Київський апеляційний суд
У Х В А Л А

12 вересня 2025 року суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду ОСОБА_1 , перевіривши апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 4 серпня 2025 року щодо ОСОБА_3 у кримінальному провадженні № 0002596,

у с т а н о в и в :

Вироком Дніпровського районного суду м. Києва від 04.08.2025 ОСОБА_3 визнаний винуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч.2 ст.121 КК України і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 7 років.

29.08.2025 захисник ОСОБА_2 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції скасувати і ухвалити новий вирок, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_3 з ч.2 ст.121 КК України на ст.118 КК України, призначити йому покарання в межах санкції ст.118 КК України та на підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком.

Вивчивши апеляційну скаргу та матеріали кримінального провадження, вважаю, що вона подана без додержання вимог ст.396 КПК України.

Так, згідно з ч.2 ст.396 КПК України в апеляційній скарзі, крім іншого, зазначаються вимоги особи, яка подає апеляційну скаргу, та їх обґрунтування із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення, які мають бути чітко сформульовані, відповідати положенням ст.407 КПК України, якою передбачено, яке рішення має право ухвалити суд апеляційної інстанції за наслідками апеляційного розгляду, і повинні узгоджуватися з іншими положеннями кримінального процесуального закону.

Згідно з ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі:

1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення;

2) необхідності застосування більш суворого покарання;

3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції;

4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання.

Порушуючи питання про скасування вироку і ухвалення нового вироку, жодного з цих випадків захисник не наводить, у той час як зміна правової кваліфікації на менш тяжке кримінальне правопорушення може бути здійснена лише шляхом зміни вироку.

Вказані обставини унеможливлюють апеляційний розгляд, оскільки відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з ч.1 ст. 399 КПК України суддя-доповідач, встановивши, що апеляційну скаргу на вирок чи ухвалу суду першої інстанції подано без додержання вимог, передбачених ст.396 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення апеляційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки скарги і встановлюється достатній строк для їх усунення, який не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала апеляційну скаргу.

А тому апеляційну скаргу захисника належить залишити без руху, встановити строк для усунення зазначених раніше недоліків та роз`яснити, що якщо недоліки апеляційної скарги, яку залишено без руху, в установлений строк не буде усунуто, відповідно до вимог п.1 ч.3 ст.399 КПК України апеляційна скарга повертається.

На підставі викладеного, керуючись ст.399 КПК України,

у х в а л и в :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 на вирок Дніпровського районного суду м. Києва від 4 серпня 2025 року щодо ОСОБА_3 залишити без руху.

Встановити строк для усунення недоліків апеляційної скарги - 7 /сім/ днів з дня отримання копії ухвали особою, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя Київського

апеляційного суду ОСОБА_1