Дата документу 02.09.2025Справа № 554/7471/25
Провадження № 1-кп/554/843/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

02 вересня 2025 року м. Полтава

Шевченківський районний суд міста Полтави в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_2 ,

потерпілого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0000380 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с.Пишненки Зіньківського району Полтавської області, з неповною загальною середньою освітою, неодруженого, офіційно не працюючого, має на утриманні неповнолітню дочку, 2011 року народження, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Установлено, що відповідно до розстановки сил та засобів, з 20 год 23 березня 2025 року, капрал поліції третьої роти, першого взводу батальйону УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_3 та молодший лейтенант поліції інспектор першого взводу першої роти ТОР УПП в Полтавській області ДПП ОСОБА_7 у складі екіпажу Алтей 102 заступили на чергування з охорони громадського порядку та громадської безпеки на території міста Полтави. При здійсненні чергування відповідно до приписів Закону України Про Національну поліцію та власних посадових інструкцій, зазначені працівники поліції виконували службові обов`язки із забезпечення охорони прав і свобод людини, протидії злочинності, підтримання публічної безпеки і порядку, вжиття первинних заходів реагування на повідомлення про правопорушення, а також самостійне їх виявляння, припинення тощо.

24 березня 2025 року, приблизно о 00:19 год, на телефон відділу служби «102» управління організації аналітичного забезпечення та оперативного реагування Головного управління Національної поліції в Полтавській області надійшло повідомлення від ОСОБА_8 про вчинення хуліганських дій невідомим чоловіком, який її переслідує, стукає у ворота, кричить, нецензурно лається та намагається проникнути на територію домогосподарства де вона проживає за адресою АДРЕСА_3 .

24 березня 2025 року, приблизно о 00:36 год, працівники патрульної поліції ОСОБА_3 та ОСОБА_7 , прибувши за вказаною адресою на службовому автомобілі «Renaut Express» д.н.з. НОМЕР_1 , на кузові якого розміщено відповідні логотипи органів Національної поліції України, із ввімкненим світловим проблисковим маячком, перебуваючи у форменому одязі, що містив на собі спеціальний жетон, відповідні нарукавні та нагрудні знаки розрізнення поліцейського, згідно затвердженого однострою, виявили на вулиці обвинуваченого ОСОБА_5 , який перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння продовжував порушувати громадський порядок та висловлювався нецензурною лайкою.

Надалі ОСОБА_3 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_5 та представились йому співробітниками поліції, назвали свої прізвища та посади, після чого попросили останнього припинити вчиняти дії з порушення громадського порядку, залишитись на місці та повідомити причини зазначеної поведінки.

У відповідь обвинувачений ОСОБА_5 в порушення встановлених в суспільстві норм та правил поведінки, перебуваючи в громадському місці, почав безпідставно висловлюватись нецензурною лайкою, ображати та погрожувати працівникам поліції.

Надалі обвинувачений ОСОБА_5 , не зважаючи на неодноразові висловлені вимоги ОСОБА_7 та ОСОБА_3 припинити хуліганські дії, діючи з особливою зухвалістю, демонструючи своє вкрай вороже ставлення до працівників правоохоронних органів, які припиняли хуліганські дії, проявляючи зверхність та нестриманість, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, з хуліганських мотивів, в присутності інших осіб, став чіплятись до працівника поліції ОСОБА_3 , принижувати його, штовхати, схопив за комір форменого одягу та намагався вдарити його, тим самим вчинив опір працівникам патрульної поліції під час виконання ними службових обов`язків.

У зв`язку з проявом непокори та вчиненням ОСОБА_5 опору представникам влади, що перешкоджало складенню на місці протоколу про вчинення ним правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП (дрібне хуліганство), а також для припинення правопорушення та забезпечення безпеки присутніх осіб, останнього працівниками патрульної поліції було затримано та застосовано спеціальні засоби (кайданки), після чого, для складення відповідних процесуальних документів його доставлено до відділення поліції №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області.

Таким чином, ОСОБА_5 своїми умисними діями здійснив грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю та пов`язане з опором представникові влади, тобто вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.296 КК України.

Надалі 24 березня 2025 року, в період часу з 01:30 до 03:00 год, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи спочатку в службовому приміщенні відділення поліції №1 по вул.Стрітенській, 16 в м.Полтаві, а потім під час слідування до Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області для проведення згідно розділу 5 Наказу МВС № 699 від 16.10.2024 заходів моніторингу дотримання поліцейськими прав затриманих, що включає реєстрацію та опитування відповідальною особою із використанням ІП Custody Records системи ІПНП, демонструючи нетверезу розгнузданість, ворожість та агресивність намірів, продовжив нецензурно лаятись, ображати працівників поліції та висловлювати погрози застосувати до них насильство.

Того ж дня, приблизно о 03:00 год, обвинувачений ОСОБА_5 , перебуваючи в приміщенні Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області по вул.Сковороди, буд.2б в м.Полтаві, після того як працівник патрульної поліції ОСОБА_7 прочитав йому вголос протокол про адміністративне затримання та передав йому для підписання кулькову ручку, ОСОБА_5 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, висловлюючи невдоволення та зневагу у зв`язку з виконанням працівниками поліції своїх службових обов`язків, з хуліганських мотивів, а також для перешкоджання оформлення матеріалів про адміністративне правопорушення, умисно ударив гострим кінцем кулькової ручки в ділянку ока поліцейського ОСОБА_3 , чим спричинив йому тілесні ушкодження у вигляді забійної рани м`яких тканин пароорбітальної ділянки зліва, яке утворилось від дії тупого предмету з обмеженою контактуючою поверхнею, яким була кулькова ручка, та яке кваліфікується як легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_5 умисно заподіяв працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків тілесні ушкодження легкої тяжкості, тобто вчинив злочин, передбачений ч.2 ст.345 КК України.

