№ 1-кп/756/919/25
ОБОЛОНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КИЄВА
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 квітня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду № 6 в місті Києві Оболонського районного суду міста Києва обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному 19.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003639 стосовно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у місті Христинівка Черкаської області, громадянина України, з середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, одруженого, маючого на утриманні малолітню дитину 2024 року народження, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України,

УХВАЛИВ:

В провадженні Оболонського районного суду міста Києва перебуває кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.11.2024 за № 0003639, стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 19 листопада 2024 року, приблизно о 00 годин 10 хвилин, перебуваючи поблизу станції метро «Почайна» в м. Києві, обвинувачений ОСОБА_4 , вживав алкогольні напої з раніше незнайомою ОСОБА_6 .

Крім того встановлено, що в той же день, приблизно о 00 годин 55 хвилин, обвинувачений ОСОБА_4 перебував біля закладу швидкого харчування «Макдональдс», який розташований за адресою: м. Київ, пр. С. Бандери, 12-А, де шляхом ривка, з плеча ОСОБА_6 відкрито викрав рюкзак чорного кольору, в якому знаходились гаманець чорного кольору, банківська картка АТКБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , грошові кошти (1 банкнота номіналом 1 гривня, 1 банкнота номіналом 1 долар США, 1 банкнота номіналом 2 долари США, 1 банкнота номіналом 1 долар США), посвідчення дитини з багатодітної сім`ї на ім`я ОСОБА_7 , паспорт громадянина України № НОМЕР_2 на ім`я ОСОБА_8 , паспорт громадянина України серія НОМЕР_3 на ім`я ОСОБА_6 , косметичка різнокольорова (в якій знаходились залишки ліків, інгалятор, газовий балончик, розчіска, манікюрний набор).

Вчинивши зазначені дії, обвинувачений ОСОБА_4 залишив вказане вище місце, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

Отже, в наслідок вказаних дій ОСОБА_6 завдано матеріальну шкоду на загальну суму 553 (п`ятсот п`ятдесят три) гривні 16 (шістнадцять) копійок.

Продовжуючи свої злочинні дії, ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

1.2. Таким чином, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. ч. 4 ст. 186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчиненине в умовах воєнного стану.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Прокурор ОСОБА_3 вважала, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_4 кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 186 КК України вчинено останнім, кваліфікацію органом досудового розслідування здійснено правильно, яку доведено в судовому засіданні наданими суду доказами, а тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим за ч. 4 ст. 186 КК України та із застосуванням ст. 69 КК України призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, а також, застосувати ст. 75 КК України, встановивши випробувальний термін строком на 3 (три) роки.

Крім того, зауважила, що обвинуваченим відшкодовано шкоду потерпілій, вказала, що ОСОБА_4 раніше не судимий та має на утриманні малолітню дитину.

2.2. Захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні просив призначити покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, а також, застосувати ст. 75 КК України, встановивши випробувальний термін строком на 2 (два) роки.

2.3. Потерпіла ОСОБА_6 повідомлялася належним чином про судові засідання. Однак, у судові засідання не з`явилася, надала заяву про відсутність жодних претензій до обвинуваченого ОСОБА_4 , зазначила, що матеріальну шкоду їй не завдано, а моральну відшколовано в повному обсязі.

Також просила призначити обвинуваченому міру покарання, не пов`язану з позбавленням волі.

2.4. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України визнав повністю, не оспорював викладені обвинувальному акту дату, місце, час та події, щиро розкаявся. Зазначив, що 19 листопада 2024 року перебував поблизу станції метро «Почайна» в м. Києві, де вживав алкогольні напої із ОСОБА_6 .

В подальшому, перебував біля «Макдональдс» зірвав з плеча ОСОБА_6 рюкзак, в якому знаходились її речі та залишив вказане вище місце, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд.

3. Враховуючи те, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, не оспорював обставин викладених в обвинувальному акті, за згодою учасників судового провадження, суд, в силу частини третьої статті 349 Кримінального процесуального кодексу України, визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченої, також дослідженням документів, що характеризують особу обвинувачену. При цьому суд роз`яснив наслідки, передбачені частиною третьою статті 349 КПК, переконався у добровільності позицій та правильному розумінні учасниками судового провадження наслідків відмови від дослідження інших доказів, що позбавляє їх права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Суд розцінює показання ОСОБА_4 як належні, допустимі та достатні докази його вини, оскільки вони є добровільними та такими, що повністю підтверджують всі обставини кримінального правопорушення, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), вчинений в умовах воєнного стану.

4. Обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання

4.1. Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку.

4.2. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому каявся, засудив свою протиправну поведінку. Крім того, обвинуваченим відшкодовано завдано шкоду. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором та захисником у судовому засіданні. Наведені відомості є достатніми, аби вважати дії обвинуваченого як каяття (щирий жаль з приводу вчинення кримінального правопорушення та осуд своєї поведінки), а отже є підставою для врахування таких дій як обставину, що пом`якшує покарання.

Крім того, добровільне відшкодування шкоди обвинуваченим підтверджується заявою потерпілої, відповідно до змісту якої, моральна шкода їй відшкодована у повному обсязі, жодних притензій до обвинуваченого ОСОБА_4 потерпіла не має.

4.3. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 , відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

5. Мотиви призначення покарання.

5.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинений злочин, яке виконує виправну функцію, а індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду, з метою визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

5.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до тяжких, його вид та наслідки. Потерпіла цивільний позов не заявила та просила суворо не карати обвинуваченого. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, одружений, на утримані має малолітню дитину, має середню освіту, офіційно не працевлаштований, повністю визнав винуватість, щиро розкаюється, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, зловживає спиртними напоями, порушує громадський порядок.

Суд також бере до уваги і наведені в розділі 4 обставини, що пом`якшують покарання.

5.3. При дослідженні особи обвинуваченого ОСОБА_4 , судом не встановлено обставини, які істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. А отже, відсутні підстави для призначення покарання у порядку, передбаченому ст. 69 КК України.

5.4. Так, серед завдань кримінального провадження, передбачених ст.2 КПК України, міститься вимога про те, щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура та прийнято законне рішення як під час розслідування справи, так і за результатами її судового розгляду.

Згідно ст. 69-1 КК України - за наявності обставин, що пом`якшують покарання, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 66 цього Кодексу, відсутності обставин, що обтяжують покарання, а також при визнанні обвинуваченим своєї вини, строк або розмір покарання не може перевищувати двох третин максимального строку або розміру найбільш суворого виду покарання, передбаченого відповідною санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Ці вимоги закону є імперативними і підлягають обов`язковому виконанню.

Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові, прийнятій 10.07.2018 у справі №148/1211/15-к (провадження № 51-1330км18) вказав, що формулювання п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України передбачає: наявність будь-якої з обставин, перелічених у ньому (або «з`явлення із зізнанням», або «щирого каяття», або «активного сприяння розкриттю злочину»), означає, що вимогу цього пункту виконано. Таким чином, положення ст. 69-1 КК України застосовуються, якщо суд установив будь-яку з обставин, зазначених у пунктах 1 та 2 ч. 1 ст. 66 КК України.

Аналіз приписів ст. 69-1 КК України свідчить, що передбачені в ній правила призначення покарання можуть застосовуватися при вчиненні злочину будь-якого ступеня тяжкості, незалежно від форми його вини, стадії вчинення, наявності ознак співучасті тощо.

Підставами для застосування ст. 69-1 КК України закон визнає такі чинники, як: наявність у справі не будь-яких, а лише тих обставин, що пом`якшують покарання, які передбачені тільки у п. 1 та п. 2 ст. 66 КК України; відсутність обставин, що обтяжують покарання; визнання обвинуваченим своєї вини у вчиненому злочині.

Беручи до уваги вказані обставини в їх сукупності, суд вважає, що ОСОБА_4 повинен нести покарання в межах санкції ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69-1 КК України у виді позбавлення волі, оскільки вважає, що саме таке покарання, на думку суду є справедливим, а також необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нового кримінального правопорушення, що можливо лише в умовах ізоляції останнього від суспільства.

Санкцією ч. 4 ст. 186 КК України передбачене максимальне покарання у виді 10 років позбавлення волі. Суд, застосовуючи при призначенні покарання ОСОБА_4 ст. 69-1 КК України виходить з наступних розрахунків: (10 років позбавлення волі дорівнює 120 місяцям* 2/3 =80 місяців= 6 років 8 місяців).

Отже, з огляду на викладене вище, суд призначає ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців.

Оскільки суд дійшов висновку про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_4 у виді позбавлення волі строком на 6 (шість) років 8 (вісім) місяців, підстави для призначення покарання із застосуванням положень ст. 75 КК України відсутні.

Таке покарання, на переконання суду, є справедливим і достатнім для виправлення ОСОБА_4 , попередження вчинення ним кримінальних правопорушень та відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності.

6. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. У кримінальному провадженні щодо ОСОБА_4 застосовано запробіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням отримання медичної допомоги, а також періоду часу прямування та перебування в укритті на період оголошення повітряної тривоги, утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні в усіх випадках, крім спільної участі у слідчих та процесуальних діях;, прибувати до суду за кожною вимогою, не відлучатися із м. Києва без дозволу суду.

Отже, оскільки суд дійшов висновку про винуватість ОСОБА_4 , а також необхідності призначення покарання, зазначений запобіжний захід слід залишити без змін до набуття вироком законної сили.

6.2. Цивільний позов у межах даного кримінального провадження не заявлено.

6.3. Потерпілою у кримінальному провадженні визнано ОСОБА_6 .

6.4. Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертизи № 5343/24 від 27.11.2024 у розмірі 320 (триста двадцяти) гривень 00 копійок, відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

6.5. Відповідно до ст. 100 КПК України речові докази:

-рюкзак з тканини чорного кольору, посвідчення дитини з багатодітної сім`ї на ім`я ОСОБА_7 , паспорт на ім`я ОСОБА_8 (документ № НОМЕР_2 , орган, що видав 7122); паспорт на імя ОСОБА_6 (документ серії НОМЕР_3); гаменець чорного кольору; банківську картку № НОМЕР_4 ; грошові кошти у сумі 4 (чотири) долари США та 1 (одну) гривню - вважати повернутими ОСОБА_9 ;

- гаманець чорного кольору; дві банківські картки; паспорт на ім`я ОСОБА_4 ; зарядний пристрій; 2 запальнички; ключ - вважати повернутими ОСОБА_4 .

Керуючись статтями 7, 100, 124, 128-129, 368-370, 374, 376, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання, із урахуванням ст. 69-1 КК України, у виді 6 (шести) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у виді цілодобового домашнього арешту, який полягає у забороні залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 , за виключенням отримання медичної допомоги, а також періоду часу прямування та перебування в укритті на період оголошення повітряної тривоги, утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, потерпілими та свідками у даному кримінальному провадженні в усіх випадках, крім спільної участі у слідчих та процесуальних діях;, прибувати до суду за кожною вимогою, не відлучатися із м. Києва без дозволу суду - залишити без змін до набуття вироком законної сили.

Зарахувати в якості відбутого за цим вироком покарання, строк попереднього ув`язнення ОСОБА_4 , починаючи з 19.11.2024 до 20.11.2024, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі, а також строк цілодобового домашнього арешту, починаючи з 21.11.2024 до набрання вироком законної сили - виходячи з положення ст. 72 КК України , що 3 (трьом) дням цілодобового домашнього арешту відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

Строк покарання рахувати з моменту фактичного виконання вироку - затримання ОСОБА_4 .

Процесуальні витрати на проведення експертизи:

-№ 5343/24 від 27.11.2024 у розмірі 320 (триста двадцяти) гривень 00 копійок, відповідно до ст. 124 КПК України стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

Речові докази у кримінальному провадженні:

-рюкзак з тканини чорного кольору, посвідчення дитини з багатодітної сім`ї на ім`я ОСОБА_7 , паспорт на ім`я ОСОБА_8 (документ № НОМЕР_2 , орган, що видав 7122); паспорт на імя ОСОБА_6 (документ серії НОМЕР_3); гаменець чорного кольору; банківську картку № НОМЕР_4 ; грошові кошти у сумі 4 (чотири) долари США та 1 (одну) гривню - вважати повернутими ОСОБА_9 ;

- гаманець чорного кольору; дві банківські картки; паспорт на ім`я ОСОБА_4 ; зарядний пристрій; 2 запальнички; ключ - вважати повернутими ОСОБА_4 .

Матеріали кримінального провадження № 0003639 залишити при матеріалах справи № 756/15204/24, провадження № 1-кп/756/919/25.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Вирок складено та надруковано в єдиному примірнику у нарадчій кімнаті 23 квітня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1