ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа № 544/1082/20 Номер провадження 11-кп/814/608/25Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1 Доповідач ап. інст. ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 липня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем - ОСОБА_5 ,

за участі прокурора - ОСОБА_6 , ОСОБА_7

представників потерпілих - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_10 ,

захисника - адвоката ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , обвинуваченого - ОСОБА_13 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №0000276 за апеляційними скаргами представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_14 , представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_10 в інтересах Фізичної особи підприємця ОСОБА_15 , захисника - адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 на вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року,

встановила:

Цим вироком

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гусєв Калінінградської області РФ, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, працюючого водієм у ФОП ОСОБА_15 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше несудимого,

засуджено за ч.3 ст.286 КК України на 8 років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на 3 роки.

До набранням вироком законної сили застосовано до обвинуваченого ОСОБА_13 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання з покладенням обов`язків.

Цивільний позов ОСОБА_16 та ОСОБА_17 задоволено частково та стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_15 на користь ОСОБА_16 моральну шкоду в сумі 371662 гривні, на користь ОСОБА_17 моральну шкоду в сумі 371662 гривні.

Стягнуто з ОСОБА_13 на користь ОСОБА_16 процесуальні витрати на правову допомогу адвоката в сумі 14000 гривень, на користь ОСОБА_17 в сумі 14000 гривень.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Цивільний позов ОСОБА_18 задоволено частково та стягнуто з Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» на користь ОСОБА_18 моральну шкоду в сумі 56676 гривень, матеріальну шкоду 56676 гривень, а всього стягнуто 113352 гривні.

Стягнуто з Фізичної особи - підприємця ОСОБА_15 на користь ОСОБА_18 моральну шкоду в сумі 343324 гривні, матеріальну шкоду в сумі 18110 гривень 50 копійок, а всього стягнуто 361434 гривні 50 копійок.

У задоволенні іншої частини позовних вимог - відмовлено.

Вирішено питання щодо процесуальних витрат, арешту майна та речових доказів.

За вироком суду ОСОБА_13 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

ОСОБА_13 16.05.2020, приблизно о 04 годині 20 хвилин, керуючи сідловим тягачем DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , рухався по автодорозі Київ-Харків-Довжанський зі сторони міста Києва в напрямку міста Полтави, де проїжджаючи 127 км вказаного автошляху, в Пирятинському районі Полтавської області, рухаючись в темну пору доби, не вибрав безпечної швидкості для свого руху, не врахував видимість дороги, не вжив своєчасно заходів для зменшення швидкості в порушення п.п. 12.3 та 12.2 Правил дорожнього руху, та в результаті допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які в цей час знаходились на проїзній частині автодороги Київ-Харків-Довжанський біля заднього лівого колеса власного автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , який був розташований частково на проїзній частині та частково на асфальтованому узбіччі автодороги.

У результаті даного наїзду пішохід ОСОБА_20 отримав тілесні ушкодження у вигляді: забитої рани чола справа, садна зовнішнього кута правого ока та перед вушної ділянки, синця верхньої повіка правого ока, забитої рани лівого скроневої ділянки, садна лівої перед вушної ділянки та підборіддя зліва, синця лівого передпліччя, забито-рвано-скальпованої рани лівої ліктьової кістки на кордоні середньої та верхньої третин і лівої променевої кістки в середній третині з утворенням уламків, розривів м`язів, сухожилків та магістральних судин і нервів у вигляді неповної ампутації лівого передпліччя, рваної рани першого міжпальцевого проміжку з утворенням карману, рани основи нігтьової фаланги 3-го пальця лівої кисті з переломом нігтьової фаланги, рваної рани лівої долоні в основі 5-го пальця з утворенням карману, саден лівого стегна, осадненого синця лівого стегна, перелому лівого стегна в середній третині, рвано-скальпованої рани лівої ноги (неповної ампутації) з розривом м`язів та суглобової сумки лівого колінного суглобу з розтрощенням дистальної голівки лівого стегна і оголенням губчастої речовини проксимальної голівки лівої великогомілкової кістки та уламковим переломом лівої велико- та малогомілкової кісток в середній третині з розривом м`яких тканин лівого стегна, рваної рани лівого скобкового суглобу, синця правої стопи, садна правої гомілки, рваної рани правої гомілки, уламкового перелому велико- та малогомілкової кісток в проекції рани, рваної рани передньої поверхні верхньої третини правої гомілки з крововиливами та утворенням карману, саден правого стегна, забито-рвано- скальпованої рани правого кульшового суглобу, лівого стегна та лівого наколінника, з утворенням карману, синців тазу справа та правого кульшового суглобу, уламкового перелому лонної кістки, перелому 2-го ребра справа, перелому 8-го ребра зліва, перелому 3, 4, 5 ребер справа, перелому 2-го ребра справа, перелому 6, 7, 8 ребер справа, синців кишківника, розриву правої долі печінки, виливу крові в праву плевральну та череву порожнини, крововиливів в м`яку мозкову оболонку та речовину головного мозку, чисельних крововиливів в легені, плевру, навколониркову, клітковину та нирку, що утворилися як по ударному механізму, так і механізму здавлення зі скручуванням та провертанням, можливо носять прижиттєвий характер та утворилися можливо в строк та обставинах, указаних у постанові при ДТП в якості пішохода, травмованого важковаговиком зі здавленням в процесі руху між транспортними засобами і за ступенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжкому ступеню тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення. Від вказаних тілесних ушкоджень ОСОБА_20 помер на місці події.

