Миколаївський районний суд Миколаївської області
Справа № 945/1847/23
Провадження № 1-кп/945/329/25
ВИРОК

Іменем України

01 травня 2025 року м.Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Миколаєві кримінальне провадження №0000063, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 12.02.2023 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Умань Черкаської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, раніше судимого 27.08.2014 року Тальнівського районного суду Черкаської області за ч.4 ст.70, ч.5 ст. 72, ч.3 ст.185 до 5 років 2 місяців позбавлення волі; звільнений 20.04.2018 року з Черкаської виправної колонії №62 у зв?язку з відбуванням покарання, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України,

встановив:

І. Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

Досудовим розслідуванням та судовим слідством встановлено, що 11.02.2023 року, приблизно о 14:00 годині, ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем свого мешкання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , маючи умисел, направлений на незаконну порубку дерев у захисних лісових насадженнях, що розташовані на землях та перебувають у віданні Степівської об?єднаної територіальної громади, Миколаївського району, Миколаївської області (Степівської сільської ради Миколаївського району

Миколаївської області), усвідомлюючи, що самостійно він не має фізичної можливості реалізувати виниклий злочинний умисел, але бажаючи його реалізації, запросив своїх знайомих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 допомогти йому виконати роботи з порубки та подальшого навантаження та вивезення дерев в захисному лісонасадженні, що розташоване на землях вздовж автомобільної дороги T1506 за 150 метрів до повороту на с.Зелений Гай Миколаївського району Миколаївської області, в напрямку до с.Степове Миколаївського району Миколаївської області, які перебувають під віданням Степівської сільської ради Миколаївського району, Миколаївської області, при цьому не повідомив про свої протиправні дії та запевнив останніх в їх правомірності та отриманні ним відповідного дозволу на проведення вказаних робіт по порубці деревини, тим самим ввівши ОСОБА_8 та ОСОБА_9 в оману.

Після чого, а саме 11.02.2023 року приблизно о 16:00 годині, ОСОБА_6 реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев у захисних лісових насадженнях, залучивши з метою використання фізичної сили ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким не повідомив про свій злочинний умисел, а запевнив в законності їх дій, направились до захисного лісонасадження, що розташоване вздовж автомобільної дороги Т1506 за 150 метрів до повороту на с.Зелений Гай Миколаївського району Миколаївської області, в напрямку до с.Степове, Миколаївського району, Миколаївської області, які перебувають під віданням Степівської сільської ради Миколаївського району, Миколаївської області.

В подальшому, а саме 11.02.2023 року, в проміжок часу між 16:30 годиною та 18:00 годиною, більш точного часу під час проведення досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_6 продовжуючи поступово реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на незаконну порубку дерев у захисних лісових насадженнях, залучивши з метою використання фізичної сили

ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким не повідомив про свій злочинний умисел прийшов на місце розташування вищезазначеного лісового насадження.

Після чого ОСОБА_6 , перебуваючи на території захисного лісонасадження, що розташоване вздовж автомобільної дороги Т1506 за 150 метрів до повороту на с.Зелений Гай Миколаївського району Миколаївської області, в напрямку до с.Степове Миколаївського району Миколаївської області, які перебувають під віданням Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області, заздалегідь знаючи, що діє неправомірно, діючи в порушення вимог ч.1 ст.4 Лісового кодексу України, згідно якої до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числ захисні насадження лінійного типу, п.3 п.2 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2007 року №733, який до лісів відносить також захисні ліси, пп.1 п.7 Порядку поділу лісів на категорії та виділення особливо захисних лісових ділянок, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 16.05.2007 року №733, відповідно до якого до категорії захисних лісів відносяться лісові ділянки, що виконують функцію захисту навколишнього природного середовища та інженерних об?єктів від негативного впливу природних та антропогенних факторів, зокрема лісові насадження лінійного типу (полезахисні лісові смуги, державні захисні лісові смуги, лісові смуги уздовж забудованих територій населених пунктів), п.1 ч.1 ст.67 Лісового кодексу України, відповідно до якого заготівля деревини може здійснюватися у порядку спеціального використання лісових ресурсів, ч. 1 ст. 69 Лісового кодексу України, яка встановлює, що спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток, що видається безоплатно, п.2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 року, згідно якому лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого: здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів; ведеться облік дозволених до відпуску запасів деревини та інших продуктів лісу, встановлюються строки здійснення лісових користувань та вивезення заготовленої продукції, строки і способи очищення лісосік від порубкових решток, а також облік природного поновлення лісу, що підлягає збереженню; ведеться облік плати, нарахованої за використання лісових ресурсів, п. З Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України N?

