Березівський районний суд Одеської області
08.09.2025
Справа № 494/1144/20
Провадження № 1-кп/494/28/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08.09.2025 року м. Березівка

Березівськиий районний суд Одеської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої розглядається клопотання- ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисник ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Березівка матеріали кримінального провадження за клопотанням прокурора про застосування до неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які не досягли віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 04 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 Кримінального кодексу України (далі КК України), -

ВСТАНОВИВ:

05.11.2020 року до Березівського районного суду Одеської області надійшло кримінального провадження за клопотанням прокурора Комінтернівської місцевої прокуратури про застосування до неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які не досягли віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 04 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України.

Згідно протоколу автоматичного розподілу судової справи між суддями від 05.11.2020 року визначено суддю Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_8 .

Відповідно до розпорядження №448/21 від 14.12.2021 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_8 .

На підставі викладеного 14.12.2021 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_9 .

Відповідно до розпорядження №288 від 18.12.2023 року щодо призначення повторного автоматизованого розподілу судових справ вбачається, що вказана справа підлягає повторному розподілу між суддями у зв`язку з відставкою судді ОСОБА_9 .

На підставі викладеного 18.12.2023 року канцелярією суду проведено повторний автоматизований розподіл даної судової справи та визначено суддю Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 21.12.2023 року прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

Судом встановлено, що 20.06.2020 року приблизно о 23 годині 30 хвилин, більш точний час встановити не виявилось можливим, ОСОБА_7 разом з ОСОБА_4 , під час перебування у житловому будинку АДРЕСА_1 , виявили на узбіччі дороги мотоцикл марки «МUSSTANG», моделі МТ125-8, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 .Встановивши відсутність власника транспортного засобу, у ОСОБА_7 та ОСОБА_4 виник спільний злочинний умисел, спрямований на незаконне заволодіння транспортним засобом.На виконання свого злочинного умислу, з метою протиправного вилучення вказаного транспортного засобу, за відсутності дійсною та уявного права на його користування, поза волевиявленням власника (користувача), ОСОБА_7 сів за кермо мотоцикла марки «МUSSTANG», МТ125-8, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а ОСОБА_4 сів на пасажирське сидіння зазначеного мотоцикла. У продовження своїх протиправних дій, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 відбуксували вказаний мотоцикл до буд. 47а, вул. Свято-Миколаївська м. Березівка Одеської області, ОСОБА_7 за допомогою викрутки та плоскогубців, розібрав замок запалення мотоцикла, з`єднав електричні дроти, чим привів у дію двигун внутрішнього згорання та подальший рух транспортного засобу, встановивши фактичний контроль над ним, чим здійснили незаконне заволодіння мотоциклом марки «MUSSTANG», моделі МТ125-8, який належить ОСОБА_10 та залишили місце події. Таким чином, ОСОБА_7 та ОСОБА_4 вчинили суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 289 КК України, тобто незаконне заволодіння транспортним засобом.

Прокурор у судовому засіданні 08.09.2025 року в зв`язку з досягненням повноліття особами, стосовно яких проводиться розгляд клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру, просив відмовити в їх застосуванні, а кримінальне провадження закрити.

ОСОБА_4 , його захисник, а також законний представник у судовому засіданні 08.09.2025 року не заперечували проти закриття кримінального провадження з підстав, зазначених прокурором.

ОСОБА_7 , його законний представник у судове засідання 08.09.2025 року не з`явились, однак 26.06.2025 року них надійшли заяви про розгляд справи без їхньої участі, також ОСОБА_7 просив закрити кримінальне провадження відносно нього. (а.с.248-249 том 1).

Захисник обвинуваченого ОСОБА_7 у судове засідання 08.09.2025 року також не з`явився, 23.07.2025 року на адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи без його участі (а.с.15-16 том 2)

Потерпілий ОСОБА_10 у судове засідання 08.09.2025 року не з`явився, в матеріалах справи від нього міститься заява про розгляд справи без його участі (а.с.107 том 1).

Вислухавши учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд доходить наступного висновку.

За змістом ст. 97 КК України неповнолітнього, який вперше вчинив злочин невеликої тяжкості або необережний злочин середньої тяжкості, може бути звільнено від кримінальної відповідальності, якщо його виправлення можливе без застосування покарання. У цих випадках суд застосовує до неповнолітнього примусові заходи виховного характеру, передбачені ч. 2 ст. 105 цього Кодексу.

Відповідно ст. 105 КК України, неповнолітній, який вчинив проступок або нетяжкий злочин, може бути звільнений судом від покарання, якщо буде визнано, що внаслідок щирого розкаяння та подальшої бездоганної поведінки він на момент постановлення вироку не потребує застосування покарання.

У цьому разі суд застосовує до неповнолітнього такі примусові заходи виховного характеру: 1) застереження; 2) обмеження дозвілля і встановлення особливих вимог до поведінки неповнолітнього; 3) передача неповнолітнього під нагляд батьків чи осіб, які їх заміняють, чи під нагляд педагогічного або трудового колективу за його згодою, а також окремих громадян на їхнє прохання; 4) покладення на неповнолітнього, який досяг п`ятнадцятирічного віку і має майно, кошти або заробіток, обов`язку відшкодування заподіяних майнових збитків; 5) направлення неповнолітнього до спеціальної навчально-виховної установи для дітей і підлітків до його виправлення, але на строк, що не перевищує трьох років. Умови перебування в цих установах неповнолітніх та порядок їх залишення визначаються законом.

До неповнолітнього може бути застосовано кілька примусових заходів виховного характеру, що передбачені у частині другій цієї статті. Тривалість заходів виховного характеру, передбачених у пунктах 2 та 3 частини другої цієї статті, встановлюється судом, який їх призначає.

Суд може також визнати за необхідне призначити неповнолітньому вихователя в порядку, передбаченому законом.

В даному кримінальному провадженні прокурор звернувся до суду з клопотанням про застосування до неповнолітніх примусових заходів виховного характеру.

Як встановлено у судовому засіданні неповнолітні ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , 20.06.2020 року, перебуваючи у житловому будинку АДРЕСА_1 , діючи із корисливих мотивів, незаконно заволоділи транспортним засобом, а саме: мотоциклом марки «МUSSTANG», моделі МТ125-8, реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , завдавши останньому майнову шкоду.

Виходячи зі змісту вищезазначених норм закону, слід вважати, що до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого Особливою частиною КК, після досягнення одинадцятирічного віку, але до досягнення віку, з якого може наставати кримінальна відповідальність, у будь-якому випадку, незважаючи на ступінь тяжкості вчинюваного діяння, згідно зі ст. 498 КПК України, мають застосовуватись примусові заходи виховного характеру.

Необхідно враховувати спеціальні вимоги судового розгляду клопотання про застосування примусових заходів виховного характеру до неповнолітніх, які не досягли віку кримінальної відповідальності, встановлені ст. 501 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст. 500 КПК України, судовий розгляд завершується постановленням ухвали про застосування примусових заходів виховного характеру або про відмову в їх застосуванні.

Згідно ч.1 ч.2 ст.501 КПК України, під час постановлення ухвали в кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів виховного характеру суд з`ясовує такі питання: 1) чи мало місце суспільно-небезпечне діяння; 2) чи вчинено це діяння неповнолітнім у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння; 3) чи слід застосувати до нього примусовий захід виховного характеру і якщо слід, то який саме. Якщо під час судового розгляду не буде доведено однієї з обставин, передбачених у пункті 1 або 2 частини першої цієї статті, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову у застосуванні примусових заходів виховного характеру і закрити кримінальне провадження.

Як зазначено вище, прокурором доведено те, що суспільно-небезпечне діяння мало місце та вчинено це діяння неповнолітніми ОСОБА_4 та ОСОБА_7 у віці від одинадцяти років до настання віку, з якого настає кримінальна відповідальність за це діяння.

Щодо застосування до ОСОБА_11 та ОСОБА_7 примусових заходів виховного характеру, то суд, вважає наступне.

За змістом положень статті 105 КК України, примусовий захід виховного характеру є специфічним заходом, який застосовується лише до неповнолітнього та не тільки за умови вчинення злочину особою, яка не досягла повноліття, а і якщо на час застосування такого заходу особа перебувала у неповнолітньому віці.

Судом встановлено, що станом на день розгляду даного клопотання ОСОБА_4 та ОСОБА_7 досягли повноліття, що виключає можливість застосування до них примусових заходів виховного характеру, у зв`язку з чим у задоволенні клопотання прокурора слід відмовити.

Зазначене узгоджується з практикою ВС, викладеною в постанові Верховного Суду України від 26.12.2021 року справа № 461/2728/20 та постанови Верховного Суду України від 10.06.2021 року справа № 303/2121/19.

На підставі викладеного та керуючись ст. 369-372, 376, 498, 501 КПК України, ст.ст. 97, 105, 106 КК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотанням прокурора про застосування до неповнолітніх ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , які не досягли віку кримінальної відповідальності, примусових заходів виховного характеру у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000192 від 04 липня 2020 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України - відмовити.

Кримінальне провадження, яке зареєстроване в ЄРДР за № 0000192 від 04 липня 2020 року відносно ОСОБА_7 та ОСОБА_4 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.289 КК України - закрити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів, з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1