Справа № 333/7709/24
Провадження №1-кп/333/402/25
ВИРОК

Іменем України

18 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Комунарський районний суд м.Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в залі Комунарського районного суду м.Запоріжжя, у порядку спеціального судового провадження, кримінальне провадження, внесене в ЄРДР за №0001085 від 12.07.2024 року відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Мелітополь Запорізької області, громадянина України, не одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням в скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В:

1. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Починаючи з 25.02.2022 року територія міста Мелітополь Мелітопольської міської територіальної громади Мелітопольського району Запорізької області є тимчасово окупованою територією представниками збройних формувань держави-агресора рф.

З метою силового супроводження зміни меж території та державного кордону України в порушення порядку, встановленого Конституцією України, для придушення будь-яких проявів незгоди з політикою окупаційної влади, усунення перешкод у реалізації заздалегідь запланованих намірів на тимчасово окупованій території Запорізької області, 28.06.2022 року невстановленими досудовим розслідуванням особами із числа колишніх працівників правоохоронних органів України та представників інших військових формувань російської федерації, в порушення ст.ст.17 і 65 Конституції України, створено не передбачений законами України правоохоронний орган за аналогією із органом спеціального призначення Службою безпеки України, якому присвоєно назву «державна служба безпеки Запорізької області» (мовою оригіналу «государственная служба безопасности Запорожской области»), яка зареєстрована в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб рф за номером 896.

У другій декаді липня 2022 року (точна дата органом досудового розслідування і судом не встановлена, однак не пізніше 17.07.2022 року) ОСОБА_3 , будучи громадянином України, перебуваючи на тимчасово окупованій збройними формуваннями держави-агресора території, в м. Мелітополь Запорізької області, діючи умисно, прийняв пропозицію від невстановлених під час досудового розслідування осіб із числа представників окупаційної адміністрації держави-агресора - російської федерації, та, будучи призначеним невстановленими особами із числа керівництва т.зв. державної служби безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службы безопасности Запорожской области»), добровільно зайняв посаду старшого оперуповноваженого III відділення відділу економічної безпеки (мовою оригіналу «старшего оперуполномоченного III отделения отдела экономической безопасности») у незаконному правоохоронному органі - т.зв. державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), створеному на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області.

При цьому, ОСОБА_3 , вступаючи до незаконного правоохоронного органу - так званої «государственной служби безопасности Запорожской области», був достовірно обізнаним, що останній не відноситься до правоохоронних органів, передбачених Законами України «Про Збройні Сили України», «Про Службу безпеки України», «Про Національну поліцію», «Про Державну прикордонну службу України», «Про національну гвардію України», «Про державну охорону органів державної влади України та посадових осіб» та іншими законодавчими актами України, якими передбачено створення та функціонування збройних формувань України.

Починаючи з другої декади липня 2022 року (точна дата органом досудового розслідування і судом не встановлена, однак не пізніше 17.07.2022 року) ОСОБА_3 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправність своїх дій та бажаючи настання негативних наслідків, добровільно зайнявши посаду старшого оперуповноваженого III відділення відділу економічної безпеки (мовою оригіналу «старшего оперуполномоченного III отделения экономической безопасности») у незаконному правоохоронному органі - т.зв. державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), приступив до виконання покладених на нього, як співробітника незаконного правоохоронного органу, функцій, в тому числі проведення оперативно-розшукової діяльності та забезпечення правопорядку на тимчасово окупованих територіях Запорізької області.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.7 ст.111-1 КК України, добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

3. Позиція обвинуваченого.

Судовий розгляд у межах даного кримінального провадження здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia), останній показань суду не надавав, при цьому заяв, протестів та клопотань на адресу суду також від нього не надходило.

