Справа № 301/1030/22
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

14.05.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали контрольного провадження 11-кп/4806/148/25 за апеляційною скаргою захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 на ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.03.2025.

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу та змінено запобіжний захід у виді застави на запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк до 60 (шістдесяти) днів без визначення розміру застави, до 16.05.2025 щодо:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Іршава Іршавського району Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України. Заставу, яку було внесено за обвинуваченого ОСОБА_5 на виконання ухвали слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.01.2022 в розмірі сімдесят розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 173670 (сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят) грн, звернуто в дохід держави та зараховано до спеціального фонду Державного бюджету України.

З матеріалів контрольного провадження вбачається, що в провадженні Іршавського районного суду Закарпатської області знаходиться кримінальне провадження, відомості про яке 18.10.2021 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000342 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України.

Прокурором Іршавського відділу Хустської окружної прокуратури подано клопотання про звернення застави в дохід держави та вирішення питання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Клопотання мотивоване тим, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1, 2 ст. 307, ч. 1 ст. 317 КК України. 05.01.2022 слідчим суддею до підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, з визначенням розміру застави, а саме у розмірі сімдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 173670 (сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят) грн. Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти, у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у виді застави. Цією ж ухвалою на ОСОБА_5 відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу

-2-

слідчого, прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування; здати на зберігання до Іршавського відділу ГУ ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України. 08.02.2025 ОСОБА_5 було призвано на військову службу під час мобілізації на особливий період та останній проходив службу у в/ч НОМЕР_1 . Однак, 22.02.2025 ОСОБА_5 - курсант навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 . Згідно відповіді військової частини НОМЕР_1 від 17.03.2025 за № 1/3264, ОСОБА_5 до розташування військової частини не повернувся. В судові засідання, призначені на 27.02.2025, 19.03.2025 ОСОБА_5 не з`явився, причини неявки не повідомив, поважність неявки не підтвердив. У зв`язку з чим прокурор просив звернути сплачену заставодавцем заставу в розмірі 173670 (сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят) грн в дохід держави та вирішити питання про застосування відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на строк шістдесят днів без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання прокурора про зміну обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу, суд врахував, що обвинувачений ОСОБА_5 не з`являвся за викликами до суду, переховувався від органів поліції та суду, затриманий за місцем свого проживання, отже заставодавець не виконав своїх обов`язків щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, тому суд дійшов до переконання про наявність підстав для звернення застави в дохід держави. Також судом враховано тяжкість інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень та наявність передбачених п. 1-5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, зокрема те, що ОСОБА_5 може переховуватись від слідства та суду; незаконно впливати на свідків по даному кримінальному провадженні; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також може вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється. Таким чином, порушення обвинуваченим ОСОБА_5 покладених на нього обов`язків після прийняття попереднього рішення про застосування запобіжного заходу (ухвала слідчого судді Іршавського районного суду Закарпатської області від 05.01.2022), на переконання суду, свідчить про наявність ризику переховування обвинуваченого від суду в цьому кримінальному провадженні й вважав за необхідне забезпечити нівелювання цього ризику, шляхом зміни попереднього запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у виді застави на найсуворіший запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення застави.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 ставить питання про скасування ухвали суду від 20.03.2025 та постановлення нової ухвали про відмову в задоволенні клопотання прокурора. В обґрунтування апеляційної скарги захисник вказує на те, що до ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, з визначенням розміру застави у розмірі сімдесяти розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 173670 (сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят) грн, яка була внесена заставодавцем. Ухвалою слідчого судді від 05.01.2022 вказано, що термін дії ухвали та обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити по 05.03.2022. Звертає увагу суду на те, що після вказаної ухвали жодної іншої ухвали про продовження дії запобіжного заходу судом винесено не було. Разом з тим, після 05.03.2022 ОСОБА_5 не було продовжено вимогу встановлених обов`язків в разі внесення застави. Також протягом вказаного часу зі сторони ОСОБА_5 не було вчинено будь-яких порушень норм права, адже це підтверджується відсутністю клопотання сторони обвинувачення про внесення застави в дохід держави. Таким чином, всі зазначені в клопотанні прокурором порушення, неявки в судове засідання обвинуваченого виходять за межі дати 05.03.2022, після закінчення дії

-3-

ухвали від 05.01.2022. Також, 25.02.2025 стороною захисту подано клопотання про зупинення кримінального провадження у зв`язку з мобілізацією ОСОБА_5 , що підтверджується тим, що 10.02.2025 слідчим СВ ВП № 1 Хустського РУП ГУ НП в Закарпатській області надіслано запит № 17774-2025 начальнику ІНФОРМАЦІЯ_2 щодо надання інформації чи призивався на військову службу громадянин ОСОБА_5 . Згідно відповіді ІНФОРМАЦІЯ_2 № 1276 від 18.02.2025, ОСОБА_5 був призваний 08.02.2025 у військову частину НОМЕР_1 . Також листом ІНФОРМАЦІЯ_2 № 2009 від 04.03.2025 підтверджено, що 07.02.2025 до ІНФОРМАЦІЯ_2 у супроводі працівників поліції прибув ОСОБА_5 . Так, 08.02.2025 останнього було зараховано до списків особового складу та розпочату військову підготовку. Судом не взято зазначеної інформації до уваги та не зупинено кримінальне провадження. Сторона обвинувачення була повністю ознайомлена з подіями щодо мобілізації ОСОБА_5 , натомість було подано необґрунтоване клопотання без зазначення підтверджуючих та належних доказів. Всі обов`язки, покладені ухвалою слідчого судді від 05.01.2022 ОСОБА_5 виконано: здано на зберігання до Іршавського відділу ГУ ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України; обвинувачений утримувався від спілкування; ОСОБА_5 не відлучався з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження, повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи - був доставлений до ІНФОРМАЦІЯ_2 працівниками Національної поліції України та мобілізований, тобто не мав можливості волевиявлення; обвинувачений з`являвся до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою, що підтверджується записами судової охорони та журналами судового засідання у кримінальному провадженні № 0000342 від 18.10.2021. Отже, ОСОБА_5 не порушив жодного покладеного на нього обов`язку та протягом всього часу розгляду справи чітко дотримувався їх виконання. Обвинувачений не був повідомлений про дати судового засідання в Іршавському районному суді Закарпатської області, а саме на 27.02.2025 та 19.03.2025, що вказує на поважність причин його неявки, повернувся лише 19.03.2025, після чого був відразу затриманий. Разом з тим, протягом всього періоду розгляду справи обвинувачений з`являвся на всі судові засідання, виконував покладені на нього обов`язки, не переховувався від слідства та суду, це також підтверджує відсутність винесення ухвали про привід ОСОБА_5 . Задоволення клопотання прокурора про зміну запобіжного заходу та застосування тримання під вартою за відсутністю ухвал по привід обвинуваченого, вказує лише на неупереджене ставлення до останнього.

У запереченні на апеляційну скаргу, прокурор ОСОБА_8 просить закрити апеляційне провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_6 на ухвалу від 20.03.2025 у частині звернення застави у дохід держави, а у частині застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою цю ухвалу залишити без змін. Посилається на ті ж обставини щодо самовільного залишення ОСОБА_5 військової частини, що і у клопотанні. Ухвала суду в частині звернення застави у дохід держави відповідно до вимог ст. 392 КПК України не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, що свідчить про те, що апеляційне провадження у цій частині підлягає закриттю.

Апеляційна скарга розглядається за відсутності сторін кримінального провадження, неявка яких, з огляду на положення ст. 422-1 цього Кодексу, не перешкоджає її розгляду. При цьому береться до уваги, що сторони кримінального провадження належним чином повідомлені про час та місце розгляду апеляційної скарги. Заяв чи клопотань про відкладення розгляду апеляційної скарги на інший день та відомостей про поважність причин їх неявки від сторони захисту не надходило, а

-4-

прокурор подав заяву про проведення судового засідання без його участі. Також апеляційний суд бере до уваги те, що в апеляційній скарзі не порушується питання про погіршення становища обвинуваченого і апеляційним судом не визнавалась обов`язковість його явки у судове засідання.

Перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали контрольного провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга захисника-адвоката ОСОБА_6 не підлягає задоволенню з таких підстав.

Викладені прокурором у запереченні на апеляційну скаргу доводи про те, що ухвала суду в частині звернення застави у дохід держави відповідно до вимог ст. 392 КПК України не підлягає окремому оскарженню в апеляційному порядку, що свідчить про те, що апеляційне провадження у цій частині підлягає закриттю, апеляційний суд визнає безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до ч. 2 ст. 392 КПК України ухвали суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою або про продовження строку тримання під вартою, постановлені під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, підлягають апеляційному оскарженню в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 10 ст. 182 КПК України у разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя, суд вирішує питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.

Виходячи з системного аналізу ч. 2 ст. 392 КПК України та враховуючи положення ч. 10 ст. 182 цього Кодексу, колегія суддів уважає, що термін «застосування запобіжного заходу» у цьому випадку охоплює не тільки його обрання, але й зміну на інший більш суворий запобіжний захід, що свідчить, що ухвала суду про звернення застави в дохід держави та застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою може бути оскаржена в апеляційному порядку в цілому, що також узгоджується з висновками Першої судової палати ККС ВС, викладеними у постанові від 18.12.2018 в справі № 628/969/18.

