Справа № 454/236/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/323/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 червня 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Сокальського районного суду Львівської області від 28 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_9 ,

встановила:

Вироком Сокальського районного суду Львівської області від 28 лютого 2025 року ОСОБА_7 визнано винуватим за ч.2 ст.389 КК України та призначено йому покарання у виді пробаційного нагляду на строк 1 рік.

На підставі ч.2, п.3 ч.3 ст.59-1 КК України покладено на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

Згідно вироку суду ОСОБА_7 , будучи раніше судимим, зокрема 11.11.2024 Червоноградським міським судом Львівської області за ч.1 ст. 164 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, на шлях виправлення не став та вчинив кримінальне правопорушення проти правосуддя.

Так, ОСОБА_7 допустив систематичне невиконання встановлених обов`язків, порушення порядку та умов відбування покарання, зокрема 03.01.2025 Червоноградським районним відділом філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області, на підставі розпорядження Червоноградського міського суду Львівської області № 459/2906/24 від 24.12.2024 про виконання вироку, що набрав законної сили, ОСОБА_7 постановлено на облік, як засудженого до покарання у виді громадських робіт.

07.01.2025 в ОСОБА_7 відібрано підписку, згідно якої останнього повідомлено, що він засуджений до покарання у виді громадських робіт на 120 годин та ознайомлено з порядком та умовами відбування покарання, а також ОСОБА_7 попереджено, що в разі ухилення від відбування покарання він може бути притягнений до кримінальної відповідальності за ч.2 ст.389 КК України. Окрім того, ОСОБА_7 ознайомлено зі змістом ст. 40 Кримінально - виконавчого кодексу України.

Згідно наказу №3-в/к від 07.01.2025 директора КП «Комунальник», ОСОБА_7 прийнятий для відбування громадських робіт на підприємство та під особистий підпис ознайомлений із графіком відбування громадських робіт з 09 січня 2025 року по 31 січня 2025 року.

Однак, ОСОБА_7 на відпрацювання громадських робіт не прибув згідно графіку виходу на роботу 09.01.2025, 10.01.2025, 13.01.2025-17.01.2025 та 20.01.2025, чим порушив умови відбування громадських робіт встановлені ч.1 ст.37 Кримінально-виконавчого кодексу України та таким чином умисно та свідомо допустив невихід більше двох разів протягом місяця на громадські роботи без поважних причин, що згідно ч. 3 ст. 40 КВК України є ухиленням від відбування покарання у виді громадських робіт.

На даний час ОСОБА_7 не відбув жодної години громадських робіт.

На вказаний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати цей вирок, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік. На підставі ч.1 ст.71 КК України з урахуванням положень ст.72 КК України частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 11.11.2024, і призначити остаточне покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 рік 10 днів.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається, що суд призначив обвинуваченому покарання без застосування положень ст.71 КК України та не приєднав невідбуте обвинуваченим покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 11.11.2024 у виді громадських робіт.

Вказує, що ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, визнав повністю. Встановлені на досудовому розслідуванні обставини обвинуваченим не оспорювалися, про що ним подана відповідна заява, добровільність якої підтверджена його захисником адвокатом ОСОБА_9 . Також, обвинувачений погодився із розглядом обвинувального акта за його відсутності у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду. А тому суд за відповідним клопотанням прокурора здійснив розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Наголошує, що призначаючи покарання ОСОБА_7 судом не застосовано положення ст.71 КК України, тобто не застосовано закон, який підлягав застосуванню, що узгоджується з позицією Верховного Суду у справі № 335/1211/23 від 03.12.2024.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів, навівши у судовому засіданні аналогічні доводи та просив таку задоволити.

Обвинувачений та його захисник не заперечили проти задоволення апеляційних вимог.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Також в апеляційному порядку не оскаржується вид та розмір призначеного ОСОБА_7 за ч.2 ст.389 КК України покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч.1 ст.71 КК України, колегія суддів визнає такі обґрунтованими.

Згідно ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до ч. 4 даної норми закону остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 11.11.2024 за ч.1 ст.164 КК України до покарання у виді 120 годин громадських робіт, яке на час ухвалення оскаржуваного вироку обвинувачений не відбув.

Отже, ухвалюючи оскаржуваний вирок від 28.02.2025 щодо ОСОБА_7 суд першої інстанції повинен був після призначення обвинуваченому покарання за ч.2 ст.389 КК України, призначити йому остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків.

Проте, місцевий суд не призначив ОСОБА_7 остаточне покарання на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, тобто не застосував закон, який підлягав застосуванню, що свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, і згідно положень п.4 ч.1 ст. 409 КПК України є підставою для скасування даного вироку апеляційним судом.

Як передбачено положеннями ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи із співвідношень, наведених у даній нормі закону.

Проте ст.72 КК не передбачає прямого співвідношення громадських робіт та пробаційного нагляду.

Разом з тим, колегія суддів враховує позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 02.12.2024 у справі № 335/1211/23, згідно якої співвідношення громадських робіт та пробаційного нагляду може бути проведено лише опосередковано через інші види покарань двома способами: - за допомогою комплексного використання положень підпунктів г) і а-1) п. 1 ч.1 ст.72 КК; - з використанням положень пунктів 4 і 5 ч. 1 ст. 72 КК.

За приписами ч. 1 ст. 72 КК менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид, виходячи, зокрема, з такого їх співвідношення:

- пункт 1 одному дню позбавлення волі відповідає два дні пробаційного нагляду, два дні обмеження волі, три дні виправних робіт та вісім годин громадських робіт; тобто двом дням пробаційного нагляду відповідає вісім годин громадських робіт; відтак 120 годин громадський робіт відповідає 30 дням пробаційного нагляду;

- пункти 4, 5 - одному дню обмеження волі відповідає один день пробаційного нагляду, вісім годин громадських робіт; отож 120 годин громадських робіт відповідає 15 дням пробаційного нагляду.

За змістом висновків Верховного Суду, викладених у зазначеній вище постанові, вбачається, що при призначенні остаточного покарання у такому випадку слід вибирати співвідношення, яке є більш сприятливе для обвинуваченого.

Як передбачено п.3 ч.1 ст.407 КПК України суд апеляційної інстанції вправі скасувати вирок суду першої інстанції повністю або частково та ухвалити новий вирок.

Згідно із п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відтак, апеляційну скаргу прокурора слід задоволити, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання слід скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389 КК України, із призначенням йому покарання, визначеного місцевим судом, у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік, та на підставі ч. 1 ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 11.11.2024, та остотачне покарання ОСОБА