Дане кримінальне провадження здійснювалось за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

Аналіз наявних в матеріалах справи численних документів на підтвердження завчасних належних викликів ОСОБА_3 до слідчого (прокурора), направлених йому повідомлень з приводу його прав та обов`язків, оголошеної підозри, висунутого обвинувачення та руху спеціального судового провадження свідчить про те, що він мав підстави усвідомлювати, що проти нього розпочато кримінальне провадження, отримав чи мав би отримати оголошену підозру, відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя. Відтак, держава Україна під контролем сторони захисту та суду використала всі можливості для того, щоб обвинувачений мав право під час судового провадження як мінімум на такі гарантії: а) бути терміново і докладно повідомленим мовою, яку він розуміє, про характер і підставу обвинувачення; б) мати достатній час і можливості для підготовки свого захисту, обрати самому захисника; в) бути судженим в його присутності і захищати себе особисто або за посередництвом обраного ним захисника, бути повідомленим про це право і мати призначеного йому захисника безплатно для нього. Така ситуація узгоджується із взятими на себе зобов`язаннями, яких повинна дотримуватися держава Україна з тим, щоб забезпечити реальне використання права, яке гарантується статтею 6 Європейської Конвенції з прав людини та ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права. Натомість, ОСОБА_3 скористався своїми правами на власний розсуд за відсутності будь-яких перешкод для їх реалізації на території України та з боку останньої.

Вказані висновки ґрунтуються і на правовій позиції Європейського суду з прав людини (напр., справа «Колоцца проти Італії» від 12 лютого 1985 року, «Шомоді проти Італії» від 18 травня 2004 року та ін.), за якою суд при розгляді справи в порядку спеціального судового провадження зобов`язаний обґрунтувати чи були здійсненні всі можливі, передбачені законом заходи, щодо дотримання прав обвинуваченого на захист та доступ до правосуддя.

Суд вважає, що наявні у справі документи свідчать про відмову ОСОБА_3 , який повинен знати про розпочате кримінальне провадження, від здійснення свого права предстати перед українським судом за діяння вчинені на території суверенної України, юрисдикцію якої над собою не визнає, та захищати себе безпосередньо в такому суді, а так само свідчать про його наміри ухилитися від зустрічі з правосуддям держави Україна. Ухилення обвинуваченого від правосуддя суд оцінює як реалізацію останнім його невід`ємного права на свободу від самозвинувачення чи самовикриття (п/п. «g» п. 3 ст. 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, ст.63 Конституції України), як одну з ключових гарантій презумпції невинуватості.

Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч.3 ст.323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст.2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом. Ці особливості вимагають від суду прискіпливої оцінки кожного поданого доказу обвинувачення, відтак поріг вимогливості до доказування у даному випадку має бути підвищений.

Судом встановлено, що дане кримінальне провадження за відсутності обвинуваченого ОСОБА_3 (in absentia) відповідає загальним засадам кримінального провадження, з урахуванням особливостей, встановлених законом. Стороною обвинувачення та судом використані всі передбачені законом можливості для дотримання прав обвинуваченого, зокрема, право на захист, на доступ до правосуддя, таємницю спілкування, невтручання у приватне життя.

Тому, дане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника - адвоката ОСОБА_5 , який був забезпечений державою з Південно-Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги.

Обвинувачений ОСОБА_3 , будучи обізнаним, що стосовно нього розпочато кримінальне провадження, винесено повідомлення про підозру та обвинувальний акт спрямовано до суду, у судові засідання не з`явився, незважаючи на судові повістки (оголошення), надані до газети «Урядовий кур`єр», на сайті суду та на сайті Офісу Генерального прокурора.

Позиція сторони захисту.

Захисник не мав можливості зв`язатися з обвинуваченим і узгодити з ним правову позицію щодо висунутого обвинувачення. На думку захисту, докази, зібрані у кримінальному провадженні, не є достатніми для визнання ОСОБА_3 винуватим в об`ємі висунутого звинувачення. Не визначено причини, які спонукали ОСОБА_3 піти працювати у правоохоронний орган. Можливо він має батьків похилого віку, які потребують догляду, а звідси призводять і до додаткових матеріальних витрат. Немає у справі доказів, що ОСОБА_3 приймав участь у репресіях проти мирних мешканців. За такого захисник просив визнати ОСОБА_3 невинуватим і виправдати.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, за викладених у вироку обставинах у межах висунутого обвинувачення, повністю підтверджується зібраними по кримінальному провадженню і дослідженими в судовому засіданні наступними доказами.

Так, судом визнано загальновідомим і таким, що не потребує доказуванню в межах даного кримінального провадження, що тимчасова окупація з боку російської федерації частини території України (у т.ч. м. Мелітополя Мелітопольського району Запорізької області), яка розпочалася із збройної агресії 20 лютого 2014 року та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України 24 лютого 2022 року, а також анексія з боку російської федерації частини території України є загально відомими фактами, які не потребують окремого судового доказування.

Із показів допитаного у судовому засіданні 08.04.2025 року свідка ОСОБА_6 суд встановив, що останній знайомий із ОСОБА_3 протягом тривалого часу, працювали разом у Мелітопольському районному управлінні поліції. ОСОБА_3 працював на посаді дільничного. Спілкувалися лише з питань проходження служби. 15.06.2022 року свідок виїхав з тимчасової окупації до м.Запоріжжя. Перед цим, задля отримання грошей з метою виїзду з тимчасово окупованої території, він намагався перевести гроші з картки в готівку. З цією метою він спочатку поїхав за адресою: м.Мелітополь, вул. 50 років Перемоги, де побачив людей у чорному форменому одязі з нашивками з однієї сторони прапор рф, з іншої напис «фсб» або «гсб». Серед них був і ОСОБА_3 . У нього на поясі висіла кобура. Він побоявся до них підходити, адже перед цим його викрадала так звана народна міліція. Тоді у нього провели обшук, посадили до машини і відвезли до м.Мелітополя, де тримали три доби, катували. Коли він поїхав до іншого місця, щоб перевести гроші з картки в готівку, зустрів знайомого, з яким раніше разом працювали, який повідомив, що за адресою 50 років Перемоги знаходиться підрозділ так званої «государственной службы безопасности».

Із показів допитаного у судовому засіданні 08.04.2025 року свідка ОСОБА_7 суд встановив, що останній працював в органах поліції до квітня 2022 року, коли пішов на пенсію. Зустрічався із ОСОБА_3 по роду служби у Мелітопольському районному управлінні поліції. Останній раз стикнувся з ним в серпні 2022 року на блок посту між м.Мелітополь та м.Василівка, коли вивозив дітей з тимчасово окупованої території. Коли його зупинили на блок посту, серед осіб, які там перебували, він побачив ОСОБА_3 . Він був одягнений у чорний формений одяг, з нашивкою на одній руці прапор рф, у бронежилеті, з автоматичною зброєю. На блок посту здійснили перевірку документів, огляд особистих речей. Враховуючи повільність і досконалість проведеної перевірки, свідок зробив висновок, що ОСОБА_3 робив це добровільно.

Із показів допитаного у судовому засіданні 08.04.2025 року свідка ОСОБА_8 суд встановив, що останній знайомий з ОСОБА_3 по роду служби. Вони разом працювали у різних підрозділах органів МВС, він в Приазовському відділенні, а ОСОБА_3 в Мелітопольському управлінні на посаді дільничного. Останній раз бачив ОСОБА_3 в кінці серпня на початку вересня 2022 року. Свідок, перебуваючи в автомобілі, бачив ОСОБА_3 , який стояв на виході з території колишньої служби охорони у форменому одязі чорного кольору, на рукаві шеврон двоголовий орел рф. На території служби охорони знаходився підрозділ створеної окупаційною владою «государственной службы безопасности». Зі слів інших осіб, які пішли на співпрацю з окупаційною владою, свідку відомо, що вони пішли на це на добровільних засадах без примусу.

Крім показів свідків, судом досліджені наступні докази, що підтверджують вину обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України.

Із інформації від 28.08.2023 року, наданої Головним управлінням Національної поліції в Запорізькій області судом встановлено, що ОСОБА_3 проходив службу в ОВС в період з 08.03.2012 року по 06.11.2015 року та в Національній поліції України в період з 07.11.2015 року по 23.05.2022 року. Звільнений зі служби в поліції наказом ГУНП в Запорізькій області від 23.05.2022 року №503 о/с за п.6 ч.1 ст.77 (у зв`язку з реалізацією дисциплінарного стягнення у вигляді звільнення зі служби, накладеного відповідно до Дисциплінарного статуту Національної поліції України) Закону України «Про Національну поліцію України» з посади старшого дільничного офіцера поліції сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Мелітопольського районного управління поліції, в спеціальному званні «старший лейтенант поліції» (том 1 а.с.196-198).

Із інформації вих.№2301.2.1-4973/23.1-23 від 22.08.2023 року, наданої Управлінням державної міграційної служби України в Запорізькій області, судом встановлено, що за обліками Управління ДМС у Запорізькій області, ОСОБА_3 документований паспортом громадянина України зразка 1994 року НОМЕР_1 , виданий 27.10.2009 року Мелітопольським МВ УМВС України в Запорізькій області (том 1 а.с.206, 207).

Із протоколу огляду від 06 лютого 2023 року, проведеного старшим оперуповноваженим 2 відділу ГВ ЗНД Управління СБУ в Запорізькій області, судом встановлено, що об`єктом огляду є інформація, розміщена у Всесвітній мережі Інтернет, яка містить дані про нормативно-правові акти, які регламентують діяльність органів державної безпеки російської федерації, які діють на тимчасово окупованій території Запорізької області. Серед останніх також визначено державну службу безпеки Запорізької області. Досліджено відповідну виписку з Єдиному державному реєстрі юридичних осіб рф, де під номером 896 значиться мовою оригіналу «государственная служба безопасности Запорожской области» (том 1 а.с.220-230).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.02.2024 року, проведеного старшим слідчим 1-го відділення СВ Управління Служби Безпеки України в Запорізькій області, судом встановлено, що свідок ОСОБА_7 на фотознімках впізнав особу на фото №4 як ОСОБА_3 , який зайняв посаду в незаконному правоохоронному органі т.зв. «государственная служба безопасности Запорожской области», створеному на тимчасово окупованій території м.Мелітополь Запорізької області. Згідно з довідкою до фототаблиці на фотографії №4 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с.231-233).

До протоколу додаються диск типу DVD-R від 22.02.2024 року, який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу від 22.02.2024 року (том 1 а.с.234).

Із протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.05.2023 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області, судом встановлено, що свідок ОСОБА_8 на фотознімках впізнав чоловіка на фото №4 як особу, яку він бачив у кабінеті приміщення так званого «государственная служба безопасности». Згідно з довідкою до фототаблиці на фотографії №4 зображений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (том 1 а.с.235-237).

До протоколу додаються диск типу DVD-R, який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу від 24.05.2023 року (том 1 а.с.238).

Із протоколу огляду від 15.08.2024 року, проведеного слідчим 1-го відділення СВ УСБУ в Запорізькій області, судом встановлено, що об`єктом огляду є додаток до протоколу за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії зняття інформації з електронних інформаційних систем №59/2/2-1011т від 10.04.2023 року, оптичний носій інформації диск DVD-R №59/2/2-310т від 10.04.2023 року. Серед відомостей, що містяться у вказаному документі виявлено відомості про зайняття громадянином України ОСОБА_3 посади старшого оперуповноваженого III відділення відділу економічної безпеки (мовою оригіналу «старшего оперуполномоченного III отделения отдела экономической безопасности») у незаконному правоохоронному органі - т.зв. державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), створеному на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області. Крім того, відповідно до оглянутого звіту «ГСБ Запорожской области» було вилучено 96950 грн., 10 000 доларів США, 25000 Євро, золоті прикраси у кількості 37 одиниць, 4 каменя рубінового кольору, 2 наручних годинника, високоточне обладнання вітроелектростанцій, 31 легковий автомобіль та 8 мікроавтобусів (том 2 а.с.15-94, 95-100).

До протоколу додаються диск типу DVD-R від 10.04.2023 року №59/2/2-310т, який досліджено у судовому засіданні і встановлено, що інформація, яка на ньому міститься, відповідає змісту протоколу від 15.08.2024 року (том 2 а.с.94).

У судовому засіданні також досліджені документи, що характеризують особу ОСОБА_3 .

Крім того під час судового слідства було досліджено докази щодо руху кримінального провадження, зокрема, Витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань в кримінальному провадженні №0001085 (том 1 а.с.39), повідомлення про підозру (том 1 а.с.40-44), документи щодо забезпечення права на захист (том 1 а.с.47-53), постанова про оголошення у розшук підозрюваного (том 1 а.с.68-69), ухвалу суду про дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (том 1 а.с.79-82). Також були досліджені докази направлення обвинуваченому відповідних повідомлень і викликів через засоби масової інформації, сайт офісу Генерального прокурора України.

Зміст даних документів не містить доказів винуватості ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України. Однак, інформація, яка визначена у документах, свідчить про дотримання норм кримінального процесуального законодавства під час здійснення досудового розслідування по даному кримінальному провадженню.

У ході судового слідства суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Аналізуючи досліджені по справі докази в їх сукупності, суд вважає, що вина ОСОБА_3 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенню в межах висунутого обвинувачення за викладених у вироку обставинах повністю підтверджена дослідженими в ході судового слідства доказами.

Так, зі змісту досліджених судом письмових доказів, документів отриманих під час здійснення негласних слідчих (розшукових) дій, показів свідків, що обвинувачений будучи раніше працівником правоохоронних органів, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх діянь та бажаючи настання негативних наслідків, перебуваючи на території тимчасово окупованого м.Мелітополь, добровільно зайняв посаду старшого оперуповноваженого III відділення відділу економічної безпеки (мовою оригіналу «старшего оперуполномоченного III отделения отдела экономической безопасности») у незаконному правоохоронному органі - т.зв. державній службі безпеки Запорізької області (мовою оригіналу «государственной службе безопасности Запорожской области»), створеному на тимчасово окупованій території м. Мелітополь Запорізької області. З показів свідків і досліджених судом письмових доказів встановлено, що при виконанні своїх обов`язків в незаконному правоохоронному органі ОСОБА_3 будь-якого примусу психологічного чи фізичного характеру з боку інших осіб не зазнавав. Зокрема, за результатами зняття інформації з електронних комунікаційних мереж, встановлено, що ОСОБА_3 був офіційно працевлаштований в незаконно створеному правоохоронному органі, що передбачає отримання заробітної платні, що свідчить, в свою чергу, про наявність корисливого мотиву і у подальшому, виконуючи свої функціональні обов`язки в інтересах окупаційної влади на займаній посаді, тим самим вчиняв протиправні дії в інтересах окупаційної влади, пов`язані з охороною прав, правопорядку, що здійснюються від імені та за стандартами держави-агресора на тимчасово окупованій території м.Мелітополь Запорізької області, реалізація яких, в свою чергу, забезпечує становлення та зміцнення окупаційної влади рф шляхом функціонування незаконно створеного окупаційного правоохоронного органу рф на окупованій території України.

Сукупність досліджених доказів повністю спростовує позицію захисника щодо недоведеності вини його підзахисного.

Також суд вбачає за необхідне зазначити, що процедура in absentia допускається кримінальним процесуальним законодавством. Під час спеціального судового провадження обвинуваченому було забезпечено право на захист та доступ до правосуддя. Так, суд у передбачений законом спосіб неодноразово повідомляв обвинуваченого про час і місце проведення судових засідань, забезпечував захиснику можливість приймати участь у дослідженні доказів, висловлюватися з цього приводу і заявляти клопотання.

За таких обставин, суд вважає доведеним пред`явлене ОСОБА_3 обвинувачення, який є громадянином України, і кваліфікує дії останнього за ч.7 ст.111-1 КК України, добровільне зайняття громадянином України посади в незаконних правоохоронних органах, створених на тимчасово окупованій території.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до вимог ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, об`єктом якого стали суспільні відносини, пов`язані зі збройною агресією росії та національною безпекою України, особу винного, який раніше не судимий, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває.

