справа № 208/7048/25
провадження № 1-кс/208/3046/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 липня 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду міста Кам`янського Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора: ОСОБА_3 ,

підозрюваного: ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду №7 м. Кам`янське клопотання старшого слідчого СВ Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0001113 від 29.05.2025, відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Овідне Городоцького району Львівської області, громадянина України, освіта середня, одружений, неповнолітніх дітей та осіб похилого віку на утриманні немає, військовослужбовець військової служби за призовом під час мобілізації, раніше не судимий, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть питання, що вирішується ухвалою, і за чиєю ініціативою воно розглядається.

До суду надійшло клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 , в обґрунтування якого зазначено, що 30.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

31.05.2025 слідчим суддею Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 29.07.2025 включно.

У клопотанні слідчий зазначив, що строк дії застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 закінчується 29.07.2025, водночас ризики, визначені ч.1 ст.177 КПК України, не припинили свого існування, а відтак, просив продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою в умовах гаупвахти відносно

ОСОБА_4 в межах досудового розслідування, до 30.08.2025, без визначення розміру застави.

ІІ. Позиції учасників у судовому засіданні.

В судовому засіданні прокурор клопотання про продовження строку запобіжного заходу підтримав, надав пояснення аналогічні змісту клопотання та просив задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 в судовому засіданні щодо задоволення клопотання не заперечував.

ІІІ. Положення закону, якими керувався слідчий суддя при постановленні ухвали.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.ч. 1, 3 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів; строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом; сукупний строк тримання під вартою підозрюваного під час досудового розслідування не повинен перевищувати дванадцяти місяців у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Як визначено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у ст. 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

З огляду на положення ч. 4 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Тобто, при вирішенні цього питання слідчий суддя керується загальними правилами, які регулюють питання про застосування відповідного запобіжного заходу з урахуванням додаткових обставин, передбачених ч. 3 ст. 199 КПК України.

Отже, при вирішенні питання про доцільність продовження строку тримання ОСОБА_4 під вартою, необхідно врахувати наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ним кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають слідчому судді достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та наявність обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування.

IV. Щодо обґрунтованості підозри.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Покровського РУП ГУНП в Донецькій області за процесуального керівництва Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0001113 від 29.05.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що головний сержант ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період та проходячи військову службу на посаді головного сержанта - командира ІНФОРМАЦІЯ_2, 29.05.2025 о 16:00 год. перебував на спостережному пункті позиції «Плесецьке» поблизу с. Гришино, Покровського району, Донецької області, спільно з військовослужбовцями військової частини НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_7 та солдатом ОСОБА_8 , виконуючи обов`язки служби з прикриття інших підрозділів Збройних Сил України, шляхом виявлення та збиття ворожих БПЛА.

В цей час, молодший сержант ОСОБА_7 почув звук ворожого БПЛА та з закріпленою за ним зброєю АК-74 № НОМЕР_2 вийшов з укриття до спостережного пункту на верхню сходинку, де у бінокль почав спостерігати за ворожим БПЛА. При цьому, солдат ОСОБА_8 знаходився на першій сходинці укриття та пив каву, а закріплений за ним автомат АК-74 № НОМЕР_3 з від`єднаним магазином знаходився на лавочці в укритті. Солдат ОСОБА_9 у цей час знаходився в укритті ближче до бліндажу.

Спостерігаючи за ворожим БПЛА, молодший сержант ОСОБА_7 почув шуршання з боку сходинок укриття та почав туди дивитися. В цей час, головний сержант ОСОБА_4 , який знаходився ближче до укриття, діючи з прямим умислом, маючи намір на вбивство солдата ОСОБА_8 нібито через відмову останнього виходити з укриття на чергування, взяв закріплений за солдатом ОСОБА_8 автомат АК-74 № НОМЕР_3 , приєднав магазин із бойовими припасами, зняв запобіжник, дослав патрон в патронник, навів автоматичну зброю у бік молодшого сержанта ОСОБА_7 та солдата ОСОБА_8 , та сказав їм повністю вийти з укриття. Молодший сержант ОСОБА_7 та солдат ОСОБА_8 залишилися на своїх місцях, однак солдат ОСОБА_8 повернувся до головного сержанта ОСОБА_4 правим боком. Після чого, головний сержант ОСОБА_4 утримуючи автомат АК-74 № НОМЕР_3 в руках, здійснив з нього автоматичну чергу пострілів у нижню частину тулубу ОСОБА_8 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у виді вогнепального кульового поранення стегон, від яких настала смерть потерпілого.

30.05.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

31.05.2025 слідчим суддею Заводського районного суду м. Кам`янського Дніпропетровської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 діб, тобто до 29.07.2025 включно.

18.07.2025 строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено керівником Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону до 30.08.2025 включно.

Враховуючи, що положення чинного кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання суд користується практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Європейський суд з прав людини у рішеннях, зокрема «Фокс, Кемпбел і Гартлі протии Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України» наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин. При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Обґрунтованість повідомленої ОСОБА_4 підозри у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема протоколом огляду трупа від 30.05.2025, лікарським свідоцтвом про смерть № 118 від 30.05.2025, протоколами допитів свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_10 , протоколом слідчого експерименту за участі свідка ОСОБА_7 , протоколом огляду речей (автоматичної зброї) від 29.05.2025 та іншими доказами у їх сукупності.

Згідно ст. 5 «Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод» кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

З огляду на вищевказане слідчий суддя зазначає, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 передбачає фізичну свободу людини; її мета полягає в забезпеченні того, щоб жодна особа не могла бути свавільно позбавлена свободи. Позбавлення свободи не обмежується класичним випадком тримання під вартою після арешту або засудження, а може мати багато інших форм (Guzzardi проти Італії, § 95). Для того, щоб визначити, чи було особу «позбавлено свободи» у значенні статті 5, відправною точкою повинна бути її конкретна ситуація, і необхідно враховувати ряд критеріїв, таких, як тип, тривалість, наслідки і спосіб реалізації відповідного заходу (Guzzardi проти Італії, § 92; Medvedyev і Інші проти Франції, § 73; Creangг проти Румунії, § 91). Зобов`язання брати до уваги «різновид» і «спосіб імплементації» згаданого заходу дозволяє Суду враховувати особливий контекст і обставини, притаманні іншим обмеженням, ніж класичне ув`язнення в тюремній камері. Важливим фактором, який слід брати до уваги, є контекст, в якому цей захід застосовується, оскільки в сучасному суспільстві нерідко трапляються ситуації, коли громадськість може бути покликана змиритись з обмеженнями свободи пересування або особистої свободи задля загального блага (Nada проти Швейцарії, § 226; Austin і Інші проти Сполученого Королівства. Поняття позбавлення свободи за змістом статті 5 § 1 містить як об`єктивний елемент поміщення людини у певний обмежений простір на значний період часу, так і додатковий суб`єктивний елемент, який полягає в тому, що людина не давала чинної згоди на таке поміщення (Storck проти Німеччини, § 74; Stanev проти Болгарії, § 117). Право на особисту свободу є занадто важливим в демократичному суспільстві, тому людина повинна мати можливість скористатися захистом, передбаченим Конвенцією, навіть якщо вона, можливо, сама дозволила взяти себе під варту, особливо, якщо ця людина не має достатньої дієздатності для того, щоб погодитись або не погодитись із запропонованими діями (H.L. проти Сполученого Королівства, § 90; Stanev проти Болгарії.

Відповідно до ч.1, 2 ст. 177 КПК України - метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави, слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча би один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи зі змісту ст. 177 ч. 2 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені ст. 177 ч. 1 КПК України.

Згідно із ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Також слідчий суддя враховує обставини, передбачені ст. 178 КПК України, а саме вагомість наявних доказів про вчинення кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного.

В обґрунтування продовження строку дії застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного прокурор посилається на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, зокрема, переховуватись від органу досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчиняти інші кримінальні правопорушення.

V. Щодо наявності ризиків.

Як встановлено з досліджених матеріалів, якими обґрунтовується подане клопотання, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК, санкція якої передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років, що відповідно до ст. 12 КК України відноситься до особливо тяжкого злочину.

Крім того, з обставин кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_4 , будучи особою, яка на підставі статутів Збройних Сил України, Присяги, взявши на себе зобов`язання знаходитися на території місця дислокації свого військового підрозділу або у місці, визначеному його командирами, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, накази командирів, неухильно дотримуватись Конституції і законів України, зберігати державну і військову таємницю, порушив ці зобов`язання. Вказане також має стати підставою для того аби визнати, що ОСОБА_4 повинен був сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України, в той час як своєю поведінкою вже продемонстрував зневагу до Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, Дисциплінарного статуту Збройних Сил України та Військової присяги.

Також не можна лишати поза увагою той факт, що підозрюваний ОСОБА_4 як особа, яка знаходилася в районі ведення бойових дій, значно краще ніж пересічний українець володіє інформацією щодо місць проходу на територію, тимчасово непідконтрольну органам державної влади України, і може використати дану інформацію для переховування на вказаній території з метою ухиляння від покарання у разі доведеності його вини.

З огляду на тяжкість покарання, яке загрожує у разі визнання ОСОБА_4 винуватим у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, слідчий суддя приходить до висновку про наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також слідчий суддя погоджується з наявністю ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме можливістю здійснення впливу на свідків, що вплине на об`єктивність у даному кримінальному провадженні.

Наявність цього ризику зумовлена тим, що підозрюваний має мотив та можливість внаслідок підтримання дружніх стосунків зі свідками, вплинути на їх свідчення. Вказані свідки надали вичерпні покази з приводу обставин вчинення підозрюваним ОСОБА_4 інкримінованого йому злочину, у зв`язку з чим їх покази є основоположними для доведення винуватості останнього перед судом. Однак, підозрюваний ОСОБА_4 з метою уникнення від покарання, яке йому загрожує у разі доведення його винуватості перед судом, може почати спроби незаконного впливу на свідків, зокрема шляхом вмовляння, підкупу або погроз, що може призвести до зміни його показів у судовому провадженні, а це, у свою чергу може призвести до уникнення підозрюваним законного справедливого покарання. Слід зазначити, що з огляду на положення ст. 23 КПК України (безпосередність дослідження показань судом), судом будуть братись до уваги саме ті покази потерпілого, які свідки нададуть безпосередньо суду, а не слідчому на стадії досудового розслідування. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України.

Тобто ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Крім того, ОСОБА_4 , розуміючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для нього, при цьому як військовослужбовець маючи певну підтримку серед інших військовослужбовців може будь-яким чином здійснювати вплив на свідків. Імовірність впливу на свідків за допомогою насилля складатиме суть ризику вчинити інше кримінальне правопорушення або перешкоджання кримінальному провадженню будь-яким чином. Крім цього, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, як військовослужбовець може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування.

ОСОБА_4 вчиняючи умисне вбивство, в умовах воєнного стану, з метою ухилення від покарання у разі визнання його винним або від кримінального переслідування існує реальна можливість вчинення останнім злочину, передбаченого ст. 408 КК України («Дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини або місця служби з метою ухилитися від військової служби, а також нез`явлення з тією самою метою на службу у разі призначення, переведення, з відрядження, відпустки або з лікувального закладу»). Відтак. слідчий суддя погоджується із твердженням сторони обвинувачення про існування ризику вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, саме запобіжний захід у виді тримання під вартою має забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_4 процесуальних обов`язків у даному кримінальному провадженні.

VІ. Щодо альтернативного запобіжного заходу.

Частиною 3 ст. 183 КПК України визначено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Слідчим суддею враховуються положення ч.3 ст.183 КПК України, згідно вимог якої слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених ч. 4 цієї статті.

Відповідно до п.3 ч.5 ст.183 КПК України, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину розмір застави визначається у межах від 80 до 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Водночас, частиною 4 статті 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Враховуючи, що злочин, у вчиненні якого обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , спричинив смерть потерпілого, слідчий суддя не визначає розмір застави як альтернативного запобіжного заходу.

Керуючись ст.ст. 176-179, 183, 193, 194, 196, 198, 199, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого відділу Покровського РУП ГУНП в Донецькій області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 , яке погоджене прокурором Покровського відділу Донецької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_6 , про продовження строку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР №0001113 від 29.05.2025, відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах досудового розслідування, тобто до 30.08.2025 включно, з утриманням в умовах гаупвахти, без визначення розміру застави.

Копію ухвали негайно вручити підозрюваному, захиснику, прокурору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду підозрюваним, його захисником, прокурором протягом 5 днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 01.08.2025 о 08:00 год.

Слідчий суддя ОСОБА_1