1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/4887/25 1-кс/335/1789/2025
28 травня 2025 року м. Запоріжжя
В обґрунтування скарги заявник зазначив, що наказом командира військової частини НОМЕР_1 №73/2 від 04.03.2024 призначено службове розслідування за фактом нез`явлення вчасно 03.03.2024 на службу без поважних причин з лікувального закладу ОСОБА_7 ., за результатами якого встановлено наступне.
За результатами зазначеного судового розслідування встановлено, що згідно з наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 353 від 18.12.2023 молодший сержант ОСОБА_7 вибув на лікування до КІІ «Криворізька міська лікарня № 3» Криворізької міської ради. Згідно виписки серії СЗХ № 724430 від 01.03.2024 молодший сержант ОСОБА_7 у період з 18.12.2023 по 01.03.2024 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «КПМД» ДОР (Кривий Ріг). 01.03.2024 ОСОБА_7 був виписаний із зазначеного медичного закладу та переведений на амбулаторне лікування.
Станом па 04.03.2024 військовослужбовець до розташування військової частини не повернувся та не повідомив про своє місцезнаходження.
На момент проведення службового розслідування місцезнаходження військовослужбовця невідоме, телефонний зв`язок з ним відсутній.
Зазначені обставини підтверджуються письмовими поясненням військовослужбовців військової частини НОМЕР_1 та зібраними в ході проведення службового розслідування доказами.
Дії молодшого сержанта ОСОБА_7 знаходяться в прямому причинному зв`язку з подією, що трапилась.
В ході проведення службового розслідування встановлено, що молодший сержант військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 без поважних причин 04.03.2024 не з`явився вчасно до розташування військової частини НОМЕР_1 в АДРЕСА_1 та на момент завершення службового розслідування перебував у самовільному залишенні військової частини в умовах воєнного стану понад 10 діб, що є ознакою військового кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.
Однак, 11 квітня 2025 року Слідчим СВ ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області лейтенантом поліції ОСОБА_8 було прийнято постанову про закриття вищезазначеного кримінального провадження у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення.
Обґрунтовуючи закриття кримінального провадження слідчий зазначив, що з 22.12.2023 по 01.03.2024 ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні у КП «Криворізький протитуберкульозний диспансер» Дніпропетровської обласної ради, що підтверджується медичною випискою №724430. Після чого він продовжував лікування амбулаторно.
Слідчий не звернув уваги на вимоги ст. 255 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України», згідно якого амбулаторний прийом проводиться в медичному пункті військової частини лікарем (фельдшером) у години, встановлені розпорядком дня військової частини та ч. 5 ст. 256 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України». Офіцери та військовослужбовці військової служби за контрактом за висновком лікаря можуть залишатися для лікування на квартирах (удома). Про результати огляду хворих, характер поданої допомоги і призначення лікар робить відповідні відмітки в медичних книжках та видає довідки про стан здоров`я.
Тобто за висновком лікаря можуть залишатися для лікування на квартирах (удома) лише офіцери та військовослужбовці військової служби за контрактом.
ОСОБА_7 проходить службу за мобілізацією згідно наказу командира НОМЕР_2 окремого батальйону територіальної оборони № 18 дві 01.06.2022 та повинен був проходити лікування у лікувальному закладі.
Відповідно вимогам ст. 262 Закону України «Про Статут внутрішньої служби Збройних Сил України» начальник військового закладу охорони здоров`я зобов`язаний за п`ять днів до виписки військовослужбовців повідомити про це командира військової частини, з якої вони прибули. У день виписки із військового закладу охорони здоров`я військовослужбовцям видаються відповідні документи і вони самостійно (якщо не прибув супроводжуючий із військової частини) направляються до військової частини, з якої прибули. Після повернення до військової частини і доповіді безпосередньому командирові (начальникові) військовослужбовці направляються до медичного пункту військової частини, де здають медичні документи; інші документи здаються сержантові із матеріального забезпечення (старшині) роти.
Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 113 від 22.04.2024. молодшому сержанту ОСОБА_9 , колишньому командиру 2 інженерно-саперного відділення інженерно-саперного взводу військової частини НОМЕР_1 , який перебуває у розпорядженні командира військової частини НОМЕР_3 та не з`явився з лікувального закладу до місця служби з 3 квітня 2024 року, призупинено строк військової служби, вислугу років для призначення пенсії та вислугу років у військовому званні, виплату грошового та здійснення продовольчого, речового забезпечення, виключено зі всіх видів забезпечення з 8 квітня 2024 року. З 8 квітня 2024 року виключено зі списків особового складу частини та всіх видів забезпечення.
Станом на 14.05.2025 місцезнаходження ОСОБА_7 невідоме, військовослужбовець не проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 (не виконує обов`язки пов`язані із обороною України, її незалежності та територіальної цілісності).
Крім того, заявник зазначає, що досудове розслідування у кримінальному провадженні в порушення приписів п. 3 ч. 4 ст. 216 Кримінального процесуального кодексу України здійснювалося слідчим Пологівського районного відділу поліції ГУНП в Запорізькій області, а не слідчими Державного бюро розслідувань.
На переконання заявника, оскаржувана постанова, винесена слідчим всупереч ч. 2 ст. 9, п. 3 ч. 4 ст. 216 Кримінального процесуального кодексу України, не може відповідати принципу всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального провадження, а тому підлягає скасуванню.
З огляду на викладене, заявник просить скасувати оскаржувану постанову слідчого та направити матеріали кримінального провадження за підслідністю до Державного бюро розслідувань.
Ухвалою слідчого судді від 23.05.2025 відкрито провадження за скаргою, призначено судове засідання для її розгляду, зобов`язано слідчого надати матеріали кримінального провадження для їх дослідження в судовому засіданні.
В судовому засіданні представник заявника підтримав скаргу та просив її задовольнити.
Прокурор, заперечуючи проти задоволення скарги, в судовому засіданні зазначив, що рішення слідчого про закриття кримінального провадження є закони та обґрунтованим.
Слідчий в судове засідання не з`явився. Заступник начальника СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області, який доставив в судове засідання витребуванні слідчим суддею для огляду матеріали кримінального провадження, повідомив, що слідчий перебуває у відпустці.
Заслухавши думку учасників провадження, дослідивши матеріали, додані заявником до скарги, та матеріали кримінального провадження, надані СВ Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області на виконання ухвали слідчого судді про відкриття провадження за скаргою, слідчий суддя встановив наступне.
Постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону від 21.11.2024 здійснення досудового розслідування у вищезазначеному кримінальному провадженні доручено Пологівському районному відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій області. Постанова вмотивована, тим що слідчими першого слідчого відділу )з дислокацією у місті Мелітополі та місті Запоріжжі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Мелітополі, досудове розслідування у кримінальному провадженні здійснюється неефективно.
21.11.2024 проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні доручено слідчому СВ ВП № 3 Пологівського РВП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_8 .
Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 303 КПК на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження.
Підстави та порядок закриття кримінального провадження врегульовані ст. 284 КПК.
Згідно з абз. 2 ч. 4 ст. 284 КПК слідчий виносить постанову про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктами 1, 2, 4, 9, 9-1 частини першої цієї статті, якщо в цьому кримінальному провадженні жодній особі не повідомлялося про підозру.
Рішення слідчого приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених КПК України, а також коли слідчий визнає це за необхідне.

У відповідності до присів ч. 5 ст. 110 КПК України постанова слідчого повинна складатися з 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Перевіривши зміст оскаржуваної постанови слідчого про закриття кримінального провадження, слідчий суддя доходить висновку, що вона містить усі відомості (елементи), передбачені для такого процесуального рішення.

Закриття кримінального провадження - це закінчення досудового розслідування, яке відбувається за наявності обставин, що виключають кримінальне провадження, або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Змістом досудового розслідування є діяльність слідчого, спрямована на збирання, дослідження, оцінку, перевірку і використання доказів, попередження, запобігання та розкриття злочинів, встановлення об`єктивної істини, забезпечення правильного застосування закону, охорону прав і законних інтересів фізичних та юридичних осіб.

Головним засобом збирання доказів, а отже й основним засобом всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, досягнення його завдань, є проведення слідчих дій.

Відповідно до ч. 1-2 ст. 223 КПК слідчими (розшуковими) є дії, спрямовані на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні. Підставами для їх проведення є наявність достатніх відомостей, що вказують на можливість досягнення її мети.

Згідно з ч. 1 ст. 91 КПК у кримінальному провадженні підлягають доказуванню зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, обставини, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень (ч. 2 ст. 9 КПК).

Орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування (ч. 5 ст. 38 КПК).

Частиною 4 ст. 408 КК України передбачено відповідальність дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального заклад, вчинене в умовах воєнного стану або в бойовій обстановці.

Суб`єктивна сторона злочину, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, характеризується тільки прямим умислом і спеціально зазначеною у диспозиції статті метою ухилитися від військової служби.

З матеріалів досудового розслідування вбачається, допитаний слідчим ОСОБА_7 пояснив, що з 06.12.2023 він перебував у щорічній відпустці, став погано себе почувати та вирішив звернутися за медичною допомогою за місцем свого проживання, де пройшов медичне обстеження, після проходження якого йому повідомили про захворювання легень. Він зателефонував командирові інженерної НОМЕР_4 та повідомив, що через поганий стан здоров`я, його кладуть до лікарні за місцем його проживання. Командир повідомив, що ОСОБА_7 необхідно поїхати в місто Запоріжжя для підтвердження діагнозу. В місті Запоріжжі медик батальйону дав направлення на лікарський огляд при лікарні військового госпіталю в місті Запоріжжі, однак його направили до цивільного туберкульозного диспансеру де підтвердився його діагноз. Надалі начальником інженерної служби ВЧ НОМЕР_1 було надано направлення для лікування за місцем проживання. В період з 22.12.2023 до 01.03.2023 ОСОБА_7 перебував на стаціонарному лікуванні, а з 02.03.2023 до 25.06.2024 проходив лікування амбулаторно.

Зазначені вище обставини підтверджуються зібраною під час досудового розслідування медичної документацію.

Також ОСОБА_7 в ході його допиту повідомив, що не мав наміру ухилятися від проходження військової служби, а навпаки після завершення лікування вчиняв активні дії з метою продовження проходження військової служби, а саме звертався до командування військової частини НОМЕР_1 , РТЦК та СП. В подальшому він продовжив проходження військової служби у військовій частині НОМЕР_5 на посаді сапера.

Зазначені вище обставини підтверджується наявними в матеріалах кримінального провадження приписом начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 від 23.11.2024, яким ОСОБА_7 запропоновано вибути до військової частини НОМЕР_5 у трок до 26.11.2024, письмовою згодою командира вищезазначеної військової частини від 21.11.2024 на продовження проходження ОСОБА_7 військової служби у військовій частині НОМЕР_5 .

З огляду на викладене, зазначені заявником в скарзі порушення слідчим вимог процесуального закону не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги.

На переконання слідчого судді, оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає завданням та засадам кримінального провадження, а наведене в ній мотивування є достатнім і релевантним прийнятому рішенню.

З огляду на викладене, скарга не підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 371, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги командира військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 на постанову слідчого СВ ВП №3 Пологівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Запорізькій областіпро закриття кримінального провадження за №0003056 від 08.04.2024 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1