Справа № 504/1455/25
Номер провадження 1-кп/504/606/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.06.2025 рокус-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судових засідань ОСОБА_2 ,

за участю прокурора Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 ,

представника потерпілих адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Доброслав обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000262 від 09.06.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Кислиця Ізмаїльського району Одеської області, громадянина України, українця за національністю, із неповною середньою освітою, на час вчинення кримінального правопорушення офіційно не працевлаштованого, на час надходження обвинувального акту до суду мобілізованого до військової частини НОМЕР_1 на посаді солдата-стрільця, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в раніше:

-21.05.2020 вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області за ст. 185 ч.3, ст.15 ч.2, ст. 185 ч.3, ст. 289 ч.2, ст. 70 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців, на підстав ухвали Малиновського районного суду м. Одеси від 01.04.2024 звільнений 09.04.2024 від відбування покарання умовно-достроково, невідбутий строк покарання 1 рік 5 місяців 11 днів,

у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Близько 18:15 год. 09.06.2024 водій ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (вміст етилового спирту в крові складав 3,33 %0 проміле), керуючи технічно справним автомобілем BMW E46, р.н. НОМЕР_2 , в умовах сухої проїзної частини, у зоні дії дорожнього знаку 5.49 «населений пункт», здійснював рух із перевищенням швидкості 105 км/год по правій смузі для руху вул. Південна дорога, з боку м. Одеса в напрямку м. Вапнярка.

При під`їзді до регульованого перехрестя вул. Південна дорога та вул. Дерибасівська у с. Фонтанка Одеського району Одеської області, режим проїзду транспортних засобів на якому на момент дорожньо-транспортної пригоди регулювався в першу чергу автоматичними світлофорами, що працювали у справному штатному режимі та вищевказаною дорожньою розміткою, видимість та оглядовість яких для ОСОБА_5 була необмеженою, водій ОСОБА_5 був неуважним, не слідкував за дорожньою обстановкою та при увімкненні у його напрямку руху червоного сигналу світлофора, що забороняє рух, проявив злочинну недбалість, проігнорував вимоги вказаного сигналу світлофору і продовжив рух в прямому напрямку через перехрестя, перебуваючи при цьому ще до в`їзду на перехрестя.

При продовженні свого руху на заборонений сигнал світлофору і перед проїздом даного перехрестя у прямому напрямку руху водій ОСОБА_5 , маючи технічну можливість, не зупинив керований ним транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 згідно Правил дорожнього руху України або перед перехрещуваною проїзною частиною вул. Дерибасівська, продовжив рух без зупинки на заборонений червоний сигнал світлофору у своєму напрямку руху, та в`їхав на перехрестя вул. Південна дорога вул. Дерибасівська, в результаті чого допустив зіткнення з автомобілем Ford Transit, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_7 , 1997 року народження, який здійснював рух по вул. Дерибасівська з боку ТРЦ «Рив`єра» в напрямку вул. Грецька. Після зіткнення автомобіль BMW E 46, р.н. НОМЕР_2 продовжив рух прямо та допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_9 (на даний час прізвище змінено на « ОСОБА_10 »), ІНФОРМАЦІЯ_3 , які переходили проїзну частину вул. Південна дорога по регульованому пішохідному переходу на зелений для них сигнал світлофору.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_8 спричинені наступні тілесні ушкодження: закрита травма лівого колінного суглоба у вигляді пошкодження латерального меніска та заднього рогу медіального меніска, надриву колатеральної зв`язки, розриву підтримуючої зв`язки наколінника, пошкодження довгої головки біцепса стегна в нижній третин, бурситу між сухожиллями напівсухожилового та напівперетинкового м`язів, супрапателярного бурситу, садно та пошкодження литкового м`яза в верхній та нижній третині лівої гомілки з формуванням гематом. Вказані ушкодження за критерієм тривалого розладу здоров`я строком на 21 день, згідно п.п.2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_11 спричинені наступні тілесні ушкодження: рвана рана м`яких тканин тім`яної ділянки голови ліворуч, забій м`яких тканин грудної клітки ліворуч, закрите пошкодження капсульно-зв`язкового апарату лівого колінного післятравматичного супрапателлярного бурситу; пошкодження латерального суглобу у вигляді: колатеральної зв`язки; пошкодження литкового м`яза із розлитою гематомою лівого колінного суглобу та лівої гомілки, множинні садна в ділянці правої та лівої кисті. Вказані ушкодження за критерієм тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день, згідно п.п.2.2.2 та 4.6 Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вимоги підпунктів е) та є) пункту 8.7.3 ПДР забороняли водію автомобіля BMW330D, р.н. НОМЕР_2 виїзд на перехрестя при червоному або червоно-жовтому сигналі світлофора. Вимоги пунктів 12.4 та 12.9 ПДР обмежують максимальну швидкість руху в населених пунктах не більше 50 км/год. Водій автомобіля BMW330D, р.н. НОМЕР_2 мав технічну можливість належним виконанням ПДР уникнути ДТП. Дії водія автомобіля BMW330D, р.н. НОМЕР_2 по перевищенню швидкості являлись як необхідною, так і достатньою умовою настання ДТП, тобто стали її причиною.