Крім цього, в результаті даного наїзду пішохід ОСОБА_19 отримала тілесні ушкодження, що утворились по ударному механізму у вигляді відкритої забито-рвано-скальпованої рани обличчя та голови з чисельними уламковими переломами кісток лицьового та мозкового черепу з переломами нижньої та верхньої щелеп, розривами твердої мозкової оболонки з вогнищами деструкції речовини подовгуватого мозку і повною відсутню речовин головного мозку та мозочку (розкриття порожнини черепу у вигляді бутону квітки), синців м`яких тканин склепіння черепу, синця правого ліктьового суглобу, рваних ран правого ліктьового суглобу та правого плеча, перелому правого плеча в середній третині, забито-рваної рани тильної поверхні 4-го пальця правої кисті з травматичною ампутацією середньої та нігтьової фаланг, саден тильної поверхні правої кисті та пальців, синця лівого наколінника, рваної рани тильної поверхні 1-го пальцю хребця, синця задньої поверхні гортаноглотки та трахеї, перелому 2-6 ребер зліва, перелому 7-го ребра зліва, перелому 2-4 ребер зліва, перелому 2, 3, 9 ребер справа, гематоми правої поверхні грудної клітки та передньо-правої поверхні шиї, перелому 1-4 ребер справа, розриву плеври уламками ребер, синців навколониркової клітковини переважно справа, розмічення правої долі печінки, синців та розривів легенів, багатоуламкового перелому хрящів гортані та під`язикової кістки, виливу крові в плевральні порожнини, що утворилися по ударному механізму можливо в строк та обставинах вказаних у постанові при ДТП в якості пішохода, травмованого важковаговиком і за степенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжкому ступеню тілесних ушкоджень, як небезпечні в момент спричинення. Від яких ОСОБА_19 померла на місці події.

На вирок суду захисник подав апеляційну скаргу, у якій просить вирок суду скасувати та закрити кримінальне провадження щодо ОСОБА_13 на підставі п.3 ч.1 ст. 284 та ст. 417 КПК України, так як не встановлені достатні докази для доведення винуватості ОСОБА_13 і вичерпані можливості їх отримання.

Свою апеляційну скаргу мотивує тим, що суд допустив істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, суперечливість висновків суду, викладених у судовому рішенні фактичним обставинам справи.

Вказує, що в обвинувальному акті неправильно сформульовано обвинувачення, так як не відповідає диспозиції ч.3 ст. 286 КК України. Не зазначено в чому саме полягає порушення ОСОБА_13 Правил дорожнього руху. Обвинувачення не конкретне, не зазначено механізм злочину із зазначенням обов`язкових складових. Не зважаючи на клопотання сторони захисту повернути обвинувальний акт прокурору, суд відмовив у його задоволенні, вказавши, що обвинувальний акт може бути змінений прокурором, проте прокурор цим правом не скористався. У той же час суд не має права виходити за межі обвинувачення.

Вказує, що в обвинувальному акті не вказано момент виникнення небезпеки для руху автомобіля під керуванням ОСОБА_13 . Суд самостійно визначив єдину можливу поведінку ОСОБА_13 у виниклій ситуації. Вказані висновки суду вважає неаргументованими і прямо суперечливими вимогам ПДР, оскільки ширина проїзної частини на місці ДТП становить 7.2 метра, мікроавтобус потерпілих перебував на узбіччі і лише до 0.9 м знаходилася на проїзній частині. Виявивши перешкоду, обвинувачений вжив заходів для безпечного об`їзду перешкоди, тобто мікроавтобуса. При цьому судом не було з`ясовано у ОСОБА_13 об`єктивної можливості виявити на проїзній частині дороги двох потерпілих в темну пору доби, які були одягнуті в темний одяг і знаходилися в сидячому, лежачому положенні та здійснювали ремонт лівого заднього колеса свого автомобіля.

Зазначає, що вказівка на те, що потерпілі були пішоходами є неправильним, так як не вказано, що вони здійснювали рух по проїзній частині дороги перед наїздом на них.

Також вважає, що в обвинувальному акті не вказано усіх ознак об`єктивної сторони кримінального правопорушення.

Вказує, що суд безпідставно не визнав докази недопустимими, зокрема витяг з ЄРДР, протокол огляду місця події з фототаблицею та схемою, протоколи огляду трупів, протоколи огляду від 26.05.2020, протокол слідчого експерименту від 19.06.2020, висновки судово-медичних експертиз, показання свідків ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , дані фіксування на речовому доказі -тахокарті.

В протоколі огляду місця події від 16.05.2020 і схемі до нього відсутній підписи ОСОБА_22 , який виготовляв ці документи, проте він не вказаний як учасник слідчої дії. Зворотна сторона схеми, де є рукописний текст не підписана жодним з учасником слідчої дії. В схемі відсутні напрямки руху, відсутні чіткі орієнтири, не правильно зазначено ширину проїзної частини., не вказано ширину асфальтованого узбіччя, на схемі маються уламки на узбіччі, які не відображено у протоколі.

На автомобілі обвинуваченого були виявлені пошкодження, проте слідчий не відобразив форму цих пошкоджень, локалізацію та сліди контактування.

Також зазначає, що фототаблиця до протоколу не підписана жодною особою.

Зазначає, що на момент проведення огляду місця події ОСОБА_13 без визначення його процесуального статусу, фактично був затриманим, його транспортний засіб був оглянутим та вилученим без процесуальних рішень. Дозволу на вилучення тахокарти ОСОБА_13 не давав.

Вказує, що показання слідчих ОСОБА_21 та ОСОБА_22 щодо наявності на півпричепі нашарування жовтої фарби автомобіля потерпілих не відповідають протоколу огляду місця події. Також вказав на суперечливі показання цих свідків. Дані свідки відносяться до сторони обвинувачення та фактично підтвердили допущені ними помилки.

Стверджує, що постанови слідчого про призначення судово-медичних експертиз стороні захисту не надавалися в порядку ст. 290 КПК України, а висновки експерта не вказують на місцерозташування потерпілих на проїзній частині та їх положення тіла відносно проїзної частини.

Слідчий експеримент був проведений із ОСОБА_13 як свідком, під час якого не встановлено момент виявлення небезпеки для руху, статисти до проведення не залучалися.

Вказує, що кримінальне провадження було розпочате не по факту ДТП, а щодо ОСОБА_13 , що вказує на упередженість.

Не враховано, що під час події йшов невеликий дощ та дорога була мокрою, будь-яких знаків на дорозі не було.

