НОВОМИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ЗАПОРІЗЬКОЇ ОБЛАСТІ
ВИРОК

04 червня 2025 року Справа № 322/247/25

Новомиколаївський районний суд Запорізької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження

за обвинуваченням: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Запоріжжя, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , є військовослужбовцем ЗСУ у званні старший солдат, який перебуває на посаді хіміка відділення радіаційного, хімічного та біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 , має середню спеціальну освіту, неодружений, раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 на момент вчинення злочину був військовослужбовцем Збройних Сил України та перебував на військовій службі на посаді хіміка відділення радіаційного, хімічного та біологічного захисту військової частини НОМЕР_1 у військовому званні старший солдат.

Згідно зі ст.ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» (далі Статуту внутрішньої служби ЗС України) старший солдат ОСОБА_4 , як військовослужбовець, зобов`язаний свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, додержуватися правил поведінки військовослужбовців, беззастережно виконувати накази командирів (начальників) і захищати їх у бою, знати й утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, берегти державне майно, завжди пам`ятати, що за його поведінкою судять про Збройні Сили України в цілому.

Відповідно до ст.ст. 1, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, затвердженого Законом України «Про Дисциплінарний статут Збройних Сил України» (далі Дисциплінарний статут ЗС України), військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця бездоганно та неухильно додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги військових статутів, накази командирів, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків, застосовувати зброю лише в бойовій обстановці, а в мирний час у виняткових випадках, відповідно до вимог Статуту внутрішньої служби ЗС України.

Проте, в порушення вищезазначених вимог законодавства, ОСОБА_4 , вчинив злочин в умовах воєнного стану за наступних обставин.

28 січня 2025 року, близько 23 год. 49 хв., ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , знаходячись поблизу території домоволодіння АДРЕСА_1 , достовірно знаючи, що вказане домоволодіння є власністю та місцем постійного проживання його знайомого ОСОБА_5 , діючи з прямим умислом, направленим на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, користуючись тим, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи суспільно небезпечні наслідки свого діяння та бажаючи їх настання, шляхом перелазу через огорожу, проник на територію вказаного домоволодіння, після чого, шляхом вільного доступу, через незачинені двері зайшов до приміщення житлового будинку, де з дерев`яної шафи в одній з кімнат будинку (залі), таємно викрав грошові кошти в сумі 1000 доларів США, що відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України станом на 28.01.2025 становить 41947 гривень 90 копійок, та 20000 гривень, які належать ОСОБА_5 , після чого з місця вчинення злочину зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 майнову шкоду на суму 61947 гривень 90 копійок.

Після чого, ОСОБА_4 місце вчинення кримінального правопорушення покинув, при цьому маючи можливість реальну можливість розпорядитись викраденим майном.

Зазначені дії ОСОБА_4 під час досудового розслідування були кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), поєднане з проникненням у житло, вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

У судовому засіданні ОСОБА_4 , після роз`яснення йому судом суті обвинувачення, повністю визнав свою вину в пред`явленому обвинуваченні та обставини, викладені у обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаявся.

Також, обвинувачений повідомив суду, що він з жовтня 2024 року самовільно залишив військову частину, обов`язків військової служби не виконує. За таких обставин, враховуючи можливість безпосередньої участі обвинуваченого у розгляді справи, суд не вбачає підстав для зупинення судового провадження, передбачених ст. 335 КПК України.

З урахуванням повного визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, суд, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого та потерпілого, дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого. Учасники судового провадження проти зазначеного не заперечили. При цьому судом з`ясовано правильність розуміння учасниками судового провадження змісту цих обставин, встановлено добровільність їх позицій, а також роз`яснено, що вони позбавляються права оскаржити ці обставини у апеляційному порядку.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 повідомив суду, що він дійсно за вищезазначених обставин 28.01.2025 проник на територію садиби АДРЕСА_1 , зайшов до житлового будинку, звідки таємно викрав грошові кошти в сумі 1000,00 доларів США та 20000,00 гривень. Обвинувачений пояснив, що на момент вчинення кримінального правопорушення, він перебував у стані алкогольного сп`яніння, а відтак не пам`ятає деталей своїх дій.

