Провадження № 1-кп/201/148/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 року м. Дніпро

Соборний районний суд міста Дніпра у складі головуючого судді ОСОБА_1 за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Соборного районного суду міста Дніпра кримінальне провадження № 0001030 по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України;

В судовому засіданні приймали участь:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ:

20.11.2021 ОСОБА_3 разом особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, маючи умисел направлений на незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, вступили в злочинну змову спрямовану на незаконне заволодіння транспортним засобом.

Реалізуючи свій злочинний умисел, 21.11.2021 приблизно о 03:00 годин ОСОБА_3 разом з особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, прибули за адресою: м. Дніпро, вул. Набережна Перемоги, де неподалік від буд. 66, помітили припаркований транспортний засіб марки «ВАЗ 2107», білого кольору, д.н. « НОМЕР_1 », 1994 року випуску, який належить ОСОБА_6 , який визначили об?єктом свого злочинного посягання, реалізовуючи свій спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом за попередньою змовою групою осіб, діючи умисно, ОСОБА_3 разом з особою, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, діючи узгоджено, у групі, згідно відведеної їм ролі, яка полягала в слідкуванні за навколишньою обстановкою, з метою попередження співучасника злочину про появлення випадкових свідків або працівників поліції для подальшого завершення злочинного умислу до кінця та не уможливити їх затриманню, коли в цей момент друга особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, за допомогою невстановленого предмету не маючи ніяких прав на користування і керування даним транспортним засобом, діючи всупереч волі власника, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони носять таємний характер, за допомогою невстановленого предмета відчинив пасажирські двері транспортного засобу марки «ВАЗ 2107», білого кольору, д.н. « НОМЕР_1 » шляхом пошкодження замка.

Далі, ОСОБА_3 продовжуючи реалізувати свій злочинний умисел, сівши в свій автомобіль, перебуваючи поряд із співучасниками злочину особами, матеріали відносно яких виділені в окреме провадження, які сіли до автомобіля марки «ВАЗ 2107» та особа, матеріали відносно якого виділені в окреме провадження, за допомогою невстановленого предмету привів у дію двигун, таким чином встановивши контроль над транспортним засобом рушивши з місця, після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, покинули місце вчинення злочину, тим самим розпорядившись вказаним транспортним засобом на власний розсуд.

Згідно з висновком експерта №CE-19/104-21/37469-АВ від 20.12.2021 середня-ринкова вартість колісного транспортного засобу - марки «ВАЗ 2107», білого кольору, д.н. « НОМЕР_1 », 1994 року випуску, станом на момент скоєння кримінального правопорушення, а саме на 21.11.2021 складає 27780,70 грн.

Вказаними діями ОСОБА_3 вчинив злочин відповідальність за який передбачена ч. 2 ст. 289 КК України, а саме, незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

05.06.2025 року між прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 і обвинуваченим ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Вказана угода відповідає формальним вимогам ст. 472 КПК України, зокрема:

- містить формулювання обвинувачення та правову кваліфікацію дій ОСОБА_3 за ч. ч. 2 ст. 289 КК України, як незаконне заволодіння транспортним засобом, вчинене за попередньою змовою групою осіб;

- містить істотні для кримінального провадження обставини, такі як ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього, характер і тяжкість обвинувачення;

- містить беззастережне визнання обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст .289 КК України;

- містить покарання - за ч.2 ст.289 КК України, у вигляді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років без конфіскації майна.

Відповідно до вимог ст. 75 КК України сторонами узгоджено звільнення ОСОБА_3 від відбування основного покарання (у виді позбавлення волі) з іспитовим строком 3 (три) роки, поклавши на нього обов`язки передбачені ст.76 КК України, оскільки при наявності пом`якшуючих обставин, та відсутності обтяжуючих, маються всі підстави вважати, що таке покарання буде достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

- містить наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, наслідки невиконання угоди.

Прокурором при укладенні угоди про визнання винуватості враховувано:

1) ступінь та характер сприяння обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб;

2) характер і тяжкість обвинувачення (підозри);

3) наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидшого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень;

4) обставини, що пом`якшують покарання, такі як щира каяття..

В судовому засіданні роз`яснено обвинуваченому, що він має право відмовитись від затвердження угоди судом і в цьому разі він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення, у вчиненні якого його обвинувачують, а він має права передбачені КПК України, зокрема, мовчати, і факт мовчання не матиме для суду жодного доказового значення; мати захисника, у тому числі на отримання правової допомоги безоплатно у порядку та випадках, передбачених законом, або захищатися самостійно; допитати під час судового розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на його користь.

Також судом роз`яснено обвинуваченому наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені статтею 473 КПК України, роз`яснено характер обвинувачення у вчиненні інкримінованого йому злочину та вид і розмір покарання.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів, а в разі якщо у справі бере участь потерпілий за умови отримання згоди від потерпілого.

В судовому засіданні встановлено, що така згода отримана.

Також в ході допиту обвинуваченого встановлено, що останній обґрунтовано обвинувачується у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, який згідно ст. 12 КК України є тяжким злочином.

При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений цілком розуміє права визначені абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом.

Суд переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Також судом встановлено, що умови даної угоди відповідають вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, а також відсутні умови, що суперечать інтересам суспільства, чи порушують права, свободи та інтереси сторін або інших осіб.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим із призначенням останньому узгодженої сторонами міри покарання.

Також суд вважає вірним незастосування додаткового покарання у виді конфіскації майна, так як відповідно до положень ч. 1 ст. 77 КК України у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням додаткове покарання у виді конфіскації майна не застосовується.

Також суд вважає за необхідне застосований до обвинуваченого запобіжний захід скасувати, повернувши заставу внесену за нього заставодавцеві.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 314, 373-376, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості укладену 05 червня 2025 року між прокурором Правобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України та призначити покарання у вигляді позбавлення волі строком на п`ять років без конфіскації майна.

ОСОБА_3 звільнити від відбування призначеного основного покарання у виді позбавлення волі на підставі ст. 75 КК України з випробовуванням, призначивши іспитовий строк три роки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання та не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у виді застави застосований до ОСОБА_3 ухвалою суду від 24 травня 2024 року скасувати.

Повернути ОСОБА_7 заставу в розмірі 90840 гривень внесену 27.05.2024 згідно квитанцій 298564 та 725054.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, яка може бути подана сторонами кримінального провадження з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Дніпровського апеляційного суду через Соборний районний суд міста Дніпра протягом тридцяти діб з дня проголошення вироку суду.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1