Суд не надав належну оцінку показанням обвинуваченого, який, зокрема, вказував про відсутність у нього можливості виявити потерпілих на проїзній частині дороги. Також зазначив, що він вжив заходів для об`їзду перешкоди, але повністю на іншу смугу руху не виїжджав, так як не було потреби. Коли кабіна його автомобіля порівнялася з мікроавтобусом він почув удар, але це був удар не об мікроавтобус. На дорозі були відсутні аварійні знаки, огороджувальні стрічки чи сигнальні дорожні конуси. Потерпілих він не бачив, так як вони були у темному одязі вночі. При цьому потерпілі, в порушення ПДР, здійснювали ремонт транспортного засобу на проїзній частині дороги.

В автомобілі обвинуваченого було пошкоджено лише пластикову підніжку тягача, яка розсипалася від удару об потерпілих. На місці ДТП відсутні дані, які б свідчили про зіткнення транспортних засобів, про що вказував свідок ОСОБА_23 . Самі показання свідка ОСОБА_23 щодо цього судом до уваги не взяті.

Вказує, що суд відмовив у призначенні судової автотехнічної експертизи, вказавши, що наявна у справі експертиза достатньо обґрунтована, а при з`ясування цього питання в нарадчу кімнату суд не виходив, тобто оцінив докази наперед, що є істотним порушенням.

Отже вважає, що вина ОСОБА_13 в інкримінованому кримінальному правопорушенні не доведена поза розумним сумнівом.

В апеляційній скарзі представник цивільного відповідача ОСОБА_14 просить вирок суду в частині стягнення з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_18 моральної шкоди в сумі 56676 грн скасувати та стягнути з АТ «СГ «ТАС» (приватне) на користь ОСОБА_18 моральну шкоду, яка не перевищує 14169 грн.

Вимоги апеляційної скарги мотивував тим, що страхова компанія відповідно до Закону може відшкодувати моральну шкоду заподіяну смертю фізичної особи в розмірі, який не перевищує 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку і виплачується рівними частинами чоловіку (дружині), батькам (усиновителям) та дітям (усиновленим) загиблої особи. Тому враховуючи кількість потерпілих, яким повинно бути відшкодовано шкоду, ОСОБА_18 , яка є матір`ю ОСОБА_24 , повинно бути виплачено суму страхового відшкодування в сумі 14169 грн.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_10 просить вирок суду в частині задоволення позовних вимог про стягнення з Фізичної особи -підприємця ОСОБА_15 на користь ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 скасувати і в цій частині закрити провадження у справі.

Вимоги апеляційної скарги мотивував тим, що ОСОБА_13 дійсно перебуває в трудових правовідносинах з фізичною особою - підприємцем ОСОБА_15 , але ОСОБА_15 застрахував свою цивільну відповідальність. Тому належним відповідачем повинен бути АТ «СГ «ТАС». При цьому моральна шкода повинна бути не більша, ніж достатньою для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинна призводити для її безпідставного збагачення.

Вказує, що позивачі не можуть мати однакове психоемоційне навантаження. Тобто суд не врахував характер та обсяг страждань потерпілих, зміни у життєвих стосунках та зусиллях, необхідних для відновлення попереднього стану.

Крім цього вказує, що сума витрат на правову допомогу кожному позивачу є завищеною.

Зазначає, що ФОП ОСОБА_15 не є прямим завдавачем шкоди потерпілим і винуватцем ДТП, а є лише особою, яка відшкодовує завдану шкоду працівником.

Вважає, що сума моральної шкоди завищена.

Інші учасники провадження вирок не оскаржували.

Заслухавши доповідача, обвинуваченого та його захисників в підтримку апеляційної скарги захисника, представника цивільного відповідача в підтримку своєї апеляційної скарги, представників потерпілих та прокурора, які заперечили проти задоволення апеляційних скарг, перевіривши доводи апеляційних скарг та матеріали кримінального провадження, колегія суддів дійшла такого висновку.

Відповідно до ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційних скарг.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_25 у вчиненні кримінального правопорушення та кваліфікація його дій за ч.3 ст. 286 КК України, є правильним, ґрунтується на належних та допустимих доказах, що були безпосередньо досліджені в судовому засіданні та отримали належну правову оцінку.

Доводи обвинуваченого та захисника про відсутність вини ОСОБА_13 в інкримінованому кримінальному правопорушенні спростовується дослідженими судом доказами.

Під час розгляду справи обвинувачений ОСОБА_13 зазначив, що він з травня 2020 року оформлений на роботу до приватного підприємця Калніболоцького в Черкаській області, на підприємстві йому дали автомобіль з д.н. НОМЕР_4 з напівпричепом СА7072. В день ДТП він перевозив рибу зі м.Львова до м.Запоріжжя. Біля 4 години ранку 16 травня 2020 року він рухався в напрямку м.Запоріжжя по дорозі Київ-Довжанський в Пирятинському районі Полтавської області, йшов дощ, асфальт був мокрий, небо було затягнуте хмарами. Дорога мала дві полоси руху в одному напрямку, по ходу руху було асфальтоване узбіччя шириною не менше три метри, під час руху побачив поперед себе транспортний засіб, який стояв на асфальтованому узбіччі справа від нього. Він рухався зі швидкістю приблизно 60-70км/год, дорога була вільна, на лівій полосі автомобілів не було, попереду нього також, позаду їхало авто, але воно було далеко. Коли він наблизився до стоячого на узбіччі автомобіля у світлі фар власного авто побачив бус для пасажирських перевезень, який стояв із увімкненими аварійними вогнями, людей біля буса не бачив, двері буса з його боку були зачинені. Бус стояв на узбіччі, але пів буса було на проїзній частині. З метою уникнення зіткнення він взяв лівіше, щоб його безпечно об`їхати. Він почав об`їжджати бус, відстань між транспортними засобами була до метра, десь 70см. Коли його кабіна наблизилася до задньої частини буса почув удар об якийсь предмет. Дорога була слизька, натиснув на гальма, авто зупинилось і він пішов до місця, де був удар, і побачив, що перед бусом на дорозі лежало тіло жінки, а біля лівого переднього колеса - тіло чоловіка, які були одягнені в темний одяг, світловідбивних жилетів на них не було. Мерседес стояв по напрямку руху, частина буса була розташована на узбіччі, а інша частина - на проїзній частині. Узбіччя асфальтоване, шириною не менше 3 метрів, у буса було відсутнє заднє ліве колесо, яке лежало під бусом, бус стояв на домкраті, поряд лежало одіяло. Біля буса знаходилися люди, то були його пасажири. Після ДТП була розбита права підніжка зеленого кольору, яка розсипалася від удару об потерпілих, яка була розташована спереду кабіни водія на відстані 10-15 см від асфальту біля правих дверей внизу кабіни ДАФу. Чому вирішив здійснювати об`їзд, а не екстрене гальмування аж до зупинки ТЗ, тому що він бачив, що авто стоїть на узбіччі, тому екстрене гальмування не застосовував. Він не бачив потерпілих, оскільки вони були одягнені в темний одяг, сиділи під бусом, біля колеса, і, мабуть, коли почули наближення його авто, вони вискочили. Він бачив мікроавтобус, а не пішоходів.