761 від 23.05.2007, яким передбачено, що лісорубний квиток видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства, територіальними органами Держлісагентства на заготівлю деревини під час проведення рубок головного користування на підставі затвердженої в установленому порядку розрахункової лісосіки, п.8 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №761 від 23.05.2007 року, згідно якому лісовий квиток видається власником лісів або постійним лісокористувачем, не отримавши спеціального дозволу на використання лісових ресурсів - лісорубного квитка або лісового квитка, тобто не маючи права здійснювати порубку дерев, діючи незаконно, умисно, з корисливого мотиву, усвідомлюючи протиправність своїх дій та настання суспільно - небезпечних наслідків, бажаючи їх настання, заздалегідь заготовленим знаряддям, яке було необхідне для здійснення зрубу стовбурів дерев та їх розпилу, а саме бензопили марки

«Foresta», модель «FA-40S», яка належить останньому, реалізуючи свій злочинний умисел, з метою подальшого використання у власних цілях, використовуючи фізичну силу ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , яким не повідомив про свій злочинний умисел, а запевнив в законності їх дій, здійснив незаконну порубку 8 (восьми) сироростучих (живих) дерев породи «Акація» відділивши стовбури дерев від коріння: діаметром, 28 см, 25 см, 20 см. 20 см, 19,5 см, 27 см, 21 см, 29 см, що проростали у вищезазначеному захисному лісовому насадженні (лісосмузі), яка перебуває під віданням Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області.

Своїми протиправними діями ОСОБА_6 спричинив державі в особі Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області шкоду на загальну суму 33 030 грн. 08 коп., яка є істотною і розрахована відповідно до додатку №1 постанови Кабінету Міністрів України №665 від 23.07.2008 року «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу».

ІІ. Позиція обвинуваченого ОСОБА_6 щодо пред`явленого обвинувачення та висновки суду.

Обвинувачений ОСОБА_6 в судовому засіданні свою вину у пред`явленому йому обвинуваченні визнав у повному обсязі, щиро каявся і дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеним вище обставинам вчинення кримінального правопорушення.

Представник потерпілої сторони Степівської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області ОСОБА_10 подала заяву про розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 без її участі. Просила суд покарати ОСОБА_6 згідно з законом.

Відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, суд, ураховуючи думку учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, при цьому, з`ясував те, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, сумнівів у добровільності їх позиції немає, а також роз`яснив їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

ІІІ. Частина статті Закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

На підставі вищевикладеного, за наслідками всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України, під час судового розгляду доведена «поза розумним сумнівом», а дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч.1 ст.246 КК України, як незаконна порубка дерев у захисному лісовому насадженні.

ІV. Мотиви суду при призначенні покарання.

Згідно з положеннями ст.50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.

Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, з урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, у Рішенні №15-рп/2004 Конституційний Суд України зазначив: «Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину. Справедливе застосування норм права є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України.»

У пункті 3 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» роз`яснено, що визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити з класифікації злочинів (ст.12 КК), а також із особливостей конкретного злочину й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, роль кожного зі співучасників, якщо злочин вчинено групою осіб, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

Досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

При призначенні обвинуваченому покарання суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які відповідно до ст.66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставиною, яка відповідно до ст.67 КК України обтяжує покарання обвинуваченому ОСОБА_6 є рецидив злочинів.

ОСОБА_6 за місцем проживання характеризується позитивно; на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває. Також, суд враховує його вік та те, що він офіційно неодружений; на утриманні малолітніх дітей не має; офіційно непрацевлаштований; раніше судимий.

ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, за обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з вимогами КК України та постанови Пленуму Верховного Суду України №8 від 12.06.2009 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», покарання, призначене судом, має бути необхідним і достатнім для виправлення засуджених та попередження вчинення ними нових злочинів.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізовуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання повинно бути не тільки карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання повинно бути відповідним скоєному і сприяти виправленню обвинуваченого та запобіганню вчинення ним нових злочинів.

Наведені обставини у своїй сукупності, свідчать про те, що виправити обвинуваченого ОСОБА_6 та запобігти його злочинній діяльності можливо без ізоляції від суспільства, в зв`язку з чим суд приходить до висновку, що обвинувачений має бути засудженим до покарання у виді пробаційного нагляду, в межах санкції інкримініруємої йому статті Особливої частини Кримінального кодексу України.

Вказане покарання буде достатнім для досягнення мети покарання, визначеної статтею 50 КК України, й відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винного та попередженню вчинення нових кримінальних правопорушень, а також не буде становити «особистий надмірний тягар для особи», адже відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

V. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

У кримінальному провадженні заявлений цивільний позов прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Степівської сільської ради до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

В судовому засіданні прокурор підтримав заявлений цивільний позов.

