Справа № 214/8471/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 серпня 2025 року м. Кривий Ріг

Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000268 від 14.08.2025, відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Софіївка Криворізького району Дніпропетровської області, громадянина України, маючого професійно-технічну освіту, не працевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого:

- 20.09.2007 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185, ч.2 ст.289 КК України, із застосуванням ст.ст.69, 70 КК України, остаточно до 4 років позбавлення волі;

- 04.07.2011 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.1 ст.263 КК України до 2 років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнений від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки;

- 27.06.2013 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.185, ч.1 ст.304 КК України, із застосуванням ст.ст.70, 71 КК України, остаточно до 4 років 6 місяців позбавлення волі;

- 11.09.2013 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу за ч.3 ст.186 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, остаточно до 4 років 7 місяців позбавлення волі;

- 08.10.2019 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.2 ст.185 КК України, із застосуванням ст.71 КК України, остаточно до 2 років 3 місяців позбавлення волі;

- 21.11.2019 Софіївським районним судом Дніпропетровської області за ч.3 ст.185 КК України, із застосуванням ст.70 КК України, остаточно до 3 років позбавлення волі;

- 24.03.2020 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.3 ст.15, ч.3 ст.185 КК України до 3 років 3 місяців позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання, призначеного вироком Софіївського районного суду Дніпропетровської області від 21.11.2019, більш суворим, остаточно до 3 років 3 місяців позбавлення волі. Звільнений 20.05.2022 із Синельниківської ВК Дніпропетровської області («№94») по відбуттю строку покарання;

- 24.10.2022 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років 6 місяців обмеження волі. На підставі ст.75 КК України, із застосуванням ст.76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік 6 місяців;

- 28.11.2024 Саксаганським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі. На підставі ст.75 КК України, із застосуванням ст.76 КК України, звільнений від відбування покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. Ухвалою Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 10.06.2025 скасовано звільнення від відбування покарання випробуванням та ОСОБА_3 направлено для відбування покарання, призначеного вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2024 за ч.4 ст.185 КК України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.126 КК України

ВСТАНОВИВ:

24.07.2025 о 22:30 год. ОСОБА_3 , перебуваючи біля будинку №12 по вул. Святителя Василя Великого (Качалова)в Саксаганському районі м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, де між ним та потерпілим ОСОБА_4 виникла словесна сварка, в ході якої на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин у ОСОБА_3 виник намір, спрямований на завдання фізичного болю потерпілому ОСОБА_4 .

Після чого, ОСОБА_3 , реалізуючи свій протиправний намір, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, умисно завдав потерпілому ОСОБА_4 1 (один) удар кулаком правої руки по голові, завдавши тим самим фізичного болю і не спричинивши тілесних ушкоджень останньому.

Дії ОСОБА_3 належить кваліфікувати за ч. 1 ст. 126 КК України, за ознаками: умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Обвинувальний акт щодо обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, який складений та затверджений 22 серпня 2025 року прокурором Криворізької центральної окружної прокуратури ОСОБА_5 , надійшов до суду із клопотанням прокурора про його розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Окрім того, згідно із заявою обвинуваченого ОСОБА_3 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомленням з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, складеної за участі його захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений ОСОБА_3 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. Також, ОСОБА_3 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку та погодився на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні (т. 1 а.с. 10).

Враховуючи викладене вище, суд вважає за можливе розглянути обвинувальний акт щодо вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, що узгоджується з приписами ч. 2 ст. 381 КПК України.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 107 КПК України, в контексті вимог ч.ч. 1, 2 ст. 382 КПК України, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Так, відповідно до положень ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 126 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_3 , є кримінальним проступком.

Частинами 1 та 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд у п`ятиденний строк з дня отримання обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку невідкладно вивчає його та додані до нього матеріали і ухвалює вирок, який повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду, та в якому за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши обвинувальний акт та додані до нього письмові докази, які, відповідно до положень ст.ст. 85, 86 КК України, є належними та допустимими, суд, зважаючи на положення ч.ч. 1, 2 ст. 382 КПК України, встановив, що органом досудового розслідування об`єктивно та достовірно встановлені обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального проступку, правильно кваліфікованого за ч. 1 ст. 126 КК України, як умисне завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

При призначенні покарання суд, у відповідності до положень ст.ст.65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості та конкретні обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення, зокрема, відомості, які характеризують особу обвинуваченого, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , визнається щире каяття.

Обставини, відповідно до ст.67 КК України, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , не встановлені.

Обвинувачений ОСОБА_3 по відношенню до інкримінованого йому кримінального проступку підпадає під дію ч. 1 ст. 19 КК України.

Суд враховує, що ОСОБА_3 вчинено кримінальне правопорушення, віднесене до кримінальних проступків, а також особу обвинуваченого, який раніше не судимий (т. 1, а.с. 43-49), перебуває на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває (т. 1, а.с. 51, 53), за місцем мешкання характеризується посередньо (т. 1, а.с. 55).

Вирішуючи питання про призначення покарання суд враховує правову позицію у справі «Ізмайлов проти Росії» (рішення Європейського суду з прав людини від 16.10.2008 року), а саме, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Виходячи із вказаних вимог закону, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопаорушень.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Приймаючи до уваги наведені обставини вїх сукупності, суд приходитьдо висновку про призначення ОСОБА_3 покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, у виді штрафу.

Суд переконаний, що таке покарання буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України судом не встановлено.

Разом з тим, в судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_3 кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.126 КК України, вчинив 24.07.2025, тобто після ухвалення попереднього вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2024, яким його було засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі.

За правилами передбаченими ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Разом з тим, вимогами ч.3 ст.72 КК України визначено, що основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

Оскільки ОСОБА_3 за цим вироком визначено призначити покарання за ч.1 ст.126 КК України у виді штрафу, а відтак воно не підлягає складанню за сукупністю вироків з покаранням призначеним вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2024 за ч.4 ст.185 КК України до 5 (п`яти) років позбавлення волі, а отже, цей вирок має виконується самостійно.

Потерпілим цивільного позову не заявлено, однак за ним зберігається право на звернення до суду за відшкодуванням матеріальної та моральної шкоди в порядку цивільного судочинства.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_3 судом в рамках даного кримінального провадження не обирався. Інші заходи забезпечення кримінального провадження також не застосовувалися.

Питання речових доказів судом вирішується в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 349 ч. 3, 369, 370, 373, 374 КПК України, суд,

ЗАСУДИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України.

Призначити ОСОБА_3 покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 28.11.2024 виконувати самостійно.

Матеріали кримінального провадження залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням у справі №214/8471/25, провадження №1-кп/214/984/25.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення до Дніпровського апеляційного суду через Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області.

Відповідно до ч.1 ст.394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст.381, 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Суддя ОСОБА_1