Таким чином, водій ОСОБА_5 , своїми необережними діями у формі злочинної недбалості, допустив порушення вимог п.п.2.3.б), 2.9.а), 12.9., 8.7.3.е, 8.10 Правил дорожнього руху України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001), які вказують на те, що:

п.2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

п.2.9 «Водієві забороняється:

а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції»;

п.12.9 «Водієві забороняється:

б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4-12.7, на ділянці дороги, де встановлено дорожні знаки 3.29, 3.31, або на транспортному засобі, на якому встановлено розпізнавальний знак відповідно до підпункту "и" пункту 30.3 цих Правил»

п.8.7.3. «Сигнали світлофора мають такі значення:

е) червоний сигнал, у тому числі миготливий, або два червоних миготливих сигнали забороняють рух»;

п.8.10. «У разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком 5.69 "Місце зупинки", якщо їх немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів»,

чим спричинив потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_11 тілесні ушкодження середньої тяжкості.

Будучи допитаним в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав та пояснив, що того дня вжив алкоголь, намішав, був сильно п`яним. Керуючи своїм автомобілем БМВ побачив, що за ним їде патрульний автомобіль, вирішивши втекти від патруля почав рухатися зі швидкістю більше ніж 100 км/год, не впоравшись з керуванням зачепив автомобіль Форд Транзіт та його викинуло з полоси. Прийшов до тями в лікарні. Побачив відео пригоди, що зніс людей на пішохідному переході, повністю погоджується та не оспорює, що подія розвивалася саме так. В лікарні перебував приблизно тиждень, після цього продовжив лікування вдома, мав намір зустрічатися з потерпілими з приводу завданої шкоди, але по прибуттю до м. Одеси був затриманий ТЦК. Повідомив, що статуту СЗЧ у нього не має. Шкодує за свій вчинок, бажає повернутися до ЗС, щоб відшкодувати спричинену шкоду. В ході судового розгляду приніс потерпілим свої вибачення та співчуття, щиро розкаявся у скоєному. Цивільний позов потерпілих та цивільного позивача визнав в повному обсязі, повідомивши, що бажає відшкодувати понесену шкоду. У вчиненому злочині розкаявся, не заперечував проти розгляду кримінального провадження щодо нього в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

Потерпілі ОСОБА_12 , ОСОБА_8 та цивільний позивач ОСОБА_13 подали заяви про розгляд кримінального провадження за їх відсутності, але за участі їх представника адвоката ОСОБА_4 , яка під час судового розгляду просила зауважити в рішенні суду, що з часу мобілізації ОСОБА_5 не був позбавлений можливості зв`язатися з потерпілими з приводу відшкодування їм шкоди.

Зі вступною промовою учасники процесу виступити відмовилися.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорювали фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні сумніви у добровільності їх позиції, вислухавши думку учасників процесу і роз`яснивши їм наслідки розгляду справи в порядку ч.3 ст.349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів, щодо обставин, які ніким не оспорюються.

