Провадження № 1-кс/932/3822/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22 серпня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Шевченківського районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_4 , погодженого прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Білокуракине Луганської області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Позиції сторін.

В обґрунтування заявленого клопотання слідчий зазначає, що командир 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 та командир гранатометного взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою, наприкінці 2024 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 , перевищуючи службові повноваження, в умовах воєнного стану, застосували насилля до військовослужбовця цієї військової частини ОСОБА_8 .

Окрім цього у клопотанні вказано про причетність ОСОБА_7 до правопорушення, пов`язаного із розтратою бюджетних коштів.

Слідчий зазначає, що 26.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 426-1 КК України, 03.07.2025 до нього застосовано запобіжний заходу у вигляд тримання під вартою до 25.08.2025.

Закінчити досудове розслідування у встановлений термін не є можливим, оскілки необхідно: отримати висновки експертиз; встановити та допитати свідків, зокрема ОСОБА_9 ; здійснити огляд документації з метою аналізу законності виплат бюджетних коштів; допитати свідка ОСОБА_10 щодо грошових коштів; за необхідності призначити економічну експертизу; визначити остаточну підозру; виконати вимоги ст.290 КПК України; скласти обвинувальний акт; виконати інші дії.

Такі дії не могли бути проведені у зв`язку зі «складністю кримінального провадження та особливостей його проведення».

Слідчий вказує, що продовжують існувати ризики переховування від органів досудового розслідування та/або суду та незаконного впливу на свідків.

В судовому засіданні прокурор та слідчий клопотання підтримали, навели пояснення, аналогічні фабулі клопотання. Щодо несвоєчасного подання клопотання до суду прокурор пояснив, що цьому завадила війна. Призначення експертиз у серпні 2025 року слідчий пояснив складністю відібрання порівняльного матеріалу.

Сторона захисту заперечувала обґрунтованість підозри з підстав невірної кваліфікації, а також вказувала на необґрунтованість та недоведеність заявлених ризиків.

Підозрюваний та захисники просили відмовити у задоволенні клопотання.

Встановлені обставини.

До Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000122 11.10.2025 внесено відомості за ч.2 ст.28 ч.5 ст.426-1 КК України.

Згідно фабули кримінального провадження, командир 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 та командир гранатометного взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою, наприкінці 2024 року, перебуваючи в АДРЕСА_2 , перевищуючи службові повноваження, в умовах воєнного стану, застосували насилля до військовослужбовця цієї військової частини ОСОБА_8

11.10.2024, 18.12.2024 та 17.01.2025 до Єдиного реєстру досудових розслідувань також внесено відомості щодо вчинення інших кримінальних правопорушень.

26.06.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.2 ст.28 ч.5 ст.426-1 КК України, застосування нестатутних заходів впливу із застосуванням насильства щодо підлеглого, вчинене в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Стороною обвинувачення надано наступні докази обґрунтованості підозри: відеозапис події, на якому особа подібна на підозрюваного ОСОБА_5 та інша особа, якої не видно принижують військовослужбовця, знущаються та б`ють його; висновок експертизи якою встановлено, що голос іншого учасника події належить підозрюваному ОСОБА_7 ; протокол допиту потерпілого, протокол слідчого експерименту з ним та протоколи огляду вказаного відеозапису із потерпілим за якими останній вказує про нанесення йому ударів обома підозрюваними; висновок експертизи за яким у потерпілого виявлено легкі тілесні ушкодження.

Стороною обвинувачення надано докази що стосуються інших кримінальних правопорушень.

Слідчим 28.07.2025 та 31.07.2025 призначено судово-портретні експертизи, які надано експертам 13 та 19 серпня 2025 року.

Постановою заступника керівника Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 21.08.2025 строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців. Підстави продовження аналогічні наведеним у клопотанні до слідчого судді.

Застосоване законодавство.

Відповідно до ч.5 ст.199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Згідно ч.3 вказаної статті, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

За приписами п.59 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України командир (начальник) зобов`язаний показувати приклад дисциплінованості, неухильного виконання вимог законодавства, наказів і розпоряджень командирів (начальників); бути ввічливим і справедливим у ставленні до підлеглих, не принижувати їх честі і гідності.

За приписами п.3 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, військова дисципліна досягається шляхом умілого поєднання повсякденної вимогливості командирів і начальників (далі - командири) до підлеглих без приниження їх особистої гідності, з дотриманням прав і свобод, постійної турботи про них та правильного застосування засобів переконання, примусу й громадського впливу колективу, зразкового виконання командирами військового обов`язку, їх справедливого ставлення до підлеглих.

Згідно п.4 вказаного Статуту, військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів; поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків .

«Обґрунтована підозра» у вчиненні кримінального правопорушення передбачає наявність фактів або інформації, які могли б переконати об`єктивного спостерігача, що відповідна особа могла вчинити злочин («Селахаттін Демірташ проти Туреччини (№ 2)» (Selahattin Demirtaє v. Turkey (no. 2) [ВП], 2020, § 314; «Ілгар Маммадов проти Азербайджану» (Ilgar Mammadov v. Azerbaijan), 2014, § 88; «Ердагоз проти Туреччини» (Erdagoz v. Turkey), 1997, § 51; «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» (Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom), 1990, § 32).

Хоча суворість покарання є релевантною обставиною при оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти, тяжкість обвинувачення не може сама по собі служити виправданням тривалого попереднього ув`язнення особи («Ідалов проти Росії» (Idalov v. Russia) [ВП], 2012, § 145; «Гарицький проти Польщі» (Garycki v. Poland), 2007, § 47; «Храїді проти Німеччини» (Chraidi v. Germany), 2006, § 40; «Ілійков проти Болгарії» (Ilijkov v. Bulgaria), 2001, §§ 80-81).

Однак з плином часу, інтереси слідства стають недостатніми для обґрунтування тримання підозрюваного під вартою: за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, отриманню показань («Клоот проти Бельгії» (Clooth v. Belgium), 1991, § 44).

Для того, щоб тримання під вартою відповідало вимогам законності, воно повинно здійснюватися «відповідно до процедури, встановленої законом». Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод містить посилання переважно на національне законодавство, а також, де це доречно, на інші правові стандарти, що підлягають застосуванню, включаючи ті, які входять до сфери міжнародного права («Медвєдєв та інші проти Франції» (Medvedyev and Others v. France) [ВП], 2010, § 79; «Тоніоло проти Сан-Марино та Італії» (Toniolo v. San Marino and Italy), 2012, § 46; «Айдин Сефа Акай проти Туреччини» (Aydэn Sefa Akay v. Tьrkiye), 2024, §§ 115-129) чи європейського права («Пасі проти Бельгії» (Paci v. Belgium), 2018, § 64 та «Піроцці проти Бельгії» (Pirozzi v. Belgium), 2018, §§ 45-46, щодо затримання на підставі Європейського ордера на арешт). У всіх випадках вона встановлює зобов`язання дотримуватися відповідних матеріальних та процесуальних норм.

Поняття свавілля може змінюватися в певній мірі в залежності від виду позбавлення свободи. Суд вказав, що свавілля може виникнути, якщо має місце елемент несумлінності або обману з боку органів влади; якщо рішення про позбавлення свободи і виконання цього рішення не відповідають цілям обмежень, що допускаються відповідним підпунктом пункту 1 статті 5; якщо не існує зв`язку між згаданими підставами для допустимого позбавлення свободи і місцем та умовами тримання під вартою; і якщо не дотримана пропорційність між згаданими підставами для позбавлення свободи і відповідним триманням під вартою (детальний огляд основних принципів див. у справах «Джеймс, Уеллс і Лі проти Сполученого Королівства» (James, Wells and Lee v. the United Kingdom), 2012, §§ 191-95; і «Сааді проти Сполученого Королівства» (Saadi v. the United Kingdom) [ВП], 2008, §§ 68-74).

Збереження обґрунтованої підозри є обов`язковою умовою правомірності продовження тримання під вартою. Проте, коли національні органи судової влади спочатку досліджують, «негайно» після арешту, чи слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, цієї підозри недостатньо, і органи влади повинні також надати інші відповідні та достатні підстави для обґрунтування тримання під вартою («Мерабішвілі проти Грузії» (Merabishvili v. Georgia) [ВП], 2017, § 222, і «Бузаджи проти Республіки Молдова» (Buzadji v. the Republic of Moldova) [ВП], 2016, § 102). Коли такі підстави виправдовують позбавлення свободи, Суд має також з`ясувати, чи виявили компетентні національні органи «особливу ретельність» у провадженні справи («Бузаджи проти Республіки Молдова» (Buzadji v. the Republic of Moldova) [ВП], 2016, § 87; «Ідалов проти Росії» (Idalov v. Russia) [ВП], 2012, § 140).