Обвинувачений ОСОБА_6 визнав заявлені вимоги у повному обсязі.

Заслухавши прокурора, обвинуваченого, розглянувши цивільний позов, суд дійшов такого.

Згідно із ч.2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.3 ст.128 КПК України цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Цивільний позов може бути поданий прокурором у випадках, встановлених законом, також в інтересах громадян, які через недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність неспроможні самостійно захистити свої права.

Прокурор, який пред`являє цивільний позов у кримінальному провадженні, повинен обґрунтувати наявність підстав для здійснення представництва інтересів громадянина або держави в суді, передбачених частиною четвертою статті 25 Закону України "Про прокуратуру". Для представництва інтересів громадянина в суді прокурор також повинен надати документи, що підтверджують недосягнення повноліття, недієздатність або обмежену дієздатність відповідного громадянина, а також письмову згоду законного представника або органу, якому законом надано право захищати права, свободи та інтереси відповідної особи, на здійснення ним представництва.

Відповідно до п.8 ч.2 ст.16 ЦК України, способом захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди

Частиною 1 статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Згідно з вимогами ч.1 ст.69 ЗУ Про охорону навколишнього природного середовища шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідальність за порушення лісового законодавства несуть особи, винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, передбачена статтею 105 Лісового кодексу України.

Відповідно до ст.107 Лісового кодексу України підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України.

Згідно з положеннями ч.1 ст.129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Враховуючи вищевикладене, цивільний позов прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Степівської сільської ради до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягає задоволенню.

Речовим доказом у даному кримінальному провадженні є: фрагменти деревини у кількості 8 штук зі слідами спилу; бензопила марки Foresta FA-40S у корпусі зелено-чорного кольору, на які ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.02.2023 року накладено арешт.

Питання щодо скасування арешту майна, суд приймає на підставі ч.4 ст.174 КПК України, відповідно до положень якої, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Так, судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.02.2023 накладено арешт на фрагменти деревини у кількості 8 штук зі слідами спилу; бензопила марки Foresta FA-40S у корпусі зелено-чорного кольору.

Положеннями статті 174 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) визначено, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судова практика Європейського суду з прав людини орієнтує на те, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льон рот проти Швеції", має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства».)

При вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів, належить забезпечувати справедливу рівновагу між суспільним інтересом та правомірною метою, а також з вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За таких обставин, суд вважає за необхідне скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді на вищевказані речові докази.

Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі ст.100 КПК України, застосувавши, відповідно до ст.ст.96-1, 96-2 КК України, спеціальну конфіскацію.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні складаються з витрат на проведення судової інженерно-екологічної експертизи (висновок експерта №23-1583) у розмірі 6691 грн 44 коп.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні.

Оскільки процесуальні витрати документально підтверджені, вони підлягають стягненню з обвинуваченого ОСОБА_6 .

У вказаному кримінальному провадженні відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід не застосовувався. До набрання вироком законної сили суд вважає за можливе не обирати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід.

Керуючись ст.100, ч.3 ст.349, ст.368, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.246 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 3 (три) роки.

Відповідно до п.п.1,2,3 ч.2 та п.4 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_6 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Строк покарання у виді пробаційного нагляду обчислювати з дня постановки засудженого на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_6 покласти на орган пробації за місцем його проживання.

Роз`яснити ОСОБА_6 наслідки ухилення від відбування покарання у виді пробаційного нагляду - притягнення до кримінальної відповідальності за ч.3 ст.389 КК України.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Цивільний позов прокурора Миколаївської окружної прокуратури ОСОБА_4 в інтересах держави в особі Степівської сільської ради до ОСОБА_6 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави (р/р UA0014464, отримувач Миколаїв.ГУК/тг с.Степове/24062100, , найменування коду класифікації доходів бюджету грошові стягнення за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища внаслідок господарської та іншої діяльності) матеріальну шкоду, завдану внаслідок вчинення кримінального правопорушення у розмірі 33030 грн 08 коп.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави витрати на проведення судової інженерно-екологічної експертизи (висновок експерта №23-1583) у розмірі 6691 грн 44 коп.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 24.02.2023 року на фрагменти деревини у кількості 8 штук зі слідами спилу; бензопилу марки Foresta FA-40S у корпусі зелено-чорного кольору скасувати.

Застосувати спеціальну конфіскацію до речових доказів у цьому кримінальному провадженні та конфіскувати в дохід держави: фрагменти деревини у кількості 8 штук зі слідами спилу; бензопилу марки Foresta FA-40S у корпусі зелено-чорного кольору.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з урахуванням особливостей апеляційного оскарження, передбачених ч.2 ст.394 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому і прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1

01.05.2025