Справа № 199/7979/25
ВИРОК

іменем України

13.06.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі кримінальне провадження № 0000439 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.04.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Шляхова Валківського району Харківської області, громадянина України, українця, із середньо-спеціальною освітою, одруженого, маючого на утриманні доньку: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період, на момент вчинення кримінального правопорушення перебував на посаді гранатометника 2 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні молодший сержант, а з 13.05.2025 в посаді головного сержанта 1 навчального взводу 1 навчальної роти 3 начального батальйону школи індивідуальної підготовки військової частини НОМЕР_2 , у військовому званні старший сержант, зареєстрованого та проживаючого у будинку АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, відповідальність за які передбачена ч. 1 ст. 263, ч.1 ст.309 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

1-й епізод

Так, молодший сержант ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації та проходячи її в посаді гранатометника 2 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», діючи всупереч положень Постанови Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 №576 «Про затвердження Положення про дозвільну систему», Наказу Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622 «Про затвердження Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї та вибухових матеріалів», знаходячись у невстановленому в ході досудового розслідування місті, у невстановлені день та час, але не пізніше 28 квітня 2025 року, діючи з прямим умислом, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, у невстановленої особи, незаконно придбав конструктивно оформлений заряд вибухової речовини - споряджений універсальним корпусом ручної, осколкової, гранати DMS1A2 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин, та запал типу DM82A3, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, які спільно, при передбачуваному їх конструктивному поєднанні утворюють бойовий припас - ручну гранату DM51A2, придатну для здійснення вибуху, після чого, продовжуючи діяти з прямим умислом, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи, що йому не наданий дозвіл на носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв, транспортуючи вказані предмети безпосередньо при собі, перемістив їх до обраного місця зберігання - до салону належного йому на праві власності автомобіля марки «Audi», з номерним знаком НОМЕР_3 , де помістив в облаштований під водійським сидінням отвір, вчинив тим самим незаконне придбання, носіння та зберігання вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, та продовжив керувати вказаним автомобілем в звичайному режимі до 28 квітня 2025 року, коли ОСОБА_3 , близько 00 годині 08 хвилині, перебуваючи за кермом власного автомобіля та рухаючись вздовж будинку №131-М по вулиці Каруни в м. Дніпрі, при в?їзді на «Амурський міст» був зупинений співробітниками УПП в Дніпропетровській області, якими в ході поверхневого огляду салону автомобіля під водійським сидінням були виявлені, а по приїзду слідчо-оперативної групи ВП №1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровські області вилучені: конструктивно оформлений заряд вибухової речовини - споряджений універсальним корпусом ручної, осколкової, гранати DMS1A2 промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових речовин, та запал типу DM82А3, промислового виготовлення, який відноситься до категорії вибухових пристроїв, які спільно, при передбачуваному їх конструктивному поєднанні утворюють бойовий припас - ручну гранату DMS1A2, придатну для здійснення вибуху, та які ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, придбав, носив та зберігав без передбаченого законом дозволу.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у носінні, зберіганні, придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

2-й епізод

Далі, ОСОБА_3 будучи військовослужбовцем військової служби за призовом по мобілізації та проходячи її в посаді гранатометника 2 гранатометного відділення взводу вогневої підтримки роти вогневої підтримки військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «молодший сержант», діючи всупереч Законам України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» та «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», у невстановленому в ході досудового розслідування місті, у невстановлені день та час, але не пізніше 28 квітня 2025 року, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, усвідомлюючи кримінально протиправний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки, та бажаючи їх настання, придбав шляхом привласнення знайдений ним на землі пакет з полімерного матеріалу з «фіксатором», в середині якого знаходився фрагмент пакету з полімерного матеріалу з «фіксатором» із кристалічною речовиною білого кольору масою 0,4274 г, що містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін», маса якого складає 0 1980 г, та який підняв та помістив до правої кишені надягнутої на ньому куртки, вчинив тим самим незаконне придбання психотропної речовини без мети збуту, після чого, маючи таким чином у своєму безпосередньому володінні і транспортуючи безпосередньо при собі вказану психотропну речовину, в порушення вимог ст: 7 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», свідомо знаючи, що операції з наркотичними засобами на території України дозволяються лише в цілях і в порядку, встановлених Законом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, порушуючи встановлений порядок обігу вказаних речовин, переніс її до салону належного йому на праві власності автомобіля марки «Audi», з номерним знаком НОМЕР_4 , вчинив тим самим незаконне зберігання психотропної речовини без мети збуту, та в подальшому, зберігаючи при собі вказану психотропну речовину, обіг якої обмежено, продовжив рухатись по місту Дніпро, керуючи належним йому автомобілем марки «Audi», з номерним знаком НОМЕР_4 , здійснюючи таким чином їх умисне переміщення в межах території України з порушенням порядку і правил, установлених чинним законодавством, вчиняючи незаконне перевезення психотропних речовин без мети збуту, що тривало до 28 квітня 2025 року, коли ОСОБА_3 , близько 00 годин 08 хвилин, перебуваючи за кермом власного автомобіля та рухаючись вздовж будинку №131-M по вулиці Каруни в м. Дніпрі, при в?їзді на «Амурський міст», був зупинений співробітниками УПП в Дніпропетровській області, якими в ході поверхневої перевірки, в порядку ст. 34 Закону України «Про Національну поліцію», у ОСОБА_3 в правій кишені надягнутої на ньому куртки, був виявлений, а по приїзду слідчо-оперативної групи ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровські області й вилучений прозорий пакет із полімерного матеріалу, в якому міститься кристалічна речовина білого кольору масою 0,4274 г містить психотропну речовину, обіг якої обмежено - «метамфетамін», маса якого становить 0,1980 г, який ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, незаконно придбав, зберігав та перевозив без мети збуту.

