Провадження № 1-кс/686/6354/25
УХВАЛА

24 червня 2025 року м. Хмельницький

Слідчий суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника адвоката ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого ВРЗСПЖЗО слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого з прокурором, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Хмельницького, українця, громадянина України, не одруженого, на утриманні малолітніх дітей та осіб похилого віку не маючого, стрілець штурмового спеціалізованого взводу, штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 , солдат, без місця реєстрації, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, -

у кримінальному провадженні №0001986,

встановив:

23.06.2025 року слідчий ВРЗСПЖЗО слідчого відділу Хмельницького районного управління поліції ГУНП в Хмельницькій області лейтенант поліції ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області з клопотанням, погодженим з прокурором Хмельницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_7 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України, посилаючись на те, що існують передбачені ст.177 КПК України ризики: переховування від органів досудового розслідування та/або суду; незаконного впливу на потерпілих та/або свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчинення іншого кримінального правопорушення.

В судовому засіданні слідчий і прокурор наполягали на задоволенні клопотання.

Підозрюваний і його захисник заперечили проти задоволення клопотання. Вважають, що запобіжний захід непов`язаний із триманням під вартою буде достатнім для забезпечення його належної процесуальної поведінки.

Заслухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов такого висновку.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_6 будучи раніше неодноразово судимим, маючи не зняту та не погашену судимість на шлях виправлення не став та знову вчинив новий корисливий злочин.

Окрім того, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, відповідно до вимог ст.ст. 11, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, був зобов`язаний свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитись з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

А також, будучи військовослужбовцем Збройних Сил України, ОСОБА_6 повинен був поводити себе пристойно і дотримуватись вимог ст. 42, 68 Конституції України, згідно яких кожен, у тому числі ОСОБА_6 , зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції України та Законів України, не посягати на права та свободи, честь і гідність інших людей, а також ст. 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, згідно якої військовослужбовці постійно повинні бути зразком високої культури, скромності і витримки, берегти військову честь, захищати свою й поважати гідність інших людей, зобов`язані завжди пам`ятати, що за їх поведінкою судять не лише про них, а й про Збройні Сили України в цілому.

24.02.2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан та в подальшому неодноразово продовжено іншими Указами Президента України, востаннє Указом Президента України № 235/2025 від 15 квітня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4356-ІХ від 16 квітня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строком на 90 діб.

Так, 21.06.2025 в період часу із 03:39 по 03:50 год., більш точного часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_6 прийняв рішення про проникнення у приміщення магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що розташований за адресою: АДРЕСА_2 , який перебуває в оренді у фізичної-особи підприємця ОСОБА_8 , з метою викрадення чужого майна.

Тоді ж, ОСОБА_6 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на таємне викрадення чужого майна, поєднаного із проникненням у приміщення, шляхом вибиття скла вхідних дверей проник до приміщення магазину, де переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи що в країні діє воєнний стан, який введений на всій території України Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 2102-IX від 24 лютого 2022 року, та який неодноразово продовжувався Указами Президента України, востаннє Указом Президента України № 235/2025 від 15 квітня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України № 4356-ІХ від 16 квітня 2025 року «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» строком на 90 діб, передбачаючи та свідомо бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, з метою особистого збагачення, з корисливих мотивів, діючи умисно, таємно, повторно, викрав упакування картриджів «Greek Vape», «Lost Vape E Plus» вартістю 94 гривень 50 копійок кожен та грошові кошти в сумі 12780 гривень.

Після чого, утримуючи викрадене при собі, покинув місце вчинення кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Вказаними умисними протиправними діями ОСОБА_6 спричинив потерпілій ОСОБА_8 майнової шкоди на загальну суму 12969 гривень.

За таких обставин, ОСОБА_6 підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаного з проникненням у приміщення, вчиненого повторно, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

22 червня 2025 року в ході проведення досудового розслідування кримінального провадження, відповідно до ст. ст. 40, 42, 276, 277, 278 КПК України, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_6 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення (злочину) підтверджується наступними матеріалами кримінального провадження: повідомленням про підозру ОСОБА_6 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 285 КК України; протоколом огляду місця події від 21.06.2025; протоколом допиту потерпілого ОСОБА_8 від 21.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 21.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від. 21.06.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 21.06.2025; протоколом слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_12 від 21.06.2025; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 21.06.2025; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 від 21.06.2025; протоколом огляду документу від 21.06.2025; іншими матеріалами кримінального провадження у своїй сукупності.

Зібрані під час досудового розслідування матеріали кримінального провадження (докази), дають підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Слідчий суддя зазначає, що повідомлена ОСОБА_6 підозра станом на час розгляду цього клопотання, повністю відповідає вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості», відображеним зокрема у п. 175 рішення від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п.32, Series A, N 182).

Наявні в матеріалах провадження докази є достатніми для висновку, що підозра не є вочевидь необґрунтованою та відповідає стандарту переконання «обґрунтована підозра» тією мірою, щоб виправдати подальше розслідування.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення небезпідставної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій.

При цьому чинний кримінальний процесуальний закон не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя вважає, що під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Під час розгляду клопотання наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний ОСОБА_6 , може переховуватися від органів досудового розслідування, прокурора та суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності, адже останній вчинив тяжке кримінальне правопорушення, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої, а у відповідності до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів», а також у справі «Летельє проти Франції» зазначено, що тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу. Тому, зважаючи на покарання, яке загрожує ОСОБА_6 , у випадку визнання судом останнього винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, співставляючи можливі негативні для нього наслідки у вигляді застосування покарання у вигляді позбавлення волі, вважаю, що ризик переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду є достатньо високим. Оскільки ОСОБА_6 повторно вчинено умисний, корисливий злочин, поєднаний з проникненням у приміщення. Окрім цього, ОСОБА_6 будучи стрільцем штурмового спеціалізованого взводу, штурмової спеціалізованої роти військової частини НОМЕР_1 в умовах воєнного стану, з метою ухилення від військової служби, самовільно залишив місце несення служби, а тому усвідомлюючи те, що останній вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 5 ст. 407 ККУ, розуміючи тяжкість та неминучість покарання, ОСОБА_6 може вчиняти дії направлені на переховування від органів досудового розслідування та суду, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності;

Крім того, встановлено наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки досудове розслідування вказаного кримінального провадження наразі потребує проведення слідчих (розшукових) дій спрямованих на отримання (збирання) доказів та перевірку вже отриманих доказів, а також на встановлення усіх свідків та очевидців у вказаному кримінальному провадженні, а також інших осіб, можливо причетних до вчинення вказаного кримінального правопорушення з метою забезпечення повного та неупередженого досудового розслідування, тому існує наявність ризику, що перебуваючи під іншим запобіжним заходом ОСОБА_6 може незаконно впливати на покази потерпілих та свідків з метою зміни їх свідчень.

Так, згідно вимог ч.1 та ч.2 ст.23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо. Показання учасників кримінального провадження суд отримує усно.

Не можуть бути визнані доказами відомості, що містяться в показаннях, речах і документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Суд може прийняти як доказ показання осіб, які не дають їх безпосередньо в судовому засіданні, лише у випадках, передбачених цим Кодексом.

Окрім того, відповідно до вимог п. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо отримав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилаючись на них, тому протоколи допиту свідків, які були допитані під час досудового розслідування судом не будуть досліджуватися.

Також, в ході досудового розслідування встановлено наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_6 не працює, не має стійких соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, а тому у разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, може вчинити ряд інших нових, умисних кримінальних правопорушень, в тому числі проти власності.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_6 , слід враховувати обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України.

Оскільки ОСОБА_6 не працює, не має стійких соціальних зв`язків, постійного джерела доходу, а тому у разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, може вчинити ряд інших нових, умисних кримінальних правопорушень, в тому числі пов`язаних із викраденням чужого майна. А тому ризик вчинення іншого кримінального правопорушення слідчий суддя вважає достатньо високим.

Отже, зважаючи на встановлені у судовому засіданні обставини, існують ризики переховування від органу досудового розслідування, вчинення іншого кримінального правопорушення, а тому з метою їх нівелювання, застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу вбачається обґрунтованим.

Слідчий суддя бере до уваги і сталу практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

За приписами п.5 ч.2 ст.183 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки;

З огляду на викладене,слідчий суддя приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено, що запобіжний захід лише у вигляді тримання забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного і виконання ним процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Згідно із ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу.

Враховуючи обставини та тяжкість злочину, суспільної небезпеки кримінального правопорушення у якому підозрюється ОСОБА_6 , слідчий суддя вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить (з урахуванням одного прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який становить 3028 грн.) 242 240 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, з урахуванням ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

При цьому слідчий суддя враховує те, що підозрюваний не працює, проте підозрюється у здійсненні кримінально караної діяльності, пов`язаної викраденням чужого майна.

А тому саме такий розмір застави не буде непомірним і достатньою мірою гарантуватиме дотримання ОСОБА_6 покладених на нього обов`язків.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 196, 197 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк по 19 серпня 2025 року включно.

Визначити заставу в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240 грн., яка може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою.

У в разі внесення застави, покласти на підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, суду;

- повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України та в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

У разі невиконання даних обов`язків, застава звертається в дохід держави.

Ухвала діє по 19 серпня 2025 року включно.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя