Провадження по справі № 1-кс/752/6239/25
У Х В А Л А

іменем України

"23" липня 2025 р. слідчий суддя Голосіївського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Голосіївського районного суду міста Києва клопотання прокурора Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні №0002303 від 19.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України,-

за участю прокурора - ОСОБА_4 ,

власника майна - ОСОБА_5 ,

встановив:

21 липня 2025 року прокурор Голосіївської окружної прокуратури м. Києва ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва з клопотанням про арешт майна у кримінальному провадженні №0002303 від 19.07.2025, а саме ланцюжка (браслету) жовтого кольору, довжиною приблизно 16 см, який ОСОБА_6 добровільно видала під час огляду місця події, який відбувся 19.07.2025 у під`їзді будинку АДРЕСА_1 .

Вказане майно визнано речовим доказом, оскільки воно є об`єктом кримінально протиправних дій. Прокурор просить накласти арешт на майно, що зазначено у клопотанні з метою його збереження як речового доказу, а також заборонити користуватися та розпоряджатися ним.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 , який є страшим групи прокурорів, які здійснюють процесуальне керівництво під час досудового розслідування у кримінальному провадженні №0002303 від 19.07.2025, клопотання про арешт майна підтримав у повному обсязі, надав пояснення аналогічні викладеним у клопотанні та просив його задовольнити.

Власник майна не заперечувала проти задоволення клопотання прокурора.

Згідно ч.4 ст.107 КПК України фіксування судового засідання здійснювалось за допомогою технічних засобів.

Розглянувши клопотання, дослідивши додані до нього додатки у виді копії матеріалів досудового розслідування, надавши оцінку відомостям, що у них містяться, вислухавши доводи прокурора, думку власника майна з приводу заявленого клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного.

Дане клопотання з урахування вимог п.1 ч.2 ст.132 КПК України подано до Голосіївського районного суду м. Києва в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться орган досудового розслідування, враховуючи, що таким органом у даному провадженні є слідчий відділ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, який розташований на території Голосіївського району м. Києва.

Клопотання про арешт майна подане з дотриманням строку, передбаченого ч.5 ст. 171 КПК України.

Так, зі змісту клопотання вбачається, що слідчим відділом Голосіївського УП ГУНП у м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002303 від 19.07.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що 19.07.2025 року приблизно о 16 год 30 хв після відвідування солярію «Smart Sun», що знаходиться на 4 поверсі ТРЦ «Олімпійський», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72, ОСОБА_5 виявила відсутність належного їй золотого браслету із діамантами марки Van Cleef.

Виявивши відсутність браслету, ОСОБА_5 повернулася до солярію, проте не там його не знайшла.

У ході проведення оперативно - розшукових заходів встановлено, що до вчинення вказаного кримінального правопорушення причетна ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка проживає за адресою: АДРЕСА_1 .

Під проведення огляду місця події, у поряду ч. 1 ст. 237 КПК України, який відбувся у період часу з 23 год 00 хв до 23 год 03 хв 19.07.2025 у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , в ході якого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , добровільно видала ланцюжок (браслет) з металу жовтого кольору, довжиною приблизно 16 см, який вона знайшла у приміщенні солярію « ІНФОРМАЦІЯ_2 », що знаходиться на 4 поверсі ТРЦ «Олімпійський», який розташований за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 72.

Постановою слідчого СВ Голосіївського УП ГУНП у м. Києві від 20.07.2025 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні №0002303 від 19.07.2025.

Орган процесуального керівництва вказує на те, що арешт зазначеного у клопотанні майна обумовлений необхідністю збереження речових доказів, які мають суттєве значення для досудового розслідування.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, або його спеціальну конфіскацію в порядку, встановленому законом.

Тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначалися (використовувалися)для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч.2 ст.168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Статтею 170 КПК України передбачено, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно із ч. 3 ст. 170 КПК України арешт також може бути накладений на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально протиправним шляхом.

Аналізуючи вимоги клопотання у сукупності з відомостями, що містяться у матеріалах, які додані до клопотання, слідчий суддя вважає доведеним, що ланцюжок (браслет) з металу жовтого кольору, довжиною приблизно 16 см, на арешті якого наполягає прокурор, який виявлений та вилучений під час огляду місця події, у порядку ст. 237 КПК України, є таким, що відповідає критеріям речових доказів, оскільки є об`єктом кримінально протиправних дій з боку ОСОБА_6 .

Під час розгляду клопотання про арешт майна на стадії досудового розслідування у кримінальному провадженні слідчий суддя уповноважений лише оцінити можливість використання майна, на яке слідчий просить накласти арешт, як доказу у кримінальному провадженні. Оцінка доказів із точки зору їх допустимості є заключним етапом доказування та здійснюється судом за наслідком розгляду справи по суті. Під час здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування, вказане питання не входить до повноважень слідчого судді.

За таких обставин, слідчий суддя приходить до висновку, що вимоги клопотання є обґрунтованими. Арешт на вказане майно підлягає накладанню з метою його збереження як речового доказу, що відповідає п.1) ч.2 ст. 170 КПК України.

При цьому, відомостей щодо негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею на момент розгляду клопотання не встановлено.

На підстав викладеного, керуючись ст. 40, 131, 132, 168, 170-173, 175 КПК України, слідчий суддя -

постановив:

клопотання прокурора задовольнити.

Накласти арешт на ланцюжок (браслет) з металу жовтого кольору, довжиною приблизно 16 см, який належить ОСОБА_5 та який вилучений у ОСОБА_6 в ході проведення огляду місця події, який відбувся 20.07.2025 у під`їзді будинку АДРЕСА_1 , з забороною користування та розпорядження ним.

Організацію виконання ухвали покласти на прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1