УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 травня2025 року

м. Київ

справа № 308/13567/24

провадження № 51-1909 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Третьої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2025 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 19 травня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

встановив:

Ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2025 року за клопотанням прокурора встановлено підозрюваному ОСОБА_5 та його захисникам ОСОБА_6 та ОСОБА_4 строк для ознайомлення з матеріалами кримінального провадження № 0000106 від 15 квітня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 367 КК України,тривалістю до 16 травня 2025 року.

Ухвалою Закарпатського апеляційного суду від 19 травня 2025 року відмовлено у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою підозрюваного ОСОБА_5 та його захисників ОСОБА_4 та ОСОБА_6 на вищевказану ухвалу слідчого судді, оскільки її було подано на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку відповідно до ч. 4 ст. 399 КПК України.

Зміст оскаржуваних судових рішень підтверджується їх електронною формою, розміщеною в Єдиному державному реєстрі судових рішень.

Не погодившись із зазначеними рішеннями, ОСОБА_4 звернувся з касаційною скаргою, в якій просить скасувати оскаржувані ухвали, оскільки вважає, що вони постановлені з порушенням норм кримінального процесуального законодавства, зокрема, що подана стороною захисту апеляційна скарга розглядалась суддею одноособово, а не колегіально судом у складі трьох суддів.

Перевіривши доводи, наведені в касаційній скарзі, а також дані з Єдиного державного реєстру судових рішень, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження слід відмовити з таких підстав.

Відповідно до ст. 310 КПК України, оскарження ухвал слідчого судді здійснюється в апеляційному порядку, тобто касаційне оскарження ухвал слідчого судді законом не передбачено.

Враховуючи викладене, ухвала слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2025 року касаційному оскарженню не підлягає, а тому не може бути предметом касаційного розгляду, у зв`язку із чим в цій частині доводів касаційної скарги слід відмовити у відкритті касаційного провадження на підставі п. 1 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Що стосується доводів касаційної скарги на ухвалу апеляційного суду про відмову у відкритті апеляційного провадження, колегія суддів Верховного Суду вважає за доцільне вказати наступне.

Згідно з ч. 6 ст. 399 КПК України ухвала про повернення апеляційної скарги або відмову у відкритті провадження може бути оскаржена в касаційному порядку.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 1 ст. 1 КПК України встановлено, що порядок кримінального провадження на території України визначається лише кримінальним процесуальним законодавством, аналіз якого свідчить, що унормування кримінальних процесуальних відносин відбувається шляхом чіткого та імперативного визначення процедур, регламентації прав їх учасників для попередження свавільного використання владними органами своїх повноважень і забезпечення умов справедливого судочинства.

У положеннях частин 1 та 2 ст. 309 КПК України наведено вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування, до якого оскаржувана ухвала слідчого судді не віднесена.

Отже, апеляційний суд дійшов обґрунтованого висновку, що вказана ухвала слідчого судді згідно зі ст. 309 КПК України не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, а тому діяв відповідно до положень ч. 4 ст. 399 цього Кодексу і прийняв законне, обґрунтоване, належно вмотивоване судове рішення, з яким погоджується і колегія суддів касаційної інстанції.

Доводи касаційної скарги про те, що суддя апеляційного суду, постановивши оскаржувану ухвалу одноособово, порушив вимоги КПК України, є неспроможними, оскільки ст. ст. 398, 399 КПК України передбачено, що саме суддя-доповідач за наявності підстав постановляє ухвалу про відмову у відкритті провадження.

Щодо доводів захисника про порушення його права на доступ до правосуддя внаслідок відмови у відкритті апеляційного провадження, Суд зазначає, що встановлюючи обмеження права на апеляційне та касаційне оскарження судових рішень, законодавець керується такою складовою принципу верховенства права, як пропорційність. Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України обмеження прав і свобод людини і громадянина є допустимим виключно за умови, що таке обмеження є домірним (пропорційним) та суспільно необхідним (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 19 жовтня 2009 року № 26-рп/2009).

В рішенні Європейського суду з прав людини від 08 січня 2008 року щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" зазначено, що право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак, ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, яку намагаються досягнути.

Європейський суд з прав людини неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13 лютого 2001 року).

За таких обставин, наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення касаційної скарги в частині оскарження ухвали апеляційного суду, а тому відмовляє у відкритті касаційного провадження в цій частині на підставі п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 428 КПК України, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах підозрюваного ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 квітня 2025 року та ухвалу Закарпатського апеляційного суду від 19 травня 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3