОБА_8 за ч.5 ст. 27, ст. 340,ч.4 ст. 41, ч.3 ст. 371 в редакції від 16 травня 2013 року, ч.3 ст. 27, ч.2 ст.28, ч.1 ст. 372, ч.3 ст.27, ч.2 ст. 28, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 371, в редакції від 16 травня 2013 року, ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 343 в редакції від 23 лютого 2014 року КК України, ОСОБА_9 за ч. 5 ст. 27, ст. 340, ч. 3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.1 ст. 372, ч.3 ст. 27, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 371 в редакції від 16 травня 2013 року, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 343 в редакції від 23 лютого 2014 року КК України, ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч.4 ст.41, ч.2 ст. 28, ч.2 ст. 372, ч.4 ст. 41, ч.2 ст.15, ч.3 ст. 371 в редакції від 16 травня 2013 року КК України, ОСОБА_12 за ч. 5 ст.27 ст. 340, ч.4 ст. 41, ч.2 ст. 15 ч.3 ст. 371 в редакції від 16 травня 2013 року КК України, ОСОБА_13 за ч. 5 ст. 27, ст. 340, ч.4 ст. 41, ч.2 ст. 15, ч. 3 ст. 41, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 372, ч.4 ст. 41, ч.2 ст. 15, ч.3 ст. 371 в редакції від 16 травня 2013 року КК України, ОСОБА_10 за ч. 5 ст. 27, ст. 340, ч. 4 ст. 41, ч.2 ст. 28 ч.1 ст. 372, ч.4 ст. 41, ч.2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 в редакції від 16 травня 2017 року КК України та ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України, направити для розгляду до Путивльського районного суду Сумської області» (т.1, а.с. 54-55).

Після постановлення Сумським апеляційним судом вказаної ухвали, матеріали заяви прокурора ОСОБА_6 про відвід судді ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000226 (справа № 592/7744/18) було направлено на розгляд до Путивльського районного суду Сумської області (т.1, а.с.59-60).

Таким чином, на розгляді Путивльського районного суду Сумської області перебуває заява прокурора ОСОБА_6 про відвід судді Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_7 у кримінальному провадженні № 0000226 (справа № 592/7744/18) за обвинуваченням: ОСОБА_4 за ч. 3 ст. 27 ч. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 27 ч. 1 ст. 371, ч. 2 ст. 28 ст. 340, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_8 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 4 ст. 41 ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_9 за ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 343, ч. 3 ст. 27 ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_10 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 28 ч.1 ст. 372 КК України; ОСОБА_5 за ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 372, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_11 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 372, ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_12 за ч. 5 ст. 27 ст. 340, ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371 КК України; ОСОБА_13 за ч. 4 ст. 41 ч. 2 ст. 15 ч. 3 ст. 371, ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України; ОСОБА_14 за ч. 5 ст. 27 ст. 340 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 81 КПК України, у разі заявлення відводу слідчому судді або судді, який здійснює судове провадження одноособово, його розглядає інший суддя цього ж суду, визначений у порядку, встановленому частиною третьою статті 35 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 80 КПК України, за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, суддя зобов`язаний заявити самовідвід. За цими ж підставами йому може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.

Перелік підстав, за наявності яких особами, які беруть участь в кримінальному провадженні, може бути заявлено відвід судді, визначений ч. 1 ст. 75 КПК, а саме: 1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; 2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; 3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; 4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; 5) у випадку порушення встановленого ч. 3 ст. 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

Частиною шостою, пунктами 1, 2 частини сьомої статті 56 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» від 02.06.2016 № 1402-VIII визначено, що суддя повинен додержуватися присяги. Суддя зобов`язаний справедливо, безсторонньо та своєчасно розглядати і вирішувати судові справи відповідно до закону з дотриманням засад і правил судочинства, дотримуватися правил суддівської етики.

Відповідно до статті 57 цього Закону присяга судді вимагає від нього об`єктивно, безсторонньо, неупереджено, незалежно, справедливо та кваліфіковано здійснювати правосуддя від імені України, керуючись принципом верховенства права, підкоряючись лише закону, чесно і сумлінно здійснювати повноваження та виконувати обов`язки судді, дотримуватися етичних принципів і правил поведінки судді, не вчиняти дій, що порочать звання судді або підривають авторитет правосуддя.