Квазі-автоматичне продовження строку тримання під вартою суперечить гарантіям, викладеним у пункті 3 статті 5 («Тейс проти Румунії» (Tase v. Romania), 2008, § 40).

Висновки.

Обґрунтованість підозри.

Факт приниження та побоїв офіцера механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_8 з боку командира НОМЕР_2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 та командира гранатометного взводу 2 механізованого батальйону Військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_5 , підтверджується доказами, зокрема відеозаписом.

Подія сталася у військовій частині, виникла із незадоволення підозрюваними діяльність військовослужбовця і на відео однозначно вбачається, що підозрювані мають владу над потерпілим.

Про факт попередньої домовленості підозрюваних вказує узгодженість їхній дій.

З огляду на наведене та зважаючи на стадію кримінального провадження вбачається що підозра є обґрунтованою.

Вказаного висновку, на даний час, не заперечує відсутність у клопотанні доказів щодо статусу підозрюваних як командирів.

Щодо ризиків.

Тяжкість покарання, що загрожує підозрюваним безумовно свідчить про наявність ризику переховування, що могло бути достатнім для застосування запобіжного заходу.

Разом із тим, звертаючись за продовженням строк ув`язнення стороною обвинувачення не наведено іншого обґрунтування щодо такого ризику, зокрема не враховано жодної із обставин, визначених у ст.178 КПК України.

Високий статус командирів може підтвердити існування ризику впливу на військовослужбовців, нижчих за статусом.

Проте свідків події кримінального правопорушення не встановлено. Подані показання свідків стосуються подій, які не охоплюються підозрою тому їх не можна враховувати під час розгляду даного клопотання.

Звертаю увагу, що можна було б погодитися про можливість впливу на потерпілого, проте такого мотивування клопотання не містить, тому воно також не може бути враховано.

Ризик пливу на іншого підозрюваного не обґрунтовано, подія зафіксована на відео, що знижує значення показань, за нормального перебігу подій ризики зменшуються з часом, завдяки проведенню дізнання, перевірок, отриманню показань.

У підсумку погоджуюсь із наявністю ризику переховування, проте зважаючи на те, що мова йде про продовження строку тримання під вартою, його формального мотивування явно недостатньо для продовження тримання особи під вартою.

Щодо обставин передбачених ч.3 ст.199 КПК України.

Слід констатувати про відсутність у клопотанні викладу обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою викликають занепокоєння.

Так сторона обвинувачення вказує про необхідність проведення слідчих дій, які не пов`язані із фабулою підозри та із підозрюваним.

Більше того сторона обвинувачення не мотивує та не надає доказів неможливості вчинення таких дій раніше, зокрема в частині допиту свідків.

Єдине мотивування з цього приводу «складність кримінального провадження та особливості його проведення» є формальним та не береться до уваги.

Єдина підстава, яка охоплюється підозрою є призначення експертиз.

Звертаю уваги, що згідно наданих матеріалів та наведеного мотивування це єдине що зроблено за два місяці досудового розслідування в частині провадження, охопленого підозрою.

Проте такі експертизи призначені 28 та 31 липня 2025 року, а надані експертам 13 та 19 серпня 2025 року!

Обґрунтування слідчого про складність у здобутті зразків нічим не підтверджені (жодного процесуального рішення, доказів вчинення якихось дій не надано та про них не обґрунтовано).

Зважаючи, що відео отримано слідчим ще 26.02.2025, одна із експертиз із використанням відео була завершена 15.05.2025, обшуки в цьому провадженні проведені ще в січня 2025 року, викладене може свідчити про свідоме створення стороною обвинувачення умов для продовження тримання підозрюваного під вартою.

Підсумок.

Не завершення досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою можна пояснити виключно суб`єктивною бездіяльністю сторони обвинувачення, яка видається халатною.

Подане клопотання є явно не обґрунтованим, а продовження позбавлення свободи у даному випадку буде свавільним.

З огляду на наведене відсутні підстави для задоволення клопотання.

Додатково.

Викладене в сукупності, а також безпідставне порушення слідчим та прокурором строків звернення до суду із відповідним клопотанням (за 1 робочий день до закінчення строку дії передньої ухвали), викликає необхідність інформування Офісу Генерального Прокурора та Директора Державного бюро розслідувань.

На підставі вищевикладеного, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Негайно звільнити ОСОБА_5 з під варти.

Копію даної ухвали скерувати до Офісу Генерального Прокурора та до Директора Державного бюро розслідувань.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 27.08.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1