Номер провадження № 1-кп/243/897/2025
Номер справи 243/5176/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

«01» серпня 2025 року колегія суддів Слов`янського міськрайонного суду Донецької області, у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

- секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

- прокурора ОСОБА_5 ,

- обвинуваченого ОСОБА_6 ,

- захисників обвинуваченого адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні за допомогою Єдиної судової інформаційно-телекомунікаційної системи, що забезпечує функціонування електронного судочинства в Україні в приміщенні Слов`янського міськрайонного суду Донецької області в режимі відеоконференції кримінальне провадження за № 0000095, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06 лютого 2025 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Першого Відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону 16 червня 2025 року по обвинуваченню:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Долина Івано Франківської області, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацездатних осіб на утриманні немає, офіційно не працевлаштованого, не є особою з інвалідністю, військовослужбовець Збройних Сил України, у військовому званні « солдат», який займає посаду водія 3-го механізованого батальйону ІНФОРМАЦІЯ_2 ( Військова частина НОМЕР_1 Збройних Сил України), який зареєстрований та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,-

-12 червня 2024 року Приморським районним судом м. Одеси за статтею 185 частина 4 КК України, з застосуванням статті 69 КК України у виді позбавлення волі на строк два роки. У відповідності до статті 58 КК України замість призначеного покарання у виді позбавлення волі на строк два роки призначено покарання у виді службового обмеження для військовослужбовців на строк два роки із відрахуванням 20% на користь держави із суми грошового забезпечення., Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 05 серпня 2024 року за ст. 289 частина 2 КК України та на підставі статті 70 частина 4, п.п. «в» п.1 ч.1 ст. 72 КК України поглинути покарання, призначене на підставі Вироку Приморського районного суду м. Одеси від 12 червня 2024 року у виді службового обмеження на строк два роки для військовослужбовців із щомісячним відрахуванням 20% із суми грошового забезпечення в дохід держави, покаранням, призначеним цим Вироком, та остаточно призначити покарання за сукупністю кримінальних правопорушень у виді позбавлення волі на строк п`ять років без конфіскації майна. На підставі статті 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням на строк два роки .

-14 листопада 2024 року Дружківським міським судом Донецької області звільнено від кримінальної відповідальності на підставі статті 401 частина 5 КК України за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого статтею 407 частина 5 КК України.

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 частина 2 КК України,

ОСОБА_10 захід забезпечення кримінального провадження у виді тримання під вартою продовжений на строк до 24 серпня 2025 року включно.

В С Т А Н О В И Л А:

16 червня 2025 року до Слов`янського міськрайонного суду Донецької області надійшло кримінальне провадження за № 0000095, відомості про яке внесено в Єдиний реєстр досудових розслідувань 06 лютого 2025 року з Обвинувальним актом та додатками, яке надійшло з Першого Відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону по обвинуваченню ОСОБА_6 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 частина 2 КК України.

Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2025 року обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 28 червня 2025 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2025 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 24 серпня 2025 року включно.

28 липня 2025 року на адресу суду надійшло Клопотання прокурора Першого Відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_5 про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до шістдесяти днів.

В судовому засіданні прокурор підтримала Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 до шістдесяти днів, посилаючись на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України та просила не визначати альтернативний запобіжний захід у виді застави відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечував проти задоволення Клопотання прокурора, посилаючись на те, що ризики відсутні та прокурором не доведені, просить обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Також вказав, що він не може будь яким чином впливати на свідків, оскільки він з ними не знайомий і номерів їх телефонів він не знає. При визначенні йому запобіжного заходу у виді домашнього арешту, він буде знаходитися в Івано Франківській області і не зможе спілкуватися зі свідками. Він також не має наміру переховуватися від суду, оскільки коли суди розглядали його інші кримінальні справи, він завжди з`являвся на судові засіданні. Не має наміру перетинати державний кордон. Також він бажає, щоб всі судові засідання проходили в залі судових засідань і він був на них присутній саме в залі судового засідання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_7 у судовому засіданні заперечував проти задоволення Клопотання прокурора та просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Вважає, що ризики, вказані прокурором, це є припущеннями сторони обвинувачення і не підтверджені жодними доказами.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_8 у судовому засіданні заперечував проти задоволення Клопотання прокурора та просив обрати запобіжний захід у виді домашнього арешту. Повністю підтримав свого підзахисного ОСОБА_6 та свого колегу адвоката ОСОБА_7 .

Заслухавши думку учасників судового засідання, при вирішенні питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів дійшла висновку про необхідність задовольнити Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 .

Згідно вимог ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що Ухвалою слідчого судді Київського районного суду м. Харкова від 30 квітня 2025 року обрано відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 28 червня 2025 року включно.

Ухвалою Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 26 червня 2025 року продовжено відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід «тримання під вартою» на 60 днів до 24 серпня 2025 року включно.

Встановлено, що 06 лютого 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000095 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 ч. 2 КК України.

29 квітня 2025 року ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 ч. 2 КК України.

ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна.

Вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину за який, передбачено покарання у виді позбавлення волі строк п`ятнадцять років або довічним позбавленням волі, з конфіскацією майна, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому, у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання, суд вважає реальним ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст.177 КПК України у виді можливості переховуватися від органів досудового розслідування та суду, в тому числі покинути територію України.

