Справа № 345/6086/23
Провадження № 11-кп/4808/137/25
Категорія ст. 537 КПК України
Головуючий у 1 інстанції ОСОБА_1
Суддя-доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 червня 2025 року м. Івано-Франківськ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Івано-Франківського апеляційного суду

в складі суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

з участю секретаря ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження за апеляційною скаргою прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_7 на ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року про відмову в задоволенні подання провідного інспектора Калуського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 ,

з участю прокурора ОСОБА_7 ,

засудженого ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати ухвалу суду, та постановити нову ухвалу, якою задовольнити подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2024 року.

Вважає ухвалу суду незаконною, оскільки така винесена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та через невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, а тому підлягає скасуванню.

Вказує, що в даному випадку має місце ухилення від відбування покарання призначеного вироком суду на підставі угоди про визнання винуватості Зокрема, 22 березня 2024 року ОСОБА_8 прибув до уповноваженого органу з питань пробації, де йому роз`яснено порядок та умови відбування покарання. Однак, 19 червня 2024 року засуджений ОСОБА_8 не з`явився на періодичну реєстрацію без поважних на те причин, за що останньому винесено застереження виді письмового попередження про скасування звільнення від відбування призначеного покарання. Так, 17 липня 2024 року ОСОБА_8 знову не прибув на реєстрацію до Калуського відділу пробації без поважних на те причин, а 11 вересня 2024 року до Калуського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області надійшло повідомлення про те, що на громадянина ОСОБА_8 було складено адміністративний протокол працівниками Калуського РВП ГУНП 10 липня 2024 року за ч. 1,2 ст. 173-2 КУпАП. Разом з цим, 02 жовтня 2024 року ОСОБА_8 вкотре не прибув на реєстрацію до Калуського відділу пробації без поважних на те причин, за що останньому 09 жовтня 2024 року винесено застереження у виді письмового попередження.

Підсумовує, що засуджений ОСОБА_8 ухилився саме від відбування покарання, а не від виконання угоди про визнання винуватості.

Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2025 року відмовлено в задоволенні подання провідного інспектора Калуського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Івано-Франківській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 .

Суд першої інстанції мотивував таку позицію тим, що при порушенні засудженим вимог ст. 76 КК України, в силу положень ст. 476 КПК України, має бути застосований спеціальний порядок, який полягає не у направленні до суду клопотання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням, а ґрунтується на зверненні визначених КПК України осіб до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Під час апеляційного розгляду:

- прокурор підтримав апеляційну скаргу;

- засуджений ОСОБА_8 заперечував проти задоволення апеляційної скарги прокурора.

Заслухавши доповідь судді, перевіривши матеріали кримінального провадження, особової справи ОСОБА_8 з органу пробації, обговоривши доводи і мотиви апеляційної скарги, суд апеляційної інстанції вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково з таких підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до статті 2 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» «Завдання суду» суд, здійснюючи правосуддя на засадах верховенства права, забезпечує кожному право на справедливий суд та повагу до інших прав і свобод, гарантованих Конституцією і законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України.

Згідно зі ст. 7 цього Закону «Право на справедливий суд» кожному гарантується захист його прав, свобод та інтересів у розумні строки незалежним, безстороннім і справедливим судом, утвореним законом.

Згідно з ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Неухильне дотримання передбачених законом вимог є неодмінною умовою повного, всебічного й об`єктивного дослідження обставин кримінального провадження, встановлення істини в по ньому й прийняття правильного рішення.

Проте, суд апеляційної інстанції вважає, що суд першої інстанції при ухваленні вироку не дотримався вказаних вимог закону.

Згідно з ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання, зокрема про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Відповідно до ст. 539 КПК України питання, які виникають під час виконання вироку вирішується судом, зокрема, за поданням органу або установи виконання покарань.

Відповідно до положень частин другої, третьої статті 78 КК України якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчинює правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

Згідно зі частинами першою-четвертою статті 166 КВК України, якщо засуджений не виконує обов`язки, встановлені цим Кодексом, Законом України «Про пробацію», а також покладені на нього судом, або систематично вчиняє правопорушення, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання.

Подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

У разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання застосовується у разі невиконання засудженим хоча б одного з обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, за відсутності об`єктивних обставин, що фактично позбавляють засудженого можливості їх виконувати і документально підтверджені.

Згідно з Розділу IV Інструкції «Про порядок виконання покарань, не пов`язаних з позбавленням волі, та здійснення контролю щодо осіб, засуджених до таких покарань», затвердженої Наказом за №270/1560 від 19.12.2003 року Державного департаменту України з питань виконання покарань (надалі Інструкція), якщо засуджена особа не виконує покладених на неї судом обов`язків після застереження у виді письмового попередження або три і більше разів вчинювала правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про її небажання стати на шлях виправлення, а також коли засуджена особа не з`являється до інспекції два і більше разів без поважних причин (що повинно бути підтверджено матеріалами) або зникла з метою ухилення від контролю за її поведінкою з постійного місця проживання, то інспекція вносить до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженої особи для відбування призначеного судом покарання.

Пленум Верховного Суду України у постанові № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання в пункті 10 зазначив, що згідно з ч. 2 ст. 78 КК України суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції не врахував вищевказаних вимог закону при постановлені оскаржуваної ухвали, не вірно встановив обставини справи та зробив необґрунтований висновок про відсутність підстав для скасування звільнення від відбування покарання ОСОБА_8 у зв`язку з порушенням процедури та порядку звернення до суду з таким поданням.

Як вбачається з матеріалів провадження вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2024 року затверджено угоду про визнання винуватості від 17.11.2023 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_8 у кримінальному провадженні №0000691 по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України та призначено йому узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років. Згідно ст. 75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання з випробуванням та встановлено йому іспитовий строк 1 (один) рік. Згідно ч. 1 ст. 76 КК України покладено на ОСОБА_8 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Зазначений вирок суду набрав законної сили 14 лютого 2024 року.

Відповідно до ст. 374 КПК України вирок, яким затверджено угоду має відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, з урахуванням особливостей, передбачених ст. 475 КПК України, і в порядку ст. 535 КПК України звертається до виконання до уповноважених органів пробації, тому орган пробації належно звертається до суду з поданням про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засуджених, вирішення питання заміни одного покарання іншим, притягнення до кримінальної відповідальності у зв`язку з ухиленням від відбування покарання у випадку, коли судом було затверджено угоду про примирення або визнання винуватості.

Дійсно, згідно п. 23 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 13 від 11.12.2015 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» відповідно до ч. 1 ст. 476 КПК України у разі невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості потерпілий чи прокурор відповідно мають право в межах встановлених законодавством строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення кримінального правопорушення звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку.

Разом з тим, колегія суддів вважає, що в даному випадку потерпілий або прокурор не звертались до суду з таким поданням. Відповідно до суду звернувся Центр пробації. Такі справи розглядаються у загальному порядку, передбаченому законом у разі якщо особа ухилилась від відбування покарання.

Як встановлено з особової справи, 04 березня 2024 року ОСОБА_8 поставлено на облік Калуського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Івано-Франківській області, та 22 березня 2024 року його ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання та встановлено дні явки на реєстрацію (а.о.с. 22-24, 26).

Так, 22 березня 2024 року засудженому ОСОБА_8 роз`яснені покладені на нього вироком Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 15 січня 2024 року обов`язки, права згідно зі ст. 15 Закону України «Про пробацію», обов`язки відповідно до ст. 164 КВК України. Крім того засуджений ознайомлений зі змістом ст. 166 КВК України про те, що у разі невиконання ним обов`язків, встановлених КВК України, Законом України «Про пробацію», а також покладених на нього судом, або систематичне вчинення правопорушень, що призводять до адміністративних стягнень і свідчать про небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації внесе до суду подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.о.с. 24).