Приймаючи рішення щодо законності та обґрунтованості ухвали суду першої інстанції апеляційний суд бере до уваги приписи таких нормативно-правових актів.

Правові засади застосування запобіжних заходів регламентовано главою 18 КПК «Запобіжні заходи, затримання особи» (статті 176-213 КПК). Термін «застосування запобіжного заходу» охоплює не тільки його обрання, але й зміну на інший запобіжний захід. Такий висновок узгоджується з усталеною практикою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (постанови від 18.12.2018 у справі № 628/969/18 та від 28.03.2019 у справі № 286/1695/18).

Порядок зміни запобіжних заходів врегульовано статтями 200, 201 КПК України. Поряд з цим щодо окремих видів запобіжних заходів закон передбачає спеціальні умови для їх зміни. У разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений порушив покладені на нього ухвалою про застосування запобіжного заходу у вигляді застави обов`язки, вирішується питання про застосування до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу (частини 8 та 10 статті 182 КПК).

При порушенні умов такого запобіжного заходу як застава процедура його застосування включає також застосування заходів кримінально-процесуальної відповідальності. У разі порушення умов застави - вона звертається в дохід держави (частина 8 статті 182 КПК).

-5-

Питання про звернення застави в дохід держави вирішується судом за клопотанням прокурора або за власною ініціативою за участю підозрюваного, обвинуваченого, заставодавця, в порядку, передбаченому для розгляду клопотань про обрання запобіжного заходу (частина 9 статті 182 КПК).

З наведеного вище слідує, що звернення застави в дохід держави є невід`ємною складовою зміни запобіжного заходу у вигляді застави, яка передбачена частинами 8 та 10 статті 182 КПК, та охоплюється поняттям «застосування запобіжного заходу» у вигляді застави.

Порядок, умови застосування застави та наслідки їх невиконання визначені статтею 182 КПК України, що дає підстави заставодавцю передбачати (спрогнозувати) можливі ризики та прийняти рішення щодо внесення застави. Внесення за підозрюваного застави іншою особою (заставодавцем) є її добровільним рішенням і свідомими цілеспрямованими діями та згодою нести майнову відповідальність в межах розміру застави за негативну (протиправну) процесуальну поведінку підозрюваного.

05.01.2022 слідчим суддею Іршавського районного суду щодо підозрюваного ОСОБА_5 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою терміном на 60 днів, з визначенням застави у розмірі 70 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 173670 (сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят) грн.

06.01.2022 ОСОБА_9 як заставодавець сплатив заставу за ОСОБА_5 в розмірі 173670 (сто сімдесят три тисячі шістсот сімдесят) грн.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України ОСОБА_5 встановлені обов`язки: з`являтися до слідчого, прокурора та суду за кожною вимогою; не відлучатися з населеного пункту в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора, або суду, залежно від стадії кримінального провадження; повідомляти слідчого, прокурора, чи суд про зміну місця свого проживання та/або місця роботи; утриматися від спілкування; здати на зберігання до Іршавського відділу ГУ ДМС України свій паспорт (паспорти) для виїзду за межі України.

Відповідно до вимог абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

08.02.2025 ОСОБА_5 призваний на військову службу під час мобілізації на особливий період та проходив службу у в/ч НОМЕР_1 .

22.02.2025 курсант навчального взводу навчальної роти 2 навчального батальйону школи індивідуальної підготовки ОСОБА_5 самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 .

Відповідно до письмових пояснень дружини обвинуваченого ОСОБА_5 , у лютому 2025 року ОСОБА_5 мобілізовано до ЗСУ, про самовільне залишення ним військової частини їй нічого не відомо, як і місце перебування ОСОБА_5 .

Згідно відповіді в/ч НОМЕР_1 від 17.03.2025 № 1/3264 на день надання відповіді ОСОБА_5 до розташування військової частини не повернувся, на підставі чого проведено службове розслідування та скеровано до ТУ ДБР у м. Рівне, відомості про кримінальне правопорушення внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

З матеріалів контрольного провадження також вбачається, що обвинувачений ОСОБА_5 не з`явився у судові засідання 27.02.2025 та 19.03.2025, причини неявки не повідомив, відомостей про поважність причин неявки не надав.

Відповідно до протоколу затримання, 19.03.2025 ОСОБА_5 був затриманий о 17 год 45 хв на підставі ухвали Іршавського районного суду Закарпатської області від 19.03.2025.

Тому, суд першої інстанції обгрунтовано встановив, що ОСОБА_5 не з`являвся за викликами до суду, переховувався від органів поліції та суду, затриманий за місцем свого проживання.

-6-

У зв`язку з чим, апеляційний суд приходить до висновку про те, що процесуальна поведінка обвинуваченого ОСОБА_5 у даному кримінальному провадженні була неналежною, а заставодавець не виконав своїх обов`язків щодо забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, що підтверджується матеріалами провадження та відповідними наведеними вище обставинами.

Колегія суддів уважає, що суд першої інстанції обґрунтовано врахував те, що звернення застави в дохід держави передбачене КПК України, можливість та підстави застосування такого заходу кримінально-процесуальної відповідальності були чіткими, зрозумілими та передбачуваними, як обвинуваченому на час застосування запобіжного заходу, так і заставодавцю.

У зв`язку з чим, на переконання апеляційного суду, суд першої інстанції обгрунтовано звернув у дохід держави заставу, внесену заставодавцем ОСОБА_9 за підозрюваного ОСОБА_5 у розмірі 173670 грн.

Доводи апеляційної скарги про те, що після 05.03.2022 ОСОБА_5 не було продовжено вимогу встановлених обов`язків в разі внесення застави, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі жодним чином не спростовують факту неналежної процесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , що є підставою для звернення внесеної застави у дохід держави.

Із цих підстав, неспроможними апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що всі зазначені в клопотанні прокурором порушення, неявки в судове засідання обвинуваченого виходять за межі дати 05.03.2022, після закінчення дії ухвали від 05.01.2022.

Жодним чином не спростовують висновків суду першої інстанції про необхідність звернення застави у дохід держави і доводи апеляційної скарги про те, що 25.02.2025 стороною захисту подано клопотання про зупинення кримінального провадження у зв`язку з мобілізацією ОСОБА_5 , однак судом першої інстанції безпідставно не було зупинено кримінальне провадження. При цьому, апеляційний суд звертає увагу на те, що матеріалами контрольного провадження встановлено, що ОСОБА_5 22.02.2025 самовільно залишив в/ч НОМЕР_1 .

З урахуванням наведеного вище, доводи про те, що ОСОБА_5 не порушив жодного покладеного на нього обов`язку та протягом всього часу розгляду справи чітко дотримувався їх виконання, апеляційний суд не бере до уваги, оскільки такі повністю спростовуються матеріалами контрольного провадження та наведеними вище судженнями.

Безпідставними і такими, що не спростовують висновків суду про неналежну процесуальну поведінку ОСОБА_5 , яка полягає у переховуванні від суду, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги про те, що обвинувачений не був повідомлений про дати судового засідання в Іршавському районному суді Закарпатської області, а саме на 27.02.2025 та 19.03.2025, і при цьому ухвали про привід не виносилися.

У разі звернення застави в дохід держави слідчий суддя вирішує питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді застави в більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень частини 7 статті 194 КПК (частина 10 статті 182 КПК).

Також апеляційний суд вважає, що суд першої інстанції дав належну оцінку характеру інкримінованих ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, ступеню їх тяжкості та суспільної небезпеки, відомостям про особу обвинуваченого та його процесуальній поведінці у даному кримінальному провадженні.

Вищенаведене дає обґрунтовані підстави вважати про наявність свідомої позапроцесуальної поведінки обвинуваченого ОСОБА_5 , та наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування від суду;

-7-

незаконний вплив на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, вчинення іншого кримінального правопорушення або продовження того, у якому обвинувачується.

Тому, апеляційний суд вважає, що оскільки умови, передбачені частиною 10 статті 182 КПК України, пов`язані з порушенням умов застави, то встановлений ОСОБА_5 розмір застави не здатен забезпечити в повній мірі належної поведінки обвинуваченого, у зв`язку з чим, обрання іншого запобіжного заходу в порядку частини 10 статті 182 КПК можливе лише в напрямку посилення запобіжного заходу.

Із урахуванням наведеного вище, апеляційний суд вважає, що застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, у тому числі й визначення застави, є недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання встановленим ризикам.

Тому, апеляційний суд повністю погоджується з висновком суду першої інстанції про необхідність звернення застави в дохід держави та застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який відповідає вимогам ч. 8 ст. 182 та п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України.

Узагальнюючи наведене, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження і не впливають на висновки суду першої інстанції, не може бути задоволена, а ухвала суду першої інстанції, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, не підлягає скасуванню.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів, які б могли істотно вплинути на висновки суду першої інстанції чи спростувати їх, і на такі в апеляційній скарзі не вказується, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги без поважних причин, при цьому не заявляючи клопотання про бажання обвинуваченого брати участь у розгляді апеляційної скарги, сторона захисту позбавила себе можливості надати докази чи заявити клопотання у підтвердження обґрунтованості доводів апеляційної скарги та спростування висновків суду першої інстанції.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422-1 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу Іршавського районного суду Закарпатської області від 20.03.2025 щодо ОСОБА_7 ,- без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді