ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/821/372/25 Справа № 712/7988/25 Категорія: ст. 303, 309 КПК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 серпня 2025 року м. Черкаси

Черкаський апеляційний суд в складі колегії суддів:

головуючої судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Черкаси апеляційну скаргу ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області від 01 липня 2025 року,-

в с т а н о в и в :

ОСОБА_7 звернувся до слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області зі скаргою на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Черкаси) ТУ ДБР у м.Києві ОСОБА_8 від 07 січня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим.

Скарга мотивована тим, що слідчий Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Черкаси) ТУ ДБР у м.Києві ОСОБА_8 прийняв постанову від 07 січня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим, якою було відмовлено ОСОБА_7 у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000060 від 11 серпня 2022 року.

Ухвалою Черкаського районного суду Черкаської області від 01 липня 2025 року було відмовлено в задоволенні скарги ОСОБА_7 від 29 травня 2025 року на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Черкаси) ТУ ДБР у м.Києві ОСОБА_8 від 07 січня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, ОСОБА_7 подав на зазначене вище судове рішення апеляційну скаргу в якій, посилаючись на його необґрунтованість, незаконність, необ`єктивність, просить ухвалу слідчого судді скасувати та призначити новий розгляд його скарги в суді першої інстанції.

Заслухавши суддю-доповідача, дослідивши матеріали провадження та доводи апелянта, апеляційний суд приходить до наступного висновку.

Частина 1 статті 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Частина 1 ст. 24 КПК України встановлює, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 392 КПК України, в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених КПК України.

Згідно із практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) у справі «Мельник проти України» (Melnyk v. Ukraine) від 28.03.2006, заява №23436/03, право доступу до суду не є абсолютним, воно може бути обмеженим, особливо щодо умов прийнятності скарги. Ці обмеження повинні мати законну мету та бути пропорційними між використаними засобами та досягнутими цілями.

ЄСПЛ у своїх рішеннях неодноразово наголошував, що держава має право встановлювати певні обмеження права осіб на доступ до суду, такі обмеження мають переслідувати легітимну мету, не порушувати саму сутність цього права, а між цією метою і запровадженими заходами має існувати пропорційне співвідношення (п. 57 Рішення у справі «Ашингдейн проти Сполученого Королівства» від 28.05.1985, п. 96 Рішення у справі «Кромбах проти Франції» від 13.02.2001).

Частинами 1 та 2 ст. 309 КПК України визначений вичерпний перелік ухвал слідчого судді, які підлягають апеляційному оскарженню під час досудового розслідування.

Зокрема, ч. 2 ст. 309 КПК України встановлено, що під час досудового розслідування також можуть бути оскаржені в апеляційному порядку ухвали слідчого судді про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження або на рішення слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження на підставі п. 9-1 ч. 1 ст. 284 цього Кодексу, про скасування повідомлення про підозру чи відмову у задоволенні скарги на повідомлення про підозру, повернення скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, прокурора або відмову у відкритті провадження по ній.

Натомість, ч. 3 ст. 309 КПК України визначено, що скарги на інші ухвали слідчого судді оскарженню не підлягають і заперечення проти них можуть бути подані під час підготовчого провадження в суді.

Вищезазначені норми кримінального процесуального закону не передбачають можливості оскарження в апеляційному порядку ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим.

Таким чином, ухвала слідчого судді, якою прийнято рішення за результатами розгляду скарги ОСОБА_7 на постанову слідчого Четвертого слідчого відділу (з дислокацією у м.Черкаси) ТУ ДБР у м.Києві ОСОБА_8 від 07 січня 2025р. про відмову у визнанні потерпілим, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає, оскільки не відноситься до вичерпного переліку ухвал слідчого судді, які можуть бути оскаржені на підставі ч.ч. 1, 2 ст. 309 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 9 КПК України під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Європейський суд з прав людини у своїй прецедентній практиці виходить із того, що положення пункту 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує кожному право звернення до суду. Проте, право на суд не є абсолютним і воно може бути піддане обмеженням, тому що право на доступ до суду за своєю природою потребує регулювання з боку держави. Держави-учасниці користуються у цьому питанні певною свободою розсуду.

У кримінальному провадженні такі випадки врегульовані Кримінальним процесуальним кодексом України. Зокрема, подання апеляційної скарги на рішення слідчого судді, постановленого за наслідками розгляду скарги, заяви чи клопотання учасника кримінального провадження має відбуватись з дотриманням певних умов.

Також Верховний Суд в складі Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду в Постанові від 31 травня 2021 року в справі № 646/3986/19 висловив з цього приводу правову позицію, в якій зазначив, що перевірці в апеляційній інстанції підлягають лише ухвали слідчого судді, які пов`язані з можливістю істотного обмеження прав, свобод та інтересів особи або мають вирішальне значення для руху досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому. У зв`язку з цим, обмеження права на апеляційне оскарження є виправданим і воно може бути пов`язане, зокрема, із забороною оскарження рішень слідчого судді, які не призводять ні до встановлення обмежень конституційних прав особи, ні до неможливості оскарження вже встановлених право обмежень, та які не перешкоджатимуть здійсненню ефективного досудового розслідування чи кримінального провадження в цілому. Саме такий підхід відповідатиме основному завданню (призначенню) судово-контрольного провадження, яке знайшло своє нормативне закріплення в п.18 ч.1 ст. 3 КПК України.

Зважаючи на те, що оскаржувана ухвала не входить до переліку ухвал слідчих суддів, що можуть бути оскаржені в апеляційному порядку, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області від 01 липня 2025 року.

Керуючись ст.ст.309, ч.2 ст.376, 403-405, 422 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в:

Апеляційне провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Черкаського районного суду Черкаської області від 01 липня 2025 року - закрити у зв`язку із тим, що ухвала слідчого судді суду першої інстанції не підлягає оскарженню в апеляційному порядку.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту постановлення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили до Верховного Суду.

Головуюча ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4