Потерпілий ОСОБА_5 під час допиту пояснив, що обвинувачений ОСОБА_4 28.01.2025 проник до жилого будинку потерпілого, коли потерпілий спав, та викрав грошові кошти в сумі 1000,00 доларів США та 20000,00 гривень. Про те, що злочин було вчинено саме обвинуваченим, потерпілий дізнався з відеозапису з камери спостереження. До того ж, потерпілий пояснив, що він записав до свого блокноту номери належних йому банкнот номіналом 100 доларів США, які збіглися з номерами банкнот, вилучених поліцією у обвинуваченого.

Дослідивши та оцінивши вищенаведені докази у їх сукупності, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану. Водночас кваліфікуюча ознака повторності підлягає виключенню, оскільки обвинувачений на момент розгляду цієї справи не має судимості за інше кримінальне правопорушення, яке б утворювало повторність.

При обранні виду та розміру покарання судом враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 є його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, передбачені ст. 67 КК України, згідно з обвинувальним актом, відсутні.

Судом, також, взято до уваги те, що ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення у той час, коли в провадженні Новомиколаївського районного суду Запорізької області перебуває інше кримінальне провадження відносно нього за ч. 2 ст. 186 КК України (справа № 322/139/22), судовий розгляд у якому зупинено до звільнення обвинувачених з військової служби, а також на момент розгляду цієї справи притягується до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 51 КУпАП (справа № 322/483/25) за фактом дрібного викрадення чужого майна, вчинення якого інкриміновано йому 13.03.2025.

Враховуючи вищезазначене, данні про особу обвинуваченого, тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, суд дійшов висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без його ізоляції від суспільства та про необхідність призначення йому покарання у виді позбавлення волі.

Цивільний позов у кримінальному проваджені не заявлявся. Клопотання про обрання, зміну чи скасування запобіжного заходу обвинуваченому під час судового розгляду не заявлялось.

Відповідно до ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. Довідкою Запорізького НДЕКЦ підтверджується розмір витрат на проведення судової хімічної експертизи у сумі 1591,80 грн., отже відповідна сума підлягає стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Питання про долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України, а щодо арешту майна на підставі ст. 174 цього Кодексу.

На підставі викладеного, керуючись ч. 4 ст. 185 КК України, ст.ст. 100, 124, 174, 349, 373 376, 393, 395, 532 КПК України, суд

ухвалив:

1. ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

Початок строку відбування покарання обчислювати з моменту приведення цього вироку до виконання з дня затримання ОСОБА_4 .

2. Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави суму витрат на залучення експерта в розмірі 1591,80 грн. (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна гривня 80 коп.).

3. Речові докази у справі:

- мікрочастки з поверхні килиму біля шафи в кімнаті № 7 житлового будинку, змив та контроль до нього з поверхні ручки дверцят дерев`яної шафи з правого боку в кімнаті № 7 житлового будинку, 5 слідів папілярних візерунків рук, дактилоскопічні карти ОСОБА_5 та ОСОБА_4 знищити;

- 10 (десять) купюр номіналом 100 (сто) доларів США, 20 (двадцять) купюр номіналом 1000 (одна тисяча) гривень повернути потерпілому ОСОБА_5 та скасувати арешт цього майна;

- сумка червоного кольору, тактичні рукавиці, балаклава синього кольору, чоловічі штани чорного кольору, спортивна кофта сірого кольору повернути ОСОБА_4 та скасувати арешт цього майна;

- диск DVD-R зберігати в матеріалах справи.

4. Копію вироку після його проголошення негайно вручити учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду через Новомиколаївський районний суд Запорізької області, шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку.

Суддя ОСОБА_1