Умисні дії ОСОБА_3 , які виразились у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропних речовин, без мети збуту, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчинених ним кримінальних правопорушень. ОСОБА_3 пояснив, що він будучи військовослужбовцем керував транспортним засобом «Audi A6» державний номерний знак НОМЕР_5 та був зупинений працівниками поліції 28.04.2025 року о 00:08 годині біля будинку №131М по вулиці Івана Нечуя-Левицького у місті Дніпрі. Так, в ході його спілкування з поліцейськими, останні запропонували пройти огляд на стан сп`яніння та запитали про заборонені речі у автомобілі, після чого ОСОБА_3 пройшовши огляд на стан сп`яніння, результат якого склав 0,46‰, добровільно видав заборонені речі, а саме ручну гранату DMS1A2 та «метамфетамін» масою 0,1980 г.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження, кожен окремо, правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані:

- за ч.1 ст.263 КК України, як такі, що виразились у носінні, зберіганні, придбанні вибухових речовин та вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу;

- за ч. 1 ст. 309 КК України, як такі, що виразилися у незаконному придбанні, зберіганні та перевезенні психотропних речовин, без мети збуту.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить визнання вини, активне сприяння розкриттю злочину, та каяття обвинуваченого до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки вій визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого нею злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти неї обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, судом не встановлені.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим ОСОБА_3 злочинів, які скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відносяться до кримінального проступку та тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав, є військовослужбовцем, раніше не судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання за ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 2 роки; за ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч.1 ст.70 КК України призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ст.75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк 1 рік з покладенням обов`язків передбачених ст.76 КК України. Позицію обвинуваченого, який просив призначити покарання зазначене прокурором, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин що обтяжують покарання обвинуваченому, дані про його особу, суд вважає за необхідне призначити покарання в межах санкцій ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України із застосуванням вимог ст. 70 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових злочинів.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, враховуючи обставини саме даного кримінального провадження, призначення покарання без застосування положень ст.ст. 75,76 КК України, буде досить суворим, та становити надмірний тягар для ОСОБА_3 .

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 - не обирався.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судової експертизи.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до п.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч.1 ст. 263, ч.1 ст.309 КК України і призначити йому покарання:

-За ч.1 ст.263 КК України - у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки;

- За ч.1 ст.309 КК України у виді обмеження волі на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 70 КК України, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 1 (один) рік.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази:

- DVD-R диск зберігати в матеріалах провадження;

- предмет схожий на запал; предмет схожий на корпус гранати; сліп-пакет з речовиною,яку поміщено до спец-пакету № ІCR0068564 (зберігаються в камері речових доказів відділу поліції № 1 ДРУП № 2 ГУНП в Дніпропетровській області під порядковим номером 185) знищити;

- автомобіль марки «Audi», моделі «А6», д.н.з. НОМЕР_6 , VIN: НОМЕР_7 , зеленого кольору, ключі від транспортного засобу та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_8 , які передані на відповідальне зберігання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_3 залишити за належністю.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі 4 902,7 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпра.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпра ОСОБА_6