печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 серпня 2025 року м. Київ

Печерський районний суд міста Києва в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої екологічної прокуратури Офісу Генерального прокурора ОСОБА_3 про накладення арешту в кримінальному провадженні № 0001248 від 28.07.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240-1 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255,

ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240-1 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240-1 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240-1 КК України,

УСТАНОВИВ:

Короткий виклад обставин клопотання

До слідчого судді надійшло клопотання сторони кримінального провадження про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , а саме: пристрій вітчизняного виробництва, для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїм властивостями метальними снарядами несмертельної дії «ФОРТ-12Р», калібр 9 мм, № НОМЕР_2 .

У клопотання також вказано про арешт майна, яке належить дружині підозрюваного - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , та є спільною сумісною власністю подружжя, а саме:

- житловий будинок загальною площею 157,6 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54;

- автомобіль «SUBARU OUTBACK», VIN: НОМЕР_4 , 2017 року випуску.

Явка сторін кримінального провадження

Прокурор подав заяву про розгляд клопотання без його участі. Вимоги клопотання підтримав у повному обсязі.

Відповідно до ч. 2 ст. 172 КПК України клопотання слідчого, прокурора, цивільного позивача про арешт майна, яке не було тимчасово вилучене, слідчий суддя розглядає без повідомлення підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, їх захисника, представника чи законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, оскільки це є необхідним з метою забезпечення арешту майна.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксація за допомогою технічних засобів під час розгляду клопотання слідчим суддею не здійснювалась.

Правове обґрунтування

Статтею 2 КПК України передбачено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Обставини, встановлені слідчим суддею, та мотиви слідчого судді

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001248 від 28.07.2023 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч.ч. 2, 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240-1 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240-1

КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених

ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240-1 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240-1 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що у період часу з червня 2022 року по 01.05.2024 року створена ОСОБА_4 злочинна організація під його керівництвом, а також під керівництвом співорганізатора та керівника її структурної частини ОСОБА_5 вчинила ряд тяжких злочинів, пов`язаних із незаконним видобуванням бурштину.

Зокрема, не пізніше червня 2022 року ОСОБА_6 надавши добровільну згоду на участь в злочинній організації, діючи у її складі під керівництвом організатора ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер діяльності, передбачаючи можливість настання суспільно небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконних прибутків, виконуючи свої функції згідно розробленого плану злочинних дій, відомого всім учасникам злочинної організації, вчинив пособництво у незаконному видобуванні бурштину, вчиненому службовою особою шляхом використання свого службового становища, за наступних обставин.

Так, в результаті діяльності злочинної організації, зокрема в період з червня 2022 року по 01.05.2024 року в межах спеціального дозволу на користування надрами № 5384 від 31.05.2022 (ділянка «Федорівська-7») об`єм виїмки ґрунту складає 40 852,0 м3, з якого обсяг видобутку бурштину склав 3 679,539 кг, у зв`язку з чим державі, внаслідок самовільного користування надрами, заподіяно збитків на суму 224 475 979,98 грн.; в межах спеціального дозволу на користування надрами № 5385 від 31.05.2022 (ділянка «Федорівська-8») об`єм виїмки ґрунту складає 14 832 м3, з якого обсяг видобутку бурштину склав 1 335,92 кг, у зв`язку з чим державі, внаслідок самовільного користування надрами, заподіяно збитків на суму 81 499 870,28 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, беручи участь в діяльності злочинної організації, діючи з прямим умислом під керівництвом ОСОБА_4 та у співучасті з іншими учасниками та керівниками структурних підрозділів злочинної організації, з корисливих мотивів, з метою отримання неконтрольованих державою прибутків, в період часу з червня 2022 року по 01.05.2024 року, вчинив пособництво у незаконному видобуванні бурштину, вчинене службовою особою шляхом використання службового становища, на території ділянок «Федорівська-7» та «Федорівська-8», у зв`язку з чим державі, внаслідок самовільного користування надрами, завдано збитків на загальну суму 305 975 850,26 грн.

Крім того, за вказаних вище обставин в результаті діяльності злочинної організації, зокрема в період з червня 2022 року по 01.05.2024 року поза межами спеціального дозволу на користування надрами № 5384 від 31.05.2022 (ділянка «Федорівська-7»), а також поза межами спеціального дозволу на користування надрами № 5385 від 31.05.2022 (ділянка «Федорівська-8») об`єм виїмки ґрунту складає 8 873,0 м3, з якого обсяг видобутого бурштину склав 799,191 кг, у зв`язку з чим державі, внаслідок самовільного користування надрами, заподіяно збитків на суму 48 755 885,70 грн.

Таким чином, ОСОБА_6 , будучи службовою особою та працівником правоохоронного органу, беручи участь в діяльності злочинної організації, діючи з прямим умислом під керівництвом ОСОБА_4 та у співучасті з іншими учасниками та керівниками структурних підрозділів злочинної організації, з корисливих мотивів, з метою отримання неконтрольованих державою прибутків, в період часу з червня 2022 року по 01.05.2024 року, повторно вчинив пособництво у незаконному видобуванні бурштину, вчинене службовою особою шляхом використання службового становища, поза межами ділянок «Федорівська-7» та «Федорівська-8», у зв`язку з чим державі внаслідок самовільного користування надрами, заподіяно збитків на суму 48 755 885,70 грн.