Оцінюючи вищевикладене, суд дійшов висновку про винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у скоєнні інкримінованого йому кримінального правопорушення (злочину).

Дії обвинуваченого ОСОБА_5 суд кваліфікує за ч.1 ст. 286-1 КК України порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу винуватого, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд, зокрема, враховує особу ОСОБА_5 , те, що він раніше судимий, вчинив новий злочин, будучи звільненим від покарання умовно-достроково, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується, а також й те, що обвинувачений скоїв умисне кримінальне правопорушення (злочин), яке відносяться до категорії нетяжких злочинів відповідно до положень ст.12 КК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні (злочині) в ході судового розгляду.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури ОСОБА_3 просив обрати обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за ст. 286-1 ч. 1 КК України у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права керуування транспортними засобами на строк 4 роки та на підставі ч.1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків визначити остаточне покарання шляхом часткового приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області та остаточно призначити ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі на строк 3 роки з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 4 роки. Сторона захисту просила застосувати положення ст.ст. 69,58 КК України та з урахуванням того, що обвинувачений є військовослужбовцем призначити ОСОБА_5 службове обмеження строком на 2 роки зі стягненням 20 % грошового забезпечення. Представник потерпілої сторони - адвокат ОСОБА_4 підтримала прокурора та просила задовольнити заявлені цивільні позови.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання, відповідно до положень ч.1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 21.05.2020, оскільки виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 можливо в умовах ізоляції його від суспільства, враховуючи, що злочин було вчинено під час умовно-дострокового звільнення.

За результатами досудової доповіді орган пробації встановив, що у ОСОБА_5 високий ризик вчинення повторного правопорушення та дуже високий ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, у зв`язку з чим вважає неможливим його виправлення без ізоляції від суспільства.

Потерпілими ОСОБА_8 та ОСОБА_14 під час судового розгляду заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на їх користь грошову компенсацію за спричинення моральної шкоди, матеріальної шкоди та витрати на правничу допомогу. Цивільний позов ОСОБА_8 обґрунтований тим, що внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_5 їй були заподіяні матеріальна шкода та моральні страждання, понесені витрати на правничу допомогу, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг її фізичних, душевних, психологічних страждань вона оцінює в загальному розмірі у 211171,89 грн. Цивільний позов ОСОБА_12 обґрунтований тим, що внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_5 їй були заподіяні матеріальна шкода та моральні страждання, понесені витрати на правничу допомогу, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг її фізичних, душевних, психологічних страждань вона оцінює в загальному розмірі у 136304,00 грн.

Цивільним позивачем ОСОБА_13 під час судового розгляду заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 на її користь грошову компенсацію за спричинення моральної шкоди та витрати на правничу допомогу. Цивільний позов ОСОБА_13 обґрунтований тим, що внаслідок суспільно-небезпечних дій ОСОБА_5 їй були заподіяні моральні страждання, понесені витрати на правничу допомогу, розмір відшкодування яких, враховуючи характер та обсяг її фізичних, душевних, психологічних страждань вона оцінює в загальному розмірі у 100000,00 грн.

Відповідно до ч.2 ст. 127 КПК України, шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Згідно положень ч.ч. 1,5 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом.

З урахуванням приведених вимог закону, підстави та розмір заявлених позовних вимог мають бути доведеними відповідними доказами, що відповідають вимогам належності та допустимості.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.

Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, яка її завдала.

При визначенні розміру моральної шкоди, суд враховує ступінь вини обвинуваченого, визнання цивільних позовів, глибину переживань потерпілих осіб та цивільного позивача, наслідки що настали у вигляді матеріальної скрути, розвиток наступних подій, пов`язаний із тимчасовою втратою працездатності, зміни звичайного життєвого укладу, понесені ними потрясіння та моральні страждання, а також характер діяння особи, тому суд вважає справедливим задовольнити заявлені вимоги про відшкодування спричиненої потерпілим особам та цивільному позивачу моральної шкоди в заявлених розмірах. На думку суду, заявлені суми відшкодування є справедливими, співрозмірними понесеним стражданням та підлягають стягненню з обвинуваченого у заявлених розмірах.

Розглядаючи позовні вимоги про стягнення з обвинуваченого витрат на правничу допомогу, суд дійшов такого висновку.

Відповідно до положень ст. 118 КПК України, процесуальні витрати складаються із:

1) витрат на правову допомогу; 2) витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; 3) витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; 4) витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Відповідно до положень ст. 124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

На підтвердження витрат на правову допомогу суду не доведені належними та допустимими доказами.

Беручи до уваги те, що обвинувачений ОСОБА_5 був затриманий на підставі ухвали слідчого судді про надання дозволу на затримання з та ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Одеси було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, який в подальшому було продовжено судом, обвинувачений утримувався в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» та з того часу на волі не перебував, термін відбуття ним покарання із заліком досудового ув`язнення слід обчислювати з 28.03.2025, тобто з дня його фактичного затримання.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили слід залишити попередній тримання під вартою.

Відповідно до ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

У зв`язку із цим, арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 11.06.2024 підлягає скасуванню.

Долю речових доказів по справі вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Прокурором надано в судовому засіданні акти на підтвердження витрат по справі на залучення експертів з проведення криміналістичних експертиз на загальну суму 40613,14 грн., які відповідно до ст.124 КПК України підлягають відшкодуванню за рахунок обвинуваченого ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст.100, 124, 174, 331, 349, 371-373, 374, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України та призначити йому покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

У відповідності до ст. 71 КК України, за сукупності вироків, шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ізмаїльського міського суду Одеської області від 21.05.2020 у виді 1 року 5 місяців 11 днів, остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 (трьох) років 5 (п`яти) місяців 11 (одинадцяти) днів позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 3 (три) роки.

Початок строку відбуття покарання ОСОБА_5 із заліком досудового ув`язнення обчислювати з 28.03.2025.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили залишити попередній - тримання під вартою в ДУ «Одеський слідчий ізолятор».

Цивільний позов ОСОБА_8 задовольнити частково.

Цивільний позов ОСОБА_12 задовольнити частково.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_4 в інтересах цивільного позивача ОСОБА_13 задовольнити частково.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 04.07.2006, на користь ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 матеріальну шкоду в розмірі 111 171,89 грн. та моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

В іншій частині відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 04.07.2006, на користь ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_3 матеріальну шкоду в розмірі 36 304,000 грн. та моральну шкоду у розмірі 100 000,00 грн.

В іншій частині відмовити

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , паспорт громадянина України НОМЕР_4 , виданий Ізмаїльським РВ УМВС України в Одеській області 04.07.2006, на користь ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , РНОКПП НОМЕР_5 моральну шкоду в розмірі 100 000,00 грн.

Арешт на майно, накладений відповідно до ухвали слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 11.06.2024 скасувати.

Речові докази по справі, а саме:

-3 оптичні носії інформації DVD-R залишити зберігатися в матеріалах кримінального провадження;

-транспортний засіб марки Ford Transit Custom, реєстраційний номер НОМЕР_3 , білого кольору; ключ для замка запалювання транспортного засобу марки Ford Transit Custom, реєстраційний номер НОМЕР_3 , упакований до сейф пакету № CRS1209834 вважати повернутим власнику;

-транспортний засіб марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_2 сірого кольору, ключ від замка запалювання транспортного засобу марки BMW, реєстраційний номер НОМЕР_2 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 № НОМЕР_6 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу № НОМЕР_7 , упаковані до сейф пакету № CRI1209835 повернути власнику;

-посвідчення водія на ім`я ОСОБА_5 направити до УПП в Одеській області ДПП для зберігання.

Стягнути із ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , процесуальні витрати на залучення експертів з проведення криміналістичних експертиз в сумі 40 613 (сорок тисяч шістсот тринадцять) грн. 14 (чотирнадцять) коп., на користь держави.

На вироку може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Доброславський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку чи ухвали суду. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1