Відповідно до статей 1, 3 Кодексу суддівської етики cуддя як носій судової влади повинен бути прикладом неухильного дотримання принципу верховенства права і вимог закону, присяги судді. Суддя має докладати зусиль, щоб на думку звичайної розсудливої людини (законослухняної людини, яка, будучи достатньою мірою поінформованою про факти та процеси, що відбуваються, об`єктивно сприймає інформацію та обставини зі сторони) його поведінка відповідала високому статусу посади та не викликала обґрунтованих сумнівів у його доброчесності.

У преамбулі цього Кодексу наголошено, що судді добровільно беруть на себе більш істотні обмеження, пов`язані з дотриманням етичних норм як у поведінці під час здійснення правосуддя, так і в позасудовій поведінці.

Статтею 7 Кодексу суддівської етики визначено, що суддя повинен старанно й неупереджено виконувати покладені на нього обов`язки.

У пункті 49 Висновку № 3 (2002) Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що судді у своїй діяльності повинні керуватися принципами професійної поведінки.

Стосовно правил поведінки судді Консультативна рада європейських суддів вважає, що кожний окремий суддя повинен робити все можливе для підтримання судової незалежності на інституційному та особистому рівнях; судді повинні поводитися гідно при виконанні посадових обов`язків; вони повинні забезпечувати високий ступінь професійної компетентності, мати високий рівень професійної свідомості та виконувати свої обов`язки ретельно (пункт 50 Висновку Консультативної ради європейських суддів до уваги Комітету Міністрів Ради Європи № 3 (2002).

Зазначені обов`язки судді є професійними стандартами, що формують модель поведінки, яку суддя повинен ставити за мету і якої повинен дотримуватися.

Згідно з ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

При вирішенні цих заяв, суд керується положеннями кримінального процесуального законодавства України, а також ураховує практику Європейського суду з прав людини.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово вказував на існування двох елементів безсторонності суду: суб`єктивної, яка полягає у тому, щоб жоден із його членів відкрито не проявляв упередженість та особисту зацікавленість, а також об`єктивної, що передбачає існування достатніх гарантій, щоб виключити будь-які сумніви щодо цього.

Так, у справі за заявою Мироненка і Мартенка проти України (заява № 4785/02) Європейський суд з прав людини зазначив, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності суду має визначатися для цілей п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв. За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається серед інших аспектів, чи забезпечував суд як такий та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності (див. у справі «Фей проти Австрії», «Ветштайн проти Швейцарії»). У кожній окремій справі слід визначити чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та сутність, що свідчать про те, що суд є безстороннім (див. у справі «Пуллар проти Сполученого королівства»).

Суб`єктивний критерій полягає у з`ясуванні особистих переконань конкретного судді у певній справі. Оскільки доказів протилежного не надано, то по суб`єктивному критерію особиста безсторонність судді презюмується. Щодо об`єктивного критерію оцінки неупередженості, то необхідно визначити, поза межами особистої поведінки судді, чи немає підтверджених фактів, які могли б спричинити сумніви щодо неупередженості судді.

Заява про відвід не є безумовною підставою для відсторонення судді від участі у кримінальному провадженні. При вирішенні питання про те, чи існують обґрунтовані причини вважати, що вимог щодо неупередженості не було дотримано, точка зору сторони є важливою, але не є вирішальною. Вирішальним є те, чи таке побоювання може бути об`єктивно виправданим (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Клейн та інші проти Нідерландів»).

Стороною обвинувачення не викладено будь-яких фактичних даних, які б могли слугувати підставою для сумніву в неупередженості колегії суддів.

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. у справі «Ветштайн проти Швейцарії»).

Неупередженість є ключовою характеристикою судді, головною ознакою судової влади та основою судового процесу і вважається очевидним фактом. Презумпція неупередженості має значну вагу. Особа, яка заявляє про упередженість, повинна бути здатна довести реальну або очевидну відсутність неупередженості у судді.

У кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім. Наведе свідчить про те, що підстави для відводу судді можуть бути оціночною категорією, що з одного боку дає змогу реалізувати конституційну засаду незалежного розгляду справи суддею, а з іншого боку, є площиною для зловживань з боку недобросовісних учасників. Сумнів у безсторонності судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес можна було б перетворити у безкінечну недовіру до суду та відповідно змін його складу.

На думку суду, не може бути підставою для відводу суддів заява, яка містить лише припущення про існування обставин, які викликають сумнів у неупередженості або об`єктивності суддів, не підтверджених жодними належними і допустимими доказами.

Аналогічна правова позиція висловлена Великою Палатою Верховного Суду, зокрема, в ухвалах від 10 травня 2018 року (справа № 800/592/17) та від 1 жовтня 2018 року (справа № 9901/673/18). Також, Верховний Суд вважає відвід завідомо безпідставним, якщо у заяві про відвід відсутні будь-які докази, які свідчили б про необ`єктивність чи упередженість судді щодо заявника, тобто підстави для відводу ґрунтуються на власних припущеннях заявника, або якщо підставою для відводу є непогодження сторони з процесуальними рішеннями судді. Наприклад, в ухвалі від 18 грудня 2018 року у справі № 910/2968/18 Верховний Суд визнав відвід завідомо безпідставним, а його заявлення зловживанням процесуальними правами, оскільки вказаний відвід по суті «є висловленням незгоди з процесуальним рішенням Верховного Суду після того, як суд мотивував таке рішення». Крім цього, згідно з роз`ясненнями, які містяться в п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 8 «Про незалежність судової влади» від 13 червня 2007 року, процесуальні дії судді, законність і обґрунтованість рішень суду можуть бути предметом розгляду лише в апеляційному та касаційному порядку, визначеному процесуальним законом, відповідно, незгода сторони з винесеним суддею судовим рішенням, а так само прийняття суддею процесуальних рішень, не може бути підставою для відводу судді, а має наслідком право сторони на апеляційне та касаційне оскарження судового рішення.

Крім того, 13.01.2021 Велика Палата Верховного Суду у своїй ухвалі у справі № 761/16124/15-ц вказала, що висновки або позиції суддів, висловлені у судових рішеннях, не можуть бути підставою для відводу, оскільки тлумачення закону у поєднанні з обставинами справи є підґрунтям здійснення правосуддя і у протилежному випадку судді позбавляються можливості на висловлення позиції при розгляді інших подібних справ у подальшому. Неможливість для учасника справи заявити відвід з підстав незгоди з рішенням або окремою думкою судді в інших справах чи висловленою публічно думкою судді щодо того чи іншого юридичного питання обґрунтовується необхідністю дотримання одного з найважливіших принципів судочинства - nemo iudex in causa sua (ніхто не може бути суддею у власній справі), який виключає для учасника процесу можливість обирати суддю на власний розсуд, зокрема, шляхом заявлення відводів тим суддям, відома правова позиція яких заявника не влаштовує.

Таким чином, на переконання суду, відсутні підстави стверджувати про існування у цій справі обставин, які викликають сумнів у неупередженості та об`єктивності головуючого судді Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_7 .

Наведене також згоджується положеннями п. 2 Рішення Ради суддів України від 07.09.2017 № 46, в яких зазначено, що наявність судового рішення, яке ухвалене судом (суддею, слідчим суддею) в іншій справі у подібних правовідносинах, або за участю тих самих сторін, або з процесуальних чи інших питань у тій самій справі, не породжує у діяльності судді (суддів) конфлікту інтересів.

Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що доводи, на які посилається сторона обвинувачення у заявленому відводі, не являються підставами для висновку, що суддя Білопільського районного суду Сумської області ОСОБА_7 , яка визначена для розгляду цієї справи, проявляє упередженість при її розгляді, а тому заявлений відвід задоволенню не підлягає.

Виходячи з наведеного, керуючись ст.ст. 75, 80, 81, 372, 375, 376 КПК України, суд

постановив:

У задоволенні заяви про відвід відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1