Згідно з даними протоколу огляду місця події від 16.05.2020, фототаблиці та схеми пригоди, які є додатками до протоколу, зафіксовано, що 16.05.2020 на 127км + 643м автодороги Київ-Харків-Довжанський Пирятинської ТГ Лубенського району Полтавської області в напрямку м.Полтава сталась ДТП за участю сідлового тягача DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_13 , який здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , що знаходились на проїзній частині біля заднього лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 . На схемі пригоди та фототаблиці позначено точні відомості про розташування вказаних транспортних засобів після скоєння пригоди та трупів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 .

Протоколами огляду трупів від 16.05.2020 за участю лікаря ОСОБА_26 , зафіксовано місце розташування трупа ОСОБА_20 на проїзній частині автодороги Київ-Харків та зовнішні тілесні ушкодження, місце розташування трупа ОСОБА_19 на проїзній частині автодороги Київ-Харків та зовнішні тілесні ушкодження, а протоколами огляду від 26.05.2020 з фото таблицею до нього, в яких зафіксовано огляд речей з трупа ОСОБА_19 та речей з трупа ОСОБА_19 .

Під час проведення слідчого експерименту 19.06.2020 ОСОБА_13 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_11 , потерпілої ОСОБА_18 , потерпілої ОСОБА_16 та її представника - адвоката ОСОБА_8 , у присутності двох понятих, показав обставин ДТП, що сталась 16.05.2020 на 127км + 643м автодороги Київ-Харків-Довжанський Пирятинської ТГ Лубенського району Полтавської області в напрямку м. Полтава за участю сідлового тягача DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, як здійснив наїзд на пішоходів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , які знаходились на проїзній частині біля заднього лівого колеса автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 . Слідчий експеримент проведено в умовах, наближених до тих, що існували станом на 04-20 год 16.05.2020, шляхом залучення автомобіля ДСНС, який полив водою проїзну частину. З метою визначення видимості автомобіля Мерседес на проїзній частині наближали автомобіль ДАФ з напівпричепом до автомобіля Мерседес, і в момент, коли автомобіль Мерседес було видно на проїзній частині в ближньому світлі фар автомобіля ДАФ, заміряно відстань від передньої частини автомобіля ДАФ до задньої частини автомобіля Мерседес і при увімкненому ближньому світлі фар на автомобілі Мерседес. Дана відстань становить 117,5м, а без увімкненого ближнього світла фар на автомобілі Мерседес дана відстань становить 87,5м. При проведенні замірів на автомобілі Мерседес було увімкнено покажчики аварійної зупинки та габаритні вогні. Потім було проведено замір елементів проїзної частини і вона становить 36,1м.

Висновком судово-медичної експертизи №035 від 27.07.2020, встановлено на тілі трупа ОСОБА_20 тілесні ушкодження, що носять прижиттєвий характер та знаходяться у причинному зв`язку із настанням смерті, у вигляді: забитої рани чола справа, садна зовнішнього кута правого ока та перед вушної ділянки, синця верхньої повіка правого ока, забитої рани лівого скроневої ділянки, садна лівої перед вушної ділянки та підборіддя зліва, синця лівого передпліччя, забито-рвано-скальпованої рани лівої ліктьової кістки на кордоні середньої та верхньої третин і лівої променевої кістки в середній третині з утворенням уламків, розривів м`язів, сухожилків та магістральних судин і нервів у вигляді неповної ампутації лівого передпліччя, рваної рани першого міжпальцевого проміжку з утворенням карману, рани основи нігтьової фаланги 3-го пальця лівої кисті з переломом нігтьової фаланги, рваної рани лівої долоні в основі 5-го пальця з утворенням карману, саден лівого стегна, осадненого синця лівого стегна, перелому лівого стегна в середній третині, рвано-скальпованої рани лівої ноги (неповної ампутації) з розривом м`язів та суглобової сумки лівого колінного суглобу з розтрощенням дистальної голівки лівого стегна і оголенням губчастої речовини проксимальної голівки лівої великогомілкової кістки та уламковим переломом лівої велико- та малогомілкової кісток в середній третині з розривом м`яких тканин лівого стегна, рваної рани лівого скобкового суглобу, синця правої стопи, садна правої гомілки, рваної рани правої гомілки, уламкового перелому велико- та малогомілкової кісток в проекції рани, рваної рани передньої поверхні верхньої третини правої гомілки з крововиливами та утворенням карману, саден правого стегна, забито-рвано- скальпованої рани правого кульшового суглобу, лівого стегна та лівого наколінника, з утворенням карману, синців тазу справа та правого кульшового суглобу, уламкового перелому лонної кістки, перелому 2-го ребра справа, перелому 8-го ребра зліва, перелому 3, 4, 5 ребер справа, перелому 2-го ребра справа, перелому 6, 7, 8 ребер справа, синців кишківника, розриву правої долі печінки, виливу крові в праву плевральну та череву порожнини, крововиливів в м`яку мозкову оболонку та речовину головного мозку, чисельних крововиливів в легені, плевру, навколониркову, клітковину та нирку, що утворилися як по ударному механізму, так і механізму здавлення зі скручуванням та провертанням, можливо носять прижиттєвий характер та утворилися можливо в строк та обставинах, указаних у постанові при ДТП в якості пішохода, травмованого важковаговиком зі здавленням в процесі руху між транспортними засобами і за ступенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжкому ступеню тілесних ушкоджень, як небезпечні для життя в момент спричинення.