Також колегія суддів зазначає, що має місце ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на свободі, обвинувачений ОСОБА_11 , може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, а також інших осіб, які на теперішній час ще не надали покази у кримінальному провадженні, однак їм можливо відомі обставини скоєння злочину. На теперішній час судом не допитані свідки, покази яких мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що у випадку не продовження ОСОБА_6 , запобіжного заходу у виді тримання під вартою, створить передумови для впливу на достовірність показань свідків у даному кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується, що має місце ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_11 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується. Оскільки ОСОБА_6 володіє значним обсягом інформації про структуру, особовий склад, пункти дислокації Військової частини НОМЕР_1 Збройних Сил України, передача якої іноземній державі може завдати шкоди національним інтересам України, у разі не обрання обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, дозволить йому продовжити кримінальне правопорушення.

Розглядаючи питання можливості застосування альтернативного запобіжного заходу, аніж тримання під вартою, колегія суддів зауважує, що з огляду на характер інкримінованого злочину, який є умисним злочином вчиненим в умовах воєнного стану, проти основ національної безпеки України, чітким є переконання суду, що інші, більш м`які запобіжні заходи, є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим п.1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Також суд вважає, що обставини, на які посилалась сторона захисту в якості підстав для зміни запобіжного заходу, з урахуванням особи обвинуваченого, тяжкості та обставин інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, не здатні забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та нівелювати встановлені ризики.

З огляду на викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для зміни запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 на більш м`який, оскільки обраний відносно обвинуваченого запобіжний захід у виді тримання під вартою під час досудового розслідування з урахуванням його тривалості, відповідає особі обвинуваченого, характеру, тяжкості, мотивам та обставинам злочину, що інкримінується обвинуваченому та покаранню, що може бути йому призначене, в разі визнання його винуватим.

Згідно ст. 183 ч. 1 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Метою і підставою тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа, незаконно впливати на потерпілих та свідків або іншим чином перешкоджати кримінальному провадженню.

При судовому розгляді Клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, суд враховує вимоги п.п.3,4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Зокрема при розгляді Клопотання суд оцінює підстави для продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою з урахуванням конкретних обставин справи.

Крім цього, враховуючи практику Європейського суду та положення ч.1 ст. 178 КПК України, при розгляді питання про доцільність тримання під вартою, суд бере до уваги характер (обставини) та тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

Утримання під вартою не є передумовою покарання у виді позбавлення волі, але при збережені розумної підозри відносно затриманої особи у скоєні злочину є умовою законності та відповідає реальним вимогам суспільного інтересу.

Колегія суддів не відхиляє доводів сторони захисту на користь обвинуваченого, але вважає, що у даному випадку ці доводи не перевищують суспільного інтересу у справі, який полягає у повному та неупередженому розгляді кримінального провадження у встановлені законом строки, а також забезпечення виконання обвинуваченим процесуальних рішень у справі та запобігання процесуальних ризиків.

Вказані суспільні інтереси, не дивлячись на презумпцію невинуватості мають більшу вагу ніж правила про повагу до свободи особи. (справа ЄСПЛ «Лабіта проти Італії», «Рохліна проти РФ»).

Крім того, з Обвинувального акту вбачається, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину.

Тяжкість обвинувачення може бути достатньою причиною разом з іншими для продовження строку тримання під вартою (рішення ЄСПЛ від 12.03.2013 року у справі Волосюк проти України).

Доказів того, що обставини, які були прийняті судом при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, з часом змінились, стороною захисту не наведено.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження, а саме тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі не встановлено та сторонами не доведено, у зв`язку з чим суд вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу для запобігання наявним ризикам, аніж тримання під вартою, а тому колегія суддів приходить до висновку про доцільність збереження застосованого до обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

Колегія суддів також бере до уваги, що тримання під вартою завжди є законним, якщо є достатні підстави вважати, що існує необхідність у запобіганні вчиненню особою правопорушення чи ухиленню від правосуддя після вчинення злочину, з тією метою, щоб особа, яка обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочинів, постала перед компетентними органами.

Крім того, колегія суддів вважає, що продовження строку утримання під вартою ОСОБА_6 не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки по справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи.

Колегія суддів вважає, що у Клопотанні, доданих документах та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ст. 111 ч. 2 КК України.

Будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України для застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_6 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Відповідно до ч.1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Колегія суддів дійшла висновку про необхідність продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк, що не може перевищувати шістдесяти днів, тобто по 29 вересня 2025 року включно.

У відповідності до статті 182 КПК України «Застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальних рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу».

У відповідності до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

Враховуючи ту обставину, що ОСОБА_6 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, та який є умисним злочином вчиненим в умовах воєнного стану, проти основ національної безпеки України, з урахуванням попередньої поведінки обвинуваченого, суд вважає можливим не визначати розмір застави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 331, 369-372 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_12 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити захід забезпечення кримінального провадження обраний під час досудового розслідування обвинуваченому ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» на строк шістдесят днів - до 29 вересня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

Копію ухвали вручити прокурору, обвинуваченому та направити начальнику Державної установи «Харківський слідчий ізолятор».

Ухвала може бути оскаржена до Судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Дніпровського апеляційного суду в п`ятиденний строк з моменту проголошення ухвали. А особою, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвалу постановлено, складено та підписано в нарадчій кімнаті складом суду, який розглянув справу.

Повний текст ухвали проголошено 01 серпня 2025 року об 11 годині 30 хвилин.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3