Згідно з постановою від 22 березня 2024 року (а.о.с. 26) ОСОБА_8 встановлено дні явки на реєстрацію - перша та третя середа кожного місяця, з чим він ознайомлений.

Проте, 19 червня 2024 року, 17 липня 2024 року, 02 жовтня 2024 року, 18 грудня 2024 року, 01 січня 2025 року, засуджений ОСОБА_8 не з`явився для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації (а.п. 78, а.о.с. 27).

В поясненнях від 03 липня 2024 року органу пробації (а.о.с. 42) засуджений ОСОБА_8 зазначив, що не з`явився на періодичну реєстрацію 19 червня 2024 року без поважних на те причин, протягом цього дня перебував в м. Івано-Франківську.

В поясненнях від 31 липня 2024 року органу пробації (а.о.с. 46) засуджений ОСОБА_8 зазначив, що не з`явився на періодичну реєстрацію 17 липня 2024 року, оскільки забув.

Відповідно до листа Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області від 11 вересня 2024 року (а.о.с. 52) вбачається, що на громадянина ОСОБА_8 було складено адміністративний протокол за ч. 1, 2 ст. 172-2 КУпАП.

Згідно копії постанови Калуського міськрайонного суду від 24 липня 2024 року (а.о.с. 57) ОСОБА_8 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, та призначено стягнення у вигляді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень.

09 жовтня 2024 року органом пробації ОСОБА_8 попереджено про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання (а.о.с. 61). ОСОБА_8 підтвердив в відповідних документах своїм власноручним підписом те, що попередження йому оголошено.

Разом з тим, суд на вищенаведені факти не звернув уваги та не надав оцінку.

Відповідно до ч. 3, 4 ст. 166 КВК України у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Крім того колегія суддів дійшла до висновку, що суд позбавлений можливості надати оцінку поважності причин неявки ОСОБА_8 на реєстрацію, оскільки суд першої інстанції з цього приводу не навів жодних висновків, та не перевірив обставини на які посилається орган пробації.

Разом з тим суд апеляційної інстанції доходить висновку про те, що подання провідного інспектора Калуського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Івано-Франківській області про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 підлягало розгляду на загальних засадах на що суд першої інстанції не звернув увагу, і таке є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що є підставою для скасування вироку суду першої інстанції.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неповнота судового розгляду .

Відповідно до ч. 1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 415 КПК України підставою для призначення нового розгляду в суді першої інстанції є встановлення порушення передбаченого пунктами 2, 3, 4, 5, 6, 7 частини другої статті 412 КПК України.

Суд апеляційної інстанції встановив порушення вимог кримінального процесуального закону, яке перешкодило ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, яке є істотним, тому вирок суду першої інстанції підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції.

Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність подання органу пробації, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність тому, при новому розгляді місцевому суду належить з`ясувати всі обставини, які мають значення для кримінального провадження, у порядку визначеному кримінальним процесуальним законом.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (рішення у справах «Пономарьов проти України» та «Рябих проти Російської Федерації»), у справі «Нєлюбін проти Російської Федерації», повноваження вищих судових органів стосовно перегляду мають реалізовуватися для виправлення судових помилок та недоліків судочинства, але не для здійснення нового судового розгляду, перегляд не повинен фактично підміняти собою апеляцію. Повноваження вищих судів щодо скасування чи зміни тих судових рішень, які вступили в законну силу та підлягають виконанню, мають використовуватися для виправлення фундаментальних порушень.

При новому розгляді справи суду першої інстанції необхідно розглянути кримінальне провадження з суворим дотриманням норм КПК України та ухвалити законне, обґрунтоване, вмотивоване та справедливе рішення.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 407, 419, 537, 539 КПК України, ст. 78 КК України, колегія суддів,

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Калуської окружної прокуратури ОСОБА_7 - задовольнити частково.

Ухвалу Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від15 січня 2025 року про відмову в задоволенні подання провідного інспектора Калуського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Івано-Франківській області ОСОБА_9 про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_8 - скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_4

ОСОБА_5