Висновком судово-медичної експертизи №036 від 27.07.2020, встановлено на тілі трупа ОСОБА_19 тілесні ушкодження, що утворились по ударному механізму у вигляді відкритої забито-рвано-скальпованої рани обличчя та голови з чисельними уламковими переломами кісток лицьового та мозкового черепу з переломами нижньої та верхньої щелеп, розривами твердої мозкової оболонки з вогнищами деструкції речовини подовгуватого мозку і повною відсутністю речовин головного мозку та мозочку (розкриття порожнини черепу у вигляді бутону квітки), синців м`яких тканин склепіння черепу, синця правого ліктьового суглобу, рваних ран правого ліктьового суглобу та правого плеча, перелому правого плеча в середній третині, забито-рваної рани тильної поверхні 4-го пальця правої кисті з травматичною ампутацією середньої та нігтьової фаланг, саден тильної поверхні правої кисті та пальців, синця лівого наколінника, рваної рани тильної поверхні 1-го пальцю хребця, синця задньої поверхні гортаноглотки та трахеї, перелому 2-6 ребер зліва, перелому 7-го ребра зліва, перелому 2-4 ребер зліва, перелому 2, 3, 9 ребер справа, гематоми правої поверхні грудної клітки та передньо-правої поверхні шиї, перелому 1-4 ребер справа, розриву плеври уламками ребер, синців навколониркової клітковини переважно справа, розмічення правої долі печінки, синців та розривів легенів, багатоуламкового перелому хрящів гортані та під`язикової кістки, виливу крові в плевральні порожнини, що утворилися по ударному механізму можливо в строк та обставинах вказаних у постанові при ДТП в якості пішохода, травмованого важковаговиком і за степенем тяжкості відносно живої особи відповідають тяжкому ступеню тілесних ушкоджень, як небезпечні в момент спричинення. У момент первинного травмування ОСОБА_19 знаходилась у близькому до вертикального положенні (напівстоячи з нахилом вперед) та ймовірно з поворотом голови вправо, обличчям до травмуючого автомобіля.

Доводи сторони захисту, що вказані вище докази є недопустимими, не відповідають дійсності.

Під час вивчення матеріалів провадження, колегією суддів встановлено, що протокол огляду місця події від 16.05.2020 та схему пригоди, ОСОБА_13 підписав відразу на місці складання без будь-яких зауважень та доповнень разом з іншими учасниками проведення слідчої дії. Оскільки слідчу дію проводив слідчий ОСОБА_21 , необхідності зазначення у протоколі та, відповідно, підпису слідчого ОСОБА_22 не є обов`язковим. Більше того, КПК України не передбачає зазначення у протокол слідчої дії всіх співробітників правоохоронних органів, які перебували на місці події та допомагали в оформленні і фіксації місця пригоди.

Неточності протоколу огляду місця події від 16.05.2020, в якому не зазначено, що за уламки виявлені на проїзній частині, як і відображення форми пошкоджень автомобіля обвинуваченого (за наявності фототаблиці), про які вказувала сторона захисту, не вплинули на загальний зміст протоколу огляду місця події, а тому є несуттєвими та такими, що не можуть вважатися як підстава для визнання доказів недопустимими.

Доводи про неналежне оформлення додатка до протоколу огляду місця події (фототаблиці) є безпідставними, оскільки відповідно до ч. 3 ст. 105 КПК України додатки підписуються лише особами, які брали участь у їх виготовленні та/або вилученні.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що додаток до протоколу огляду (фототаблиці) підписано слідчим. Очевидно, що поняті та інші учасники огляду не виготовляли фототаблицю, а тому їх підпис на цьому додатку не є обов`язковим.

Тобто, не засвідчення фототаблиці усіма учасниками слідчої дії, не є суттєвими і такими, що впливають на його зміст чи допустимість.

Окрім цього сторона захисту не ставила під сумнів інформацію, викладену у протоколі огляду місця події, схемі та фототаблиці, тобто змістовно не оспорювала зміст протоколу цієї слідчої дії. Формальні зауваження, які не впливають на зміст проведеної слідчої дії, не можуть нівелювати доказ у цілому.

Щодо доводів захисника про вилучення під час огляду тахокарти без ухвали слідчого судді, необхідно зазначити таке.

Тахокарта - це спеціальний круглий диск, який використовується в аналогових тахографах для фіксації даних про роботу водія, зокрема про швидкість, режим праці та відпочинку, а також про пройдений кілометраж.

Огляд місця ДТП істотно відрізняється від тих оглядів транспортного засобу, проведення яких вимагає дотримання вимог, передбачених статтями 233, 234 та 237 КПК України.

У кримінальному провадженні підставою для проведення огляду місця події було повідомлення про ДТП. З метою перевірки вказаної інформації та з`ясування події, що відбулася, було здійснено огляд ділянки місцевості, де сталася подія, а також пошкоджених транспортних засобів, що брали участь у ній. Зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала попереднього дозволу суду. Такий огляд здійснено суто з метою з`ясування та фіксації технічного стану, в якому перебували знаряддя вчинення злочину, пошкоджень та характерних ознак транспортного засобу після ДТП, слідової інформації про обставини події на ньому, стан його окремих вузлів, агрегатів та органів керування безпосередньо після ДТП.

Більше того з показань свідків ОСОБА_22 та ОСОБА_21 вбачається, що ОСОБА_13 сам добровільно надав органу досудового розслідування тахокарту з сідлового тягача DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , що не оспорює обвинувачений.

Вказана слідча дія зафіксована в протоколі огляду місця події від 16.05.2020 та протоколах огляду трупів від 16.05.2020, які є додатками до протоколу огляду місця події. Непроведення чи зволікання з проведенням в даному конкретному випадку огляду місця події мало можливість у кінцевому результаті втратити таку нагоду та своєчасно зафіксувати сліди злочину.

Отже, зазначена слідча дія була невідкладною, здійснювалася уповноваженою на це особою, у присутності двох понятих, а також за участі ОСОБА_13 , який жодним чином не заперечував щодо цього, з метою перевірки отриманої інформації та не потребувала дозволу слідчого судді.

Щодо проведення слідчого експерименту із ОСОБА_13 19.06.2020 коли він ще не перебував у статусі підозрюваного, необхідно зазначити, що вчинення слідчим чи прокурором дій, спрямованих на отримання показань від свідка, щодо якого відсутні дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим у майбутньому, не вказують на недопустимість зазначених показань як доказів. Не вважаються недопустимим доказом пояснення свідка, надані під час слідчого експерименту, проведеного з метою відтворення обставин ДТП, якщо до проведення слідчого експерименту були відсутні дані про те, що саме ця особа винувата у порушенні правил дорожнього руху, а висновок експерта, яким було встановлено, що саме дії цієї особи призвели до настання суспільно небезпечних наслідків, був наданий після проведення слідчого експерименту, в даному випадку 28.07.2020. Більше того для проведення експертизи експерту потрібні були вихідні дані щодо обставин ДТП, які були зазначені слідчим з урахуванням даних отриманих під час слідчого експерименту з ОСОБА_13 . Слідчий експеримент з ОСОБА_13 , який ще не набув статусу підозрюваного, був проведений за добровільною згодою ОСОБА_13 та за участю захисника, тобто з дотриманням його прав.

То того ж, зміст п. 1 ч. 3 ст. 87 КПК України вказує на те, що дана норма права має застосовуватися за умови, коли на час отримання показань від свідка уже існували дані, що його буде визнано підозрюваним чи обвинуваченим, але, всупереч наявності у такої особи права на мовчання та свободи від самовикриття, слідчий чи прокурор вчиняє дії, спрямовані на отримання показань від неї. Саме такі дії, а не власне факт отримання показань від свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим, мають визнаватися істотним порушенням прав людини і основоположних свобод.

Судово-медичні експертизи у кримінальному провадженні проведені за вмотивованими постановами слідчого від 16.05.2020, які долучені до матеріалів кримінального провадження та досліджені судом в судовому засіданні. Відомості про винесення таких постанов мається в реєстрі матеріалів досудового розслідування. При цьому стороною захисту під час судового розгляду в судовому засіданні від 01.07.2021 під час надання висновків експерта прокурором було зазначено, що вказані висновки експерта стороні захисту в порядку ст. 290 КПК України відкривались, будь-яких сумніві щодо підстав отримання цих доказів стороною захисту не зазначалося. Не стверджував захисник і про неповне відкриття матеріалів досудового розслідування.

Необхідно наголосити, що постанова слідчого про проведення експертизи сама по собі не є доказом у кримінальному провадженні. Вона є лише процесуальним документом, який ініціює проведення експертизи. Доказом є саме висновок експерта, отриманий в результаті проведення експертизи, якщо він відповідає вимогам закону.

Також місцевий суд правильно зазначив, що у суду немає підстав ставити під сумнів достовірність і правдивість фактів, повідомлених свідками ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , оскільки будь-яких даних про їх зацікавленість в результаті розгляду справи відсутні, їх показання об`єктивно підтверджуються і не суперечать іншим зібраним у справі доказам. Тому суд обґрунтовано врахував показання даних свідків у своєму рішенні.

Не наводить захисник і підстав для визнання недопустимим доказом витяг з ЄРДР. Доводи захисника, що оскільки кримінальне провадження розпочате не по факту ДТП, а щодо ОСОБА_13 вказує на упередженість, є безпідставними, так як під час внесення відомостей про кримінальне правопорушення були відомі учасники події, який і було зазначено.

Не знайшли підтвердження і доводи сторони захисту про відсутність у обвинувальному акті формулювання обвинувачення, оскільки в обвинувальному акті є виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення. Також зазначено пункти Правил дорожнього руху, порушення яких допустив ОСОБА_13 , відповідно до встановлених порушень у висновку експерта.

Інші обставини, на які посилається захисник - механізм злочину, момент виникнення небезпеки для руху транспортного засобу під керуванням ОСОБА_13 , встановлені судом під час судового розгляду на підставі досліджених та оцінених доказів.

Також правильно було встановлено, що ОСОБА_19 та ОСОБА_20 під час вчинення ДТП були пішоходами, так як жоден з них не перебував в той момент за кермом транспортного засобу, вони знаходилися поряд з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , який був нерухомим.

З огляду на вказане вище підстав для визнання вказаних доказів недопустимими колегія суддів не вбачає.

Враховуючи викладене, з огляду на те, що ОСОБА_13 не оспорює сам факт події, тобто те, що саме він керував 16.05.2020, приблизно о 04 годині 20 хвилин, сідловим тягачем DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , та рухаючись по автодорозі Київ-Харків-Довжанський зі сторони міста Києва в напрямку міста Полтави, де проїжджаючи 127 км вказаного автошляху, в Пирятинському районі Полтавської області, допустив наїзд на пішоходів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які в цей час знаходились на проїзній частині автодороги Київ-Харків-Довжанський біля заднього лівого колеса власного автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , який був розташований частково на проїзній частині та частково на асфальтованому узбіччі автодороги.

За даними висновку судової автотехнічної експертизи від 28.07.2020 №81, де зазначено, що якщо Sa= 117.5м, a Va= 70...80 км/годину і Sa= 87.50м, a Va= 70 км/годину, то в заданій дорожній обстановці в діях водія сідлового тягача DAF XF 905,430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_13 вбачається невідповідності з вимогами п.12.3. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди.

Якщо Sa= 87.50м, aVa= 80 км/годину, то в заданій дорожній обстановці в діях водія сідлового тягача DAF XF 905,430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_25 вбачається невідповідності з вимогами п.12.2. Правил дорожнього руху України, які з технічної точки зору знаходилися в причинному зв`язку з виникненням обставин даної пригоди.

Якщо Sa = 117.5м, aVa = 70...80 км/годину і Sa = 87.50 м, a Va - 70 км/годину, то в умовах заданої пригоди водій сідлового тягача DAF XF 905,430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_25 , шляхом застосування екстреного гальмування мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_20 і ОСОБА_19 , та автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 .

Якщо Sa= 87.50м, a Va= 80 км/годину, то в умовах заданої пригоди водій сідлового тягача DAF XF 905,430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з НОМЕР_2 , ОСОБА_25 мав технічну можливість уникнути наїзду на пішоходів ОСОБА_20 і ОСОБА_19 , та автомобіль Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , шляхом виконання ним вимог п.12.2. Правил дорожнього руху України (т.2 а.с.180-185).

Допитаний судом експерт ОСОБА_27 , пояснив, що вихідні дані для експертизи він не визначав, вони були зазначені слідчим в постанові про призначення експертизи. Питання щодо місця наїзду було відсутнє в постанові слідчого про призначення експертизи, а тому воно не вирішувалося. У даному випадку момент виникнення небезпеки встановлювався саме слідчим. І в постанові слідчого чітко зазначено, що момент виникнення небезпеки для водія сідлового тягача DAF настає з моменту видимості Мерседеса. Водій повинен був реагувати на цю перешкоду відповідним чином, якщо водій DAF мав можливість за допомогою екстреного гальмування зупинитися до перешкоди. Дані щодо зіткнення транспортних засобів особисто він не виявляв. Питання щодо здійснення об`їзду слідчим йому не ставилося. Експерт пояснив, якщо під час проведення слідчого експерименту виявлено, що водій мав технічну можливість застосувати екстрене гальмування, то проведення подальшого дослідження, чи мав водій можливість безпечного об`їзду, експертом не досліджується. Коли на смузі руху транспортного засобу з`являється об`єкт, який з увімкненою світловою сигналізацією, то водій вже повинен реагувати на виниклу обстановку, тому що на його смузі руху знаходиться об`єкт, і він повинен вирішити, що йому робити, чи знижувати швидкість чи здійснити безпечний об`їзд відповідно до ПДР.

При цьому експерт підтвердив надані висновки під час проведення експертизи. Підстав ставити під сумнів висновок судової автотехнічної експертизи від 28.07.2020 колегія суддів не вбачає.

Доводи обвинуваченого про те, що він не мав можливості виявити перешкоду не відповідають дійсноті, оскільки у своїх показаннях ОСОБА_13 зазначав, що він завчасно бачив припаркований автомобіль, що знаходився частково на проїзній частині дороги з увімкненими показниками аварійної зупинки. Не зазначає обвинувачений і про наявність перешкод для виконання ним зупинки, зменшення швидкості, чи безпечного об`їзду припаркованого автомобіля.

Отже, водій ОСОБА_13 , встановивши наявність перешкоди, а саме автомобіля Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , для руху транспортного засобу - сідлового тягач DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , під його керуванням, повинен був вжити усі необхідних заходів, щоб уникнути ДТП (наїзду на пішоходів ОСОБА_19 та ОСОБА_20 , які знаходились на проїзній частині біля заднього лівого колеса власного автомобіля Mercedes-Benz Sprinter).

З огляду на вказане, судом правильно визначено момент виникнення небезпеки для водія ОСОБА_13 , а тому доводи сторони захисту щодо цього є безпідставними.

Відсутні підстави і вважати, що ОСОБА_13 був затриманий 16.05.2020, так як такі дані в матеріалах провадження відсутні. У той же час учасник дорожньо-транспортної пригоди зобов`язаний залишатися на місці події до прибуття поліції. Це необхідно для з`ясування всіх обставин аварії та надання необхідної допомоги.

Враховуючи, що ОСОБА_13 не інкримінується обвинувачення за фактом зіткнення транспортного засобу - сідлового тягач DAF XF 905 430, д.н.з. НОМЕР_1 , із напівпричепом Pacton Т2-002, д.н.з. НОМЕР_2 , з автомобілем Mercedes-Benz Sprinter 311 CDI, д.н.з. НОМЕР_3 , тому твердження захисника в апеляційній скарзі в цій частині колегією суддів не перевіряються.

Враховуючи викладене, висновки суду першої інстанції про наявність вини ОСОБА_13 у вчинення порушення правил дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило загибель двох осіб, є правильними.

Вина ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення за встановлених судом обставин підтверджується дослідженими судом першої інстанції доказами в їх сукупності, яким надано належну оцінку.

З огляду на вказане, суд правильно критично оцінив показання обвинуваченого про недоведеність його вини в інкримінованому кримінальному правопорушенні.

Суд першої інстанції, при призначенні покарання виконав вимоги, передбачені ст. 50, 65 КК України, врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення відповідно до положень ст.12 КК України, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, його вік та позитивну характеристику за місцем проживання, відсутність обставин, які пом`якшують та обтяжують покарання, відсутність критичного ставлення до вчиненого.

Тобто судом враховані усі встановлені обставини, які враховуються судом при призначенні покарання.

Таким чином, призначене ОСОБА_13 покарання в повній мірі відповідає вимогам статей 50, 65 КК України, за своїм видом і розміром є справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення нових злочинів.

Тому апеляційна скарга захисника в інтересах обвинуваченого задоволенню не підлягає.

Відсутні підстави і для задоволення апеляційних скарг представників цивільних відповідачів.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Загальними вимогами цивільного процесуального права визначено обов`язковість встановлення судом під час вирішення спору обставин, що мають значення для справи, а також оцінки всіх доказів, з яких суд виходив при вирішенні позову.

Виходячи із законодавчих приписів у рішенні суд повинен вказати суму для відшкодування матеріальної шкоди.

При вирішенні цивільного позову потерпілих цих вимог закону місцевим судом дотримано.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, внаслідок вчинення ОСОБА_13 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 286 КК України, потерпілим ОСОБА_18 , ОСОБА_16 та ОСОБА_17 було заподіяно матеріальну та моральну шкоду.

Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Згідно з нормою ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, під час виконання трудових обов`язків, незалежно від характеру такої шкоди (матеріальна або моральна) відшкодовується власником цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо водієм.

Оскільки судом було встановлено, що не оспорюється учасниками провадження, що ОСОБА_13 під час ДТП керував автомобілем, належним ФОП ОСОБА_15 , під час виконання трудових обов`язків з ФОП ОСОБА_15 , тому відшкодовувати матеріальну та моральну шкоду позивачам, завдану внаслідок ДТП з вини ОСОБА_28 повинен саме відповідач ФОП ОСОБА_15 .

Згідно полісу №АР7373223 цивільно - правову відповідальність за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю, майну третіх осіб внаслідок експлуатації транспортного засобу марки DAF XF 905430, д.н.з. НОМЕР_1 , на момент ДТП забезпечено в АТ «СГ «ТАС». Вказана обставина не заперечувалась цивільними відповідачами ФОП ОСОБА_15 та АТ «СГ «ТАС», а тому відповідно до положень ч.1 ст.82 ЦПК України дана обставина не підлягає доказуванню.

Відповідно до ст. 9 Закону України Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування.

Згідно з п.27.1., 27.3., 27.4 ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди.

Страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Страховик здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку.

Враховуючи вказані норми матеріального права, на страховика АТ «СГ «ТАС» покладено обов`язок відшкодувати цивільним позивачам (батькам) моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, та витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника.

Відповідно до ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2020 рік» з 01.01.2020 установлено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі 4723 грн.

Таким чином, зі страховика АТ «СГ «ТАС» на користь потерпілої ОСОБА_18 слід стягнути в рахунок відшкодування моральної шкоди 56676 грн (4723 грн х 12м.з.п.).

З огляду на те, що витрати ОСОБА_18 на поховання та спорудження надгробного пам`ятника, становлять 74786,50 грн, що перевищує встановлений п.27.4. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» розмір відповідальності страховика, тому зі страховика АТ «СГ «ТАС» на користь потерпілої ОСОБА_18 необхідно стягнути 56676 грн в рахунок відшкодування витрат на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника (4723грн х 12м.з.п.).

Згідно з ч.1 ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням).

За таких підстав, відповідачем ФОП ОСОБА_15 позивачці ОСОБА_18 має бути відшкодована різниця між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою, що становить 18110,50 грн.

Позовні вимоги в частині відшкодування завданої позивачам моральної шкоди підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливостей їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.

У відповідності до ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

На страховика АТ «СГ «ТАС» на підставі положень п.27.3. ст.27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» покладено обов`язок відшкодувати цивільним позивачам (батькам) моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи. Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами.

Відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року №4, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, завданої позивачам в результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка виникла з вини ОСОБА_13 , який працює водієм у цивільного відповідача ФОП ОСОБА_15 та завдав шкоду під час виконання ним своїх трудових обов`язків, місцевий суд дійшов висновку, що позивачам була завдана моральна шкода, яка полягає у сильних душевних стражданнях, яких позивачі зазнали у зв`язку зі смертю їх дітей: ОСОБА_20 та ОСОБА_19 внаслідок протиправних дій ОСОБА_13 , що призвели до наїзду на пішоходів ОСОБА_20 та ОСОБА_19 , в результаті чого останні загинули на місці.

Виходячи встановлені обставин, на підставі принципів розумності, виваженості та справедливості, місцевий суд дійшов висновку, що загальний розмір моральної необхідно визначити 400000 гривень кожному з батьків, який є достатнім та співмірним із завданою шкодою.

При цьому враховуючи, що на страховика АТ «СГ «ТАС» також покладено обов`язок відшкодувати батькам моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, в розмірі 56676 грн, тому виходячи із загального розміру моральної шкоди, визначеного судом даним судовим рішенням, по 400000 грн кожному з батьків, з цивільного відповідача ФОП ОСОБА_15 в рахунок відшкодування моральної шкоди на користь: позивачки ОСОБА_18 належить стягнути 343324грн з розрахунку: 400000 грн - 56676 грн, позивачів ОСОБА_17 та ОСОБА_16 належить стягнути по 371662 грн кожному з розрахунку: 400000 грн - 28338 грн (56676 грн : 2).

Отже, місцевий суд, належним чином дослідивши надані потерпілими документи, встановив, що шкода, пов`язана зі смертю ОСОБА_19 та ОСОБА_20 внаслідок дорожньо-транспортної пригоди є обґрунтованою та підтверджена документально, а тому дійшов правильного висновку щодо суми завданих збитків.

Рішення суду в частині вирішення цивільного позову прийнято з дотриманням положень статей 128, 129 КПК України та статей 1167, 1194 ЦК України. Вирок суду відповідає вимогам ст. 374 КПК України, у ньому наведено підстави для задоволення цивільних позовів.

З огляду на викладене вище підстав, передбачених ст.409 КПК України, для зміни чи скасування ухваленого по справі судового рішення щодо ОСОБА_13 , колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів,

У Х В А Л И Л А :

Апеляційні скарги представника цивільного відповідача Приватного акціонерного товариства «Страхова Група «ТАС» ОСОБА_14 , представника цивільного відповідача - адвоката ОСОБА_10 в інтересах Фізичної особи підприємця ОСОБА_15 , захисника - адвоката ОСОБА_11 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_13 залишити без задоволення, а вирок Пирятинського районного суду Полтавської області від 29 січня 2024 року щодо ОСОБА_13 - без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня проголошення.

СУДДІ:

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4