При визначенні обсягу та порядку дослідження доказів, прокурор висловив думку про недоцільність дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, а тому вважає, що необхідно обмежитися допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів, заходів забезпечення кримінального провадження.

Потерпілий, захисник, обвинувачений погодились з думкою прокурора.

Враховуючи те, що обвинувачений у судовому засіданні свою вину визнав повністю, фактичні обставини справи ніхто з учасників судового розгляду не оспорював, суд відповідно до ч.3 ст.349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів у судовому засіданні щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, суд з`ясував, що обвинувачений та інші учасники кримінального провадження правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції.

Суд роз`яснив, що у такому випадку сторони кримінального провадження, потерпілий будуть позбавлені права оскаржити в апеляційному порядку судове рішення з підстав заперечення цих обставин.

Сторони кримінального провадження, потерпілий проти такого рішення суду не заперечували. Тому, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів, що характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів, необхідних для вирішення долі речових доказів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений підтвердив фактичні обставини, які викладені в обвинувальному акті. Вину визнав у повному обсязі. Показав, що проживав в АДРЕСА_4 . Працював водієм таксі. В цей день, він працював з ранку до вечора, дуже втомився. Вжив алкогольні напої та вийшов на спортивний майданчик. Потім розпочав стукати у ворота будинку та вимагати пустити його додому. В подальшому виявилось, що то були не «його ворота». Приїхала поліція. Далі погано пам`ятає. Не виключає, що висловлювався нецензурною лайкою в бік поліцейських та чинив опір. Пам`ятає, що його було затримано поліцією, та він прокинувся на підлозі в приміщенні поліції в кайданках. Більше нічого не пам`ятає. Підтвердив, що на відеозаписі поліції, який йому відтворювали під час ознайомлення з матеріалами справи дійсно є він. Щиро кається, вважає свій вчинок ганебним. Планує звернутися до лікаря нарколога. Просить вибачення у потерпілого.

Суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши письмові докази, що характеризують особу обвинуваченого, дослідивши письмові докази, необхідні для вирішення долі речових доказів, вважає, що винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень доведена стороною обвинувачення поза розумним сумнівом, а його дії органами досудового розслідування кваліфіковані правильно за ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого згідно зі ст.66 КК України, є щире каяття.

Обставиною, що обтяжує покарання обвинуваченого згідно з п.13 ст.67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

Таким чином, відповідно до загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості, індивідуалізації покарання, беручи до уваги ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, які відповідно до ст.12 КК України належать до категорії нетяжких злочинів, наявність пом`якшуючих та обтяжуючих обставин, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч.3 ст.296, ч.2 ст.345 КК України, та відповідно до ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Разом із тим, беручи до уваги дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, вчинення кримінальних правопорушень вперше, висновок органу пробації, наявність на утриманні неповнолітньої дитини, поведінку під час судового розгляду, думку прокурора та потерпілого, суд вважає, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції від суспільства і тому до нього необхідно застосувати положення ст.75 КК України, звільнивши обвинуваченого від відбування покарання із випробуванням та з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст.76 КК України, а також п.2 ч.3 ст.76 КК України, які є необхідними та достатніми для виправлення обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів необхідно вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 07 травня 2025 року на майно обвинуваченого та свідка необхідно скасувати.

24 березня 2025 року на підставі ст.208 КПК України обвинуваченого затримано.

Ухвалою слідчого судді Октябрського районного суду міста Полтави від 26 березня 2025 року відмовлено у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Ухвалою суду від 21 травня 2025 року вказаний запобіжний захід продовжено до 20 липня 2025 року включно.

Ухвалою суду від 21 липня 2025 року вказаний запобіжний захід продовжено до 18 серпня 2025 року включно.

Ухвалою суду від 01 серпня 2025 року вказаний запобіжний захід продовжено до 29 вересня 2025 року включно.

Вказані періоди повинні бути зараховані до строку відбування покарання відповідно до ст.72 КК України в разі фактичного відбування покарання.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.ст.70, 75, 76, ч.3 ст.349, ст.ст.368-370, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим:

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст.345 КК України та призначити покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

- у вчиненні злочину, передбаченого ч.3 ст.296 КК України та призначити покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням визначити остаточне покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 (два) роки.

Згідно зі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт, який накладено ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Полтави від 07 травня 2025 року на майно обвинуваченого та свідка скасувати.

Речові докази:

- одяг обвинуваченого, повернути власнику, ОСОБА_9 ;

- кулькову ручку синього кольору «MAXRITTER», повернути власнику, ОСОБА_7 ;

- носії інформації з відеоматеріалами слідчих та процесуальних дій, зберігати при матеріалах справи.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у виді цілодобового домашнього арешту залишити в силі до набрання вироком законної сили.

Відповідно до ст.532 КПК України вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подання апеляційної скарги через Шевченківський районний суд міста Полтави.

Відповідно до ч.2 ст.394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому, в порядку, визначеному ст.376 КПК України.

Суддя ОСОБА_1