З огляду на викладені вище обставини, ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240-1 КК України, а саме в участі у злочинній організації, вчиненій службовою особою з використання свого службового становища, а також у пособництві незаконному видобуванню бурштину, вчиненому службовою особою шляхом використання свого службовою становища, у складі злочинної організації.

21.05.2025 о 07 годині 57 хвилин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано відповідно до ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240-1 КК України.

За вищевказаними фактами злочинної діяльності 21.05.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 255, ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 28, ч. 3 ст. 240-1 КК України.

Санкція ч. 3 ст. 255 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від восьми до тринадцяти років з конфіскацією майна; санкція ч. 3 ст. 240-1 КК України передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна.

Підозрюваний ОСОБА_6 є власником наступного майна, а саме: пристрій вітчизняного виробництва, для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїм властивостями метальними снарядами несмертельної дії «ФОРТ-12Р», калібр 9 мм, № НОМЕР_2 ;

Дружина підозрюваного - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , є власником наступного майна:

- житловий будинок загальною площею 157,6 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54;

- автомобіль «SUBARU OUTBACK», VIN: НОМЕР_4 , 2017 року випуску.

Щодо арешту майна, набутого ОСОБА_6 та ОСОБА_10 за час шлюбу.

Встановлено, що 06.03.1992 між ОСОБА_6 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 , укладено шлюб (актовий запис про шлюб № 9). Відомості про розірвання шлюбу між вказаними вище особами відсутні.

Стаття 60 Сімейного кодексу України (далі - СК України) визначає, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя.

Згідно із статтею 368 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом.

Стаття 61 СК України передбачає, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту.

Частиною 1 ст. 67 СК України визначено, що дружина, чоловік мають право укласти з іншою особою договір купівлі-продажу, міни, дарування, довічного утримання (догляду), застави щодо своєї частки у праві спільної сумісної власності подружжя лише після її визначення та виділу в натурі або визначення порядку користування майном.

Частиною 1 ст. 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором.

Відповідно до ч. 1 ст. 371 ЦК України кредитор співвласника майна, що є у спільній сумісній власності, у разі недостатності у нього іншого майна, на яке може бути звернене стягнення, може пред`явити позов про виділ частки із спільного майна в натурі для звернення стягнення на неї, крім випадків, установлених законом.

При поділі майна діє принцип рівності часток, при якому не завжди рівними визначаються частки подружжя. Так, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування (ч. 2, ч. 3 ст. 70 СК України).

Таким чином, починаючи з 06.03.1992 підозрюваний ОСОБА_6 перебуває у шлюбі з ОСОБА_10 , тому за правилами, визначеними ст. 60 СК України та ст. 368 ЦК України, майно набуте як ОСОБА_6 , так і ОСОБА_10 під час шлюбу належить їм на праві спільної сумісної власності.

Належить врахувати, що слідчий суддя не наділений правом визначати конкретну частку власності кожного із подружжя, з огляду на правову позицію, наведену в постановах Верховного Суду України від 24.05.2017 у справі №6-843цс17 та постановах Великої Палати Верховного суду (ВП ВС) від 21.11.2018 в справі №372/504/17, від 29.06.2021 в справі №916/2813/18, від 22.09.2020 в справі №214/6174/15-ц, згідно з якою норми СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із членів колишнього подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує.

Тобто, слідчий суддя чи суд у межах кримінального провадження немає повноважень здійснити поділ майна подружжя і визначити частки кожного із колишнього подружжя у спільному майні, зокрема з огляду на те, що такі частки можуть бути нерівними за домовленістю колишнього подружжя або за рішенням суду, ухваленим у порядку цивільного судочинства.

Так, Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові № 752/7440/18 від 04 жовтня 2022 року зазначив, що спори щодо виділення частки майна із спільної сумісної власності вирішуються у інший спосіб, при цьому в межах кримінального провадження є неприпустимим вирішення спору про право власності на майно шляхом поділу його з виділенням часток.

Таким чином, дослідивши матеріали справи, слідчий суддя дійшов висновку, що з метою забезпечення можливої конфіскації майна підозрюваного вбачається наявність правових підстав для накладення арешту на майно, а тому клопотання підлягає задоволенню.

На підставі викладеного вище, керуючись ст. 131, 132, 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти в рамках кримінального провадження за № 0001248 від 28.07.2023 арешт на майно, із забороною відчуження та розпорядження, а саме на:

- пристрій вітчизняного виробництва, для відстрілу патронів споряджених гумовими чи аналогічними за своїм властивостями метальними снарядами несмертельної дії «ФОРТ-12Р», калібр 9 мм, № НОМЕР_2 , який належить підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 ;

- житловий будинок загальною площею 157,6 м2, розташований за адресою: АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 54, який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 ;

- автомобіль «SUBARU OUTBACK», VIN: НОМЕР_4 , 2017 року випуску, який належить ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , РНОКПП НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню прокурором/слідчим у кримінальному провадженні № 0001248 від 28.07.2023.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Роз`яснити сторонам кримінального провадження, що підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за їх клопотанням, якщо вони доведуть, що в подальшому в застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_12