ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа № 643/1019/23 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження апел.суду №11-кп/818/1262/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч. 2, 3 ст. 307, ч. 3, 4 ст. 185 КК України
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Харкова матеріали за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2025 року про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 у кримінальних провадженнях, внесених до ЄРДР за № 00003954 від 14.12.2022, № 0000321 від 11.04.2021, № 0001787 від 13.07.2017 за частинами 2, 3 статті 307, частинами 3, 4 статті 185 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Ухвалою Московського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2025 року у задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_7 , його захисника адвоката ОСОБА_6 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід відмовлено, клопотання прокурора про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 задоволено, продовжено дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 на строк до 24:00 годин 10 червня 2025 року включно. Не погодившись з вказаною ухвалою, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить змінити запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешту, у зв`язку із хворобою, з покладенням відповідних обов`язків. Обвинувачений в апеляційній скарзі зазначає, що з 14.12.2022 кримінальне провадження розглядається в суді першої інстанції. За цей час не допитані свідки, потерпілі. Протягом строку перебування під вартою його стан здоров`я суттєво погіршився, він потребує лікування, зокрема хірургічного втручання, має другу групу інвалідності. Ризики не обгрунтовані, оскільки він не має наміру переховуватися, має постійне місце проживання. Відповідно до частини 4 статті 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін. Розгляд апеляційної скарги обвинуваченого здійснюється без участі обвинуваченого ОСОБА_7 , у зв`язку із відсутністю в апеляційній скарзі обвинуваченого клопотання про розгляд апеляційної скарги за його участі, що відповідає положенням частини 4 статті 422-1 КПК України. Заслухавши суддю - доповідача, пояснення захисника, який просив задовольнити апеляційні вимоги ОСОБА_7 , дослідивши матеріали провадження, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. Відповідно до частини 1 статті 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги. Суд апеляційної інстанції в межах процедури перегляду ухвали суду про продовження строку тримання під вартою в порядку статті 422-1 КПК України, не досліджує докази, що є предметом дослідження суду першої інстанції, та не надає їм оцінку з точки зору належності, допустимості та достатності для доведення винуватості особи, що є завданням судового провадження у суді першої інстанції. Перевіряючи обгрунтованість ухвали суду про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою, апеляційний суд виходить з наступного.

Статтею 199 КПК України передбачено порядок продовження строку тримання під вартою.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченими статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із статтею 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен враховувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховуватися від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Задовольняючи клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 суд першої інстанції дійшов висновку, що ризики вчинення обвинуваченим дій, передбачених пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України продовжують існувати, у зв`язку із чим, застосування до ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу буде недостатнє для запобігання вказаним ризикам, з чим погоджується колегія суддів.

Суд апеляційної інстанції враховує, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 12 епізодів кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 307 КК України, та особливо тяжкого злочину, передбаченого частиною 3 статті 307 КК України. Крім того, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні 2-х тяжких злочинів, передбачених частиною 3 статті 185 КК України, та тяжкого корисливого злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 КК України, не одружений, дітей не має, не працює.

Надаючи оцінку наявним ризикам, передбаченим пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, суд апеляційної інстанції приймає до уваги, що ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У даному провадженні ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні ряду як корисливих злочинів, так і злочинів у сфері незаконного обігу наркотичних засобів, раніше притягався до кримінальної відповідальності, міцних соціальних зв`язків, які б гарантували його належну процесуальну поведінку, у випадку застосування більш м`якого запобіжного заходу, не має. Наявність у обвинуваченого місця проживання, колегія суддів вважає недостатньою обставиною для висновку про можливість запобігання ризикам, передбаченим пунктами 1, 5 частини 1 статті 177 КПК України, шляхом застосування іншого запобіжного заходу. Судом апеляційної інстанції не встановлено підстав для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу. Щодо стану здоров`я обвинуваченого суд апеляційної інстанції звертає уваги, що відповідно до довідки від 04.04.2025, наданої завідувачем Харківської міської медичної частини № 27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях суду першої інстанції на виконання ухвали Московського районного суду м. Харкова від 04.03.2025, обвинувачений періодично, перебуваючи в умовах слідчого ізолятора, проходив медичні огляди у лікарів за відповідним спрямуванням. Зокрема, 03.04.2025 обвинуваченому було проведено онкологічний профілактичний огляд, рентгенологічне обстеження. Зазначено, що з метою вирішення тактики подальшого лікування та спостереження за діагнозом: ДОА правого колінного суглобу, застаріле пошкодження зв`язок правого колінного суглобу, ураження малогомілкового нерву, зрощений перелом середньої треті лівого стегна, ОСОБА_7 буде додатково оглянутий лікарями-спеціаліставми в умовах КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної медичної допомоги ім.проф. Мещанінова. За результатами огляду буде додатково повідомлено суд. Станом на час складання довідки загальний стан здоров`я ОСОБА_7 задовільний, невідкладної медичної допомоги, в тому числі і за межами установи, не потребує. З урахуванням наведеного, підстав вважати, що обвинувачений за станом здоров`я не може утримуватися під вартою в умовах слідчого ізолятора, судом апеляційної інстанції не встановлено, у зв`язку із чим, з огляду на обсяг пред`явленого ОСОБА_7 обвинувачення, даних про його особу, не вбачається достатніх підстав для зміни ОСОБА_7 запобіжного заходу із тримання під вартою на домашній арешт.

Порушень кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та вмотивоване рішення, судом апеляційної інстанції не виявлено, а наведені в апеляційній скарзі обвинуваченого доводи, колегія суддів не вбачає достатніми для скасування оскаржуваної ухвали. Зважаючи на строк перебування обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою з 14.12.2022, колегія суддів вважає необхідним звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду, передбачених статтею 28 КПК України, з урахуванням тривалого перебування обвинуваченого під вартою.

Керуючись статтями 177, 178, 404, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України,

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Московського районного суду м. Харкова від 14 квітня 2025 року залишити без змін.

Звернути увагу суду першої інстанції на необхідність дотримання розумних строків судового розгляду, передбачених статтею 28 КПК України, з урахуванням тривалого перебування обвинуваченого під вартою.

Ухвала суду апеляційної інстанції за результатами розгляду апеляційної скарги оскарженню в касаційному порядку не підлягає відповідно до статті 424 КПК України.

Головуючий:

Судді: