Житомирський апеляційний суд
Справа №285/2108/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/749/25
Категорія ст.1261 КК Доповідач ОСОБА_2
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 вересня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

потерпілої ОСОБА_7 ,

обвинуваченого ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі кримінальне провадження №285/2108/25 за апеляційною скаргою прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_9 на вирок Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03.06.2025 відносно

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.1261 КК України,

в с т а н о в и в :

зазначеним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.1261 КК України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_8 звільнено від відбування покарання, призначивши іспитовий строк терміном 1 рік.

Покладено на ОСОБА_8 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, ОСОБА_8 разом із ОСОБА_7 з 04 серпня 2001 року перебували в шлюбі та проживали однією сім`єю, вели спільний побут та мали взаємні права і обов`язки та відповідно до ст. 3 Сімейного кодексу України вважалися сім`єю, на яку, окрім іншого, поширюються вимоги п. 5 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». 13 березня 2025 року шлюб ОСОБА_8 та ОСОБА_7 офіційно розірваний, однак спільно проживають у будинку за адресою: АДРЕСА_1 .

ОСОБА_8 у порушення вимог положень ст. 28 Конституції України, відповідно до якої ніхто не може бути підданий катуванню, жорстокому, нелюдському або такому, що принижує його гідність, поводженню чи покаранню, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно на протязі тривалого проміжку часу, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, систематично вчиняв психологічне насильство щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_7 .

Встановлено, що 08.11.2024 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив психологічне насильство відносно дружини ОСОБА_8 , зокрема висловлював в її адресу слова образ та погроз, що завдало шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_7 .

Також 03.01.2025 року близько 17 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив відносно своєї дружини ОСОБА_7 домашнє насильство, а саме: виражався грубою нецензурною лайкою, намагався вчинити бійку, що завдало шкоди психологічному здоров`ю ОСОБА_7 .

За вказаними фактами Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області 24.01.2025 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_8 та піддано адміністративному стягненню в виді штрафу в сумі 340 гривень.

Продовжуючи свої умисні протиправні дії 25.01.2025 року близько 19 год. 00 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сімейну сварку з дружиною ОСОБА_7 під час якої ображав грубою нецензурною лайкою, висловлював слова погроз, виганяв з будинку, що завдало шкоди психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області 04.03.2025 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_7 та піддано адміністративному стягненню в виді штрафу в сумі 680 гривень.

Крім цього, 23.03.2025 року близько 16 год. 30 хв. ОСОБА_8 , перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , вчинив сварку з колишньою дружиною ОСОБА_7 під час якої ображав грубою нецензурною лайкою, висловлював слова погроз, виганяв з будинку, що завдало шкоди психологічному здоров`ю останньої.

За вказаним фактом Новоград-Волинським міськрайонним судом Житомирської області 03.04.2025 ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 173-2 КУпАП, за фактом вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_7 та піддано адміністративному стягненню в виді штрафу в сумі 1020 гривень.

Зазначеними діяннями ОСОБА_8 вчинив відносно потерпілої психологічне насильство, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_7 зазнала погіршення якості життя, а також психологічних страждань через його словесні образи, погрози, приниження, залякування, що викликало у неї побоювання за свою безпеку, емоційну невпевненість та нездатність захистити себе.

Окрім того, працівниками уповноваженого підрозділу органів Національної поліції України в порядку ст. 25 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» 08.11.2024, 03.01.2025, 25.01.2025, 23.03.2025 виносилися термінові заборонні приписи відносно ОСОБА_8 як кривдника за результатами реагування на факти вчиненого ним домашнього насильства та недопущення продовження чи повторного вчинення такого насильства.

Незважаючи на притягнення до адміністративної відповідальності ОСОБА_8 на шлях виправлення не став та грубо ігноруючи норми законів, якими закріплено обов`язок не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей, продовжив свою злочинну діяльність, що виразилося у вчиненні ним домашнього насильства за таких обставин.

ОСОБА_8 , порушуючи вимоги ст.ст. 28, 68 Конституції України, ст.ст. 288, 289 та 297 Цивільного кодексу України, будучи неодноразово притягнутим до адміністративної відповідальності та відносно якого виносились термінові заборонні приписи, 29.03.2025 близько 21 год. 00 хв., маючи на меті самоствердитися за рахунок своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , з якою перебував у близьких відносинах, шляхом приниження її честі та гідності, діючи умисно з мотивів явної неповаги до існуючих норм моралі, перебуваючи з адресою: АДРЕСА_1 вчинив психологічне насильство відносно останньої, що виразилося у висловлюванні на її адресу словесних образ, нецензурної лексики, погроз, приниженні та залякуванні потерпілої, що призвело до психологічних страждань із погіршенням якості життя та здоров`я потерпілої.

Прокурор ОСОБА_9 в своїй апеляційній скарзі, не оспорюючи фактичних обставин, встановлених судом першої інстанції, доведеності вини та правильності кваліфікації дій обвинуваченого, просить оскаржуваний вирок скасувати. Ухвалити новий вирок, яким вважати ОСОБА_8 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.1261 КК України та призначити покарання у виді 1 року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання, призначивши іспитовий строк терміном 1 рік. Покласти на ОСОБА_8 відповідно до п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання. На підставі п.5 ч.1 ст.91-1 КК України застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, а саме: направлення для проходження програми для кривдників строком на 3 місяці. В решті вирок залишити без змін.

При цьому, зазначає, що судом першої інстанції не застосовано обмежувальні заходи до обвинуваченого, який вчинив домашнє насильство стосовно своєї дружини (колишньої дружини), передбачені ст.91-1 КК України. Так, відповідно до положень ст.91-1 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених КК України, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені певні обов`язки. В свою чергу, судом, при ухвалені вироку констатовано, що правопорушення вчинено щодо особи, з якою винний перебував у сімейних відносинах, що є підставою для застосування до обвинуваченого ОСОБА_8 обмежувального заходу передбаченого п.5 ч.1 ст.91-1 КК України, а саме: направлення для проходження програми для кривдників.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення прокурора в підтримку свої апеляційної скарги, позицію обвинуваченого, який покладається на розсуд суду, позицію потерпілої, яка просила апеляційну скаргу задовольнити, перевіривши матеріали кримінального провадження та доводи апеляційної скарги, а також вирок суду першої інстанції в межах, передбачених ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, висновки суду про доведеність вини ОСОБА_8 , правильність встановлених фактичних обставин кримінального провадження, правова кваліфікація його дій за ст.1261 КК України, ніким з учасників судового розгляду не оскаржуються, а тому наведені обставини апеляційним судом не перевіряються. Судовий розгляд провадження проведено судом першої інстанції в порядку ч.3 ст.349 КПК України.

При цьому, у відповідності до вимог ст.370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Вказані вимоги закону судом першої інстанції дотримані не в повному обсязі.

Як вважає апеляційний суд, викладені прокурором доводи про незастосування судом першої інстанції при призначенні покарання обвинуваченому кримінального закону про обмежувальні заходи є обґрунтованими.

Так, як встановлено судом апеляційної інстанції, оскаржуваним вироком ОСОБА_8 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.1261 КК України, за умисні дії, які полягають в умисному, систематичному вчиненні психологічного насильства щодо (подружжя) колишнього подружжя, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи (потерпіла ОСОБА_7 ) Тобто, обвинувачений ОСОБА_8 вчинив домашнє насильство стосовно своєї колишньої дружини потерпілої ОСОБА_7 .

При цьому, у відповідності до п.3 ч.1 ст.1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» домашнє насильство - це діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь.

В свою чергу, згідно норм ч.1 ст. 911 КК України, в інтересах потерпілого від злочину, пов`язаного з домашнім насильством, одночасно з призначенням покарання, не пов`язаного з позбавленням волі, або звільненням з підстав, передбачених цим Кодексом, від кримінальної відповідальності чи покарання, суд може застосувати до особи, яка вчинила домашнє насильство, один або декілька обмежувальних заходів, відповідно до якого (яких) на засудженого можуть бути покладені такі обов`язки: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання з особою, яка постраждала від домашнього насильства; 2) обмеження спілкування з дитиною у разі, якщо домашнє насильство вчинено стосовно дитини або у її присутності; 3) заборона наближатися на визначену відстань до місця, де особа, яка постраждала від домашнього насильства, може постійно чи тимчасово проживати, тимчасово чи систематично перебувати у зв`язку з роботою, навчанням, лікуванням чи з інших причин; 4) заборона листування, телефонних переговорів з особою, яка постраждала від домашнього насильства, інших контактів через засоби зв`язку чи електронних комунікацій особисто або через третіх осіб; 5) направлення для проходження програми для кривдників.

Як вважає апеляційний суд, в даному випадку, за встановлених фактичних обставин провадження (кількість епізодів, системність вчинення обвинуваченим цих правопорушень щодо своєї колишньої дружини ОСОБА_7 , наявності низки заборонних приписів відносно ОСОБА_8 , як і відсутність з боку останнього належних висновків щодо своїх дій), суд першої інстанції допустився помилки, необґрунтовано не застосував до обвинуваченого ОСОБА_8 обмежувальних заходів, передбачених ч.1 ст. 911 КК України, тобто, не застосував закон про кримінальну відповідальність, що відповідно до п.4 ч.1 ст.409, п.1 ч.1 ст.413 КПК України є підставою для скасування вироку у цій частині та ухвалення нового вироку.

При цьому, як встановлено апеляційним судом за результатами апеляційної перевірки кримінального провадження, судом першої інстанції правильно враховано конкретні обставини провадження, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, який не мав судимостей, проходив військову службу за мобілізацією, вік останнього, стан його здоров`я, характеристику зі Звягельського РВП ГУНП у Житомирській області, не перебування на спецобліках, наявність постійного місця проживання, відсутність офіційного працевлаштування.

Апеляційний суд, з врахуванням фактичних обставин провадження вчинення правопорушення обвинуваченим пов`язаним з домашнім насильством, вважає за необхідне застосувати до ОСОБА_8 обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст.911 КК України - направити для проходження програми для кривдників.

Керуючись ст.ст.404, 405, 407, 420 КПК України, апеляційний суд,

У Х В А Л И В :

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_9 задовольнити.

Вирок Звягельського міськрайонного суду Житомирської області від 03.06.2025 відносно ОСОБА_8 в частині призначеного покарання, скасувати та ухвалити в цій частині новий вирок.

Призначити ОСОБА_8 за ст.1261 КК України покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_8 від відбування покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю 1 (один) рік не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

У відповідності до ст.76 КК України, покласти на ОСОБА_8 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

На підставі п.5 ч.1 ст.911 КК України застосувати до обвинуваченого обмежувальний захід, а саме - направити ОСОБА_8 для проходження програми для кривдників на строк 3 (три) місяці.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений у касаційному порядку, шляхом подачі касаційної скарги безпосередньо до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його оголошення.

Судді :