Приймаючи до уваги характер, ступінь тяжкості та суспільну небезпеку скоєного ОСОБА_3 кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, враховуючи також, що обвинувачений вчинив даний злочин умисно, усвідомлюючи свої дії, які полягли у колабораційній діяльності, тобто у добровільному зайняті громадянином України посади в незаконному правоохоронному органі, створеному на тимчасово окупованій території, суд вважає, що ОСОБА_3 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі з додатковим покаранням у виді позбавлення права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та в органах, що надають публічні послуги на певний строк.

Призначаючи покарання суд враховує, що згідно ч.1 ст.59 КК України покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого і що згідно ч.2 ст.52 КК України конфіскація майна відноситься до додаткових видів покарання.

При цьому, визначаючи розмір призначеного покарання, суд враховує той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 як громадянин України, вчинив злочин в період встановленого в Україні воєнного стану, що суперечить порядку, встановленому Конституцією України, і що свідчить про те, що злочин має підвищену суспільну небезпечність, вчинив цей злочин умисно з прямим умислом, а тому суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого неможливе без реального відбування покарання.

Також з огляду на вчинення ОСОБА_3 суспільно-небезпечного кримінального правопорушення у сфері злочинів проти основ Національної безпеки України, а також відсутність обставин, що істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, суд, при призначенні покарання ОСОБА_3 , не вбачає підстав для застосування положень ст.ст.69, 75 КК України.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, який зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним («Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року).

Крім того, згідно ст.54 КК України, засуджена за тяжкий чи особливо тяжкий злочин особа, яка має військове, спеціальне звання, ранг, чин або кваліфікаційний клас, може бути позбавлена за вироком суду цього звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Таким чином, з урахуванням матеріалів справи та особи обвинуваченого, суд, враховуючи обставин справи, які не лише характеризують особу винного і вчинений ним злочин, а й дають змогу суду переконатися, що ОСОБА_3 , як особа, відповідно до своїх моральних якостей і втраченого почуття обов`язку перед державою та суспільством не заслуговує на довіру та не може виправитися без застосування до нього саме покарання у виді позбавлення волі на певний строк, так як серед суспільства є тим індивідом, який несе особливу небезпеку для оточуючих, а також для інтересів держави, а тому суд вважає, що необхідним та достатнім покаранням для його виправлення буде покарання у виді позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та в органах, що надають публічні послуги з конфіскацією майна всього належного йому майна, з позбавленням спеціального звання старшого лейтенанта поліції. Саме таке покарання, на думку суду, буде сприяти виправленню ОСОБА_3 .

Призначення вказаного покарання, також буде відповідати загальним засадам кримінального провадження, тяжкості скоєного, обставинам кримінального правопорушення, особі обвинуваченого, а також не тільки меті покарання передбаченого ст.50 КК України, а й меті правосуддя, невід`ємною частиною якого є справедливість та верховенство права.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Вирішуючи питання про запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , суд, вважає за необхідне обраний слідчим суддею Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 22 серпня 2024 року запобіжний захід обвинуваченому у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, залишити до набрання вироком законної сили.

По справі цивільний позов не заявлено.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст.349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.7 ст.111-1 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 13 (тринадцяти) років позбавлення волі з позбавленням права обіймати будь-які посади в органах державної влади, місцевого самоврядування, правоохоронних органах та в органах, що надають публічні послуги, строком на 15 (п`ятнадцять) років, з конфіскацією всього належного йому майна, з позбавленням спеціального звання старшого лейтенанта поліції.

Строк відбуття покарання обвинуваченому ОСОБА_3 рахувати з моменту приведення вироку до виконання, тобто з моменту фактичного його затримання.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили ОСОБА_3 залишити без змін у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м.Запоріжжя від 23 серпня 2024 року на майно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме: транспортний засіб марки «ВАЗ 21099», 2007 року випуску, державний номерний знак НОМЕР_2 , VIN НОМЕР_3 , шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження вказаним майном, з огляду на призначення обвинуваченому додаткового покарання у виді конфіскації майна, слід залишити незмінним до приведення вироку до виконання в частині конфіскації всього належного йому майна на користь держави.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити захиснику і прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду через Комунарський районний суду м.Запоріжжя шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя Комунарського районного суду

м.Запоріжжя ОСОБА_1