У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 338/781/25

16 червня 2025 року селище Богородчани

Слідчий суддя Богородчанського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , вивчивши матеріали скарги ОСОБА_2 на постанову начальника СД ВП№2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_3 від 29 травня 2025р. про відмову у задоволенні клопотання про проведення заходу забезпечення кримінального провадження, яке полягає у накладенні арешту на майно (земельну ділянку із наявними на ній спорудами), в рамках кримінального №0002618 від 01.10.2024р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України,

в с т а н о в и в:

13 червня 2025 року ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді Богородчанського районного суду Івано-Франківської області зі скаргою в порядку ст. 303 КПК України на постанову начальника СД ВП№2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_3 від 29 травня 2025р. про відмову у задоволенні клопотання про проведення заходу забезпечення кримінального провадження, яке полягає у накладенні арешту на майно (земельну ділянку із наявними на ній спорудами), в рамках кримінального №0002618 від 01.10.2024р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, яку скаржник вважає незаконною та просить скасувати.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали скарги, встановив наступне.

Згідно із частиною 1 статті 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку передбаченому цим кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування встановлено статтями 303-308 КПК України.

Пунктами 1-11 частини 1 статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні, зокрема, згідно пунктом 7 частини 1 статті 303 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Згідно з частиною 2 статті 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування та можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього кодексу.

З предмету скарги вбачається, що скаржник ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді зі скаргою на постанову дізнавача про відмову про проведенні заходів забезпечення кримінального провадження, яке полягає у накладенні арешту на майно (земельну ділянку із наявними на ній спорудами), яка(які) на праві власності належить ОСОБА_4 - директору ТзОВ «Інпромсервіс ЛТД» та знаходиться за адресою: вул. Юності, 37, в с. Микитинці у зв`язку із тим, що вказане майно може зазнати чергових змін (поділу), перепродажу, зміни власника на етапі огляду експертом.

Зазначені вимоги скаржника ОСОБА_2 не підпадають під положення пункту 7 частини 1 статті 303 КПК України, оскільки заходи забезпечення кримінального провадження, яке полягає у накладенні арешту, не відносяться до слідчих (розшукових) дій або негласних слідчих (розшукових) дій, а відтак не можуть бути оскаржені до слідчого судді на досудовому провадженні.

Враховуючи те, що досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває, суд не має права здійснювати будь-який тиск на слідчого щодо вчинення ним процесуальних дій, спрямованих на заходів забезпечення кримінального провадження та на завершення досудового розслідування.

Тому, слідчий суддя вважає, що предмет оскарження виходить за межі судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, віднесеного до повноважень слідчого судді.

Наведене свідчить про правильність висновку про те, що за відсутності у вичерпному переліку ч.1 ст.303КПК України рішень, дій чи бездіяльності слідчого, прокурора, які можуть бути оскарженні під час досудового розслідування, на які вказує скаржник, розгляд такої скарги є неможливим і у відкритті провадження необхідно відмовити.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави.

Так, частиною першої ст.7КПК України передбачено, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відноситься забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Поруч із цим, вказана засада кримінального провадження не є всеосяжною, про що свідчить, зокрема її обґрунтування, наведене в ч.1 ст.24КПК України, відповідно до якого кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Як зазначив у своїй постанові від 03 березня 2016 року у справі № 5-347кс15 Верховний Суд України, забезпечення права на оскарження (п.17 ч.1 ст.7, ст.24 КПК), є широким поняттям і передбачає крім самого "права", ще й гарантований державою механізм його реалізації.

Відповідно до частин 4, 5 статті 304 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню. Копія ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надсилається особі, яка подала скаргу, разом із скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Такий механізм і наведений в ч.2 ст.303 КПК України, відповідно до положень якої, скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора, які не віднесені до вичерпного переліку, передбаченого ч.1 ст.303 КПК України, не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Враховуючи вищенаведене, слідчий суддя вважає, що належить відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову начальника СД ВП№2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_3 від 29 травня 2025р. про відмову у задоволенні клопотання про проведення заходу забезпечення кримінального провадження, яке полягає у накладенні арешту на майно (земельну ділянку із наявними на ній спорудами), в рамках кримінального №0002618 від 01.10.2024р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України, оскільки таке оскарження не передбачене на досудовому провадженні.

Керуючись статтями 303-309, 369-372, 532 КПК України слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Відмовити у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на постанову начальника СД ВП№2 (смт. Богородчани) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області, майора поліції ОСОБА_3 від 29 травня 2025р, про відмову у задоволенні клопотання про проведення заходу забезпечення кримінального провадження, яке полягає у накладенні арешту на майно (земельну ділянку із наявними на ній спорудами), в рамках кримінального №0002618 від 01.10.2024р. за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ст. 356 КК України та повернути скаргу разом з усіма доданими до неї матеріалами скаржнику.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1