УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 липня 2025 року місто Київ

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 21.05.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000027 від 20.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України,

установив:

На електронну адресу Шевченківського районного суду міста Києва надійшла (вхід. № ЕП-18610 від 13.06.2025) скарга адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 21.05.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000027 від 20.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Скаргу мотивовано тим, що слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000027 від 20.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, в якому постановою слідчого повторно відмовлено у визнанні потерпілим ОСОБА_4 .

Не погоджуючись з висновками слідчого, викладеними в оскаржуваній постанові, скаржник звернувся до слідчого судді з цією скаргою, зазначивши, що постанова слідчого від 21.05.2025 є необґрунтованою, протиправною, незаконною та такою, що не відповідає завданню кримінального провадження, передбаченого ст. 2 КПК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого визначення слідчого судді від 19.06.2025, слідчим суддею визначено ОСОБА_1 20.06.2025 скаргу разом з додатками передано слідчому судді з відділу організаційного забезпечення розгляду кримінальних справ Шевченківського районного суду міста Києва.

Скаржник у судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про дату, час та місце розгляд справи. Водночас на електронну адресу суду надійшла заява ОСОБА_3 про розгляд справи без його участі, зазначивши, що скаргу підтримує та просить задовольнити.

Із урахуванням того, що для розгляду вказаної категорії скарг встановлено скорочені терміни, а особа, яка подала скаргу, будучи повідомленою про час та дату розгляду скарги, до суду не з`явилась, враховуючи позицію заявника про розгляд справи у його відсутність, з метою дотримання вимог ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка гарантує право кожного на справедливий і публічний розгляд його справи впродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, слідчий суддя вважає за доцільне розглянути скаргу у відсутність заявника.

Слідчий Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлений, про причини неявки слідчого суддю не повідомив.

Разом з тим, неявка слідчого у відповідності до ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України під час розгляду скарги фіксування судового процесу технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши скаргу та долучені до неї документи, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ст. 19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності дізнавача, слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Виходячи з вимог ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Стаття 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України, вимог інших актів законодавства. Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні особою, якій відмовлено у визнанні потерпілим, може бути оскаржене рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим.

Відповідно до вимог ч.ч. 1, 3 ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Згідно положень п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст. 93 КПК України сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних слідчих (розшукових) дій, витребування та отримання від органів державної влади, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій, службових та фізичних осіб речей, документів, відомостей, висновків експертів, висновків ревізій та актів перевірок, проведення інших процесуальних дій, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ст. 94 КПК України слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Як вбачається із матеріалів справи, слідчим Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000027, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.01.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Так, представник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві з клопотанням про визнання ОСОБА_4 потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні та проведення допиту останнього.

03.05.2025 постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 10.02.2025 відмовлено у визнанні ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 25.03.2025 у справі № 761/9932/25 скасовано постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 10.02.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000027 та зобов`язано уповноваженого слідчого Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві повторно розглянути клопотання адвоката ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні та винести за наслідками його розгляду вмотивовану постанову з урахуванням положень ч.ч. 1, 2 ст. 55 КПК України.

На виконання ухвали слідчого судді від 25.03.2025, постановою слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 21.05.2025 повторно відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 в повному обсязі.

Свою постанову слідчий мотивував тим, що ОСОБА_4 не перебуває у жодному із статусів у кримінальному провадженні № 0000027 від 20.01.2025.

Слідчий суддя не погоджується з такою позицію слідчого, враховуючи таке.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК України). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК України).

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 3 ст. 55 КПК України).

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді (ч. 5 ст. 55 КПК України).

Відповідно до ч. 5 ст. 110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Цитування у постанові положень кримінального процесуального закону не можна ототожнити з відомостями про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотивами прийняття постанови, їх обґрунтуванням.

На думку слідчого судді, оскаржувана постанова слідчого є необґрунтованою, не узгоджується з положеннями кримінального процесуального закону України, які регулюють правовий статус потерпілого у кримінальному провадженні та визначають, з якого часу особа набуває права й обов`язки потерпілого, а також не містить жодного посилання на конкретні обставини, що послугували достатньою підставою для відмови у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_4 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000027 від 20.01.2025.

Із урахуванням викладеного, постанова слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 21.05.2025 про відмову у визнанні потерпілим, підлягає скасуванню.

Керуючись ст. ст. 2, 9, 26, 55, 91, 93, 94, 110, 220, 303, 306-307, 309, 376, 532 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

постановив:

Скаргу адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 , на постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 21.05.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000027 від 20.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України - задовольнити.

Скасувати постанову слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві ОСОБА_5 від 21.05.2025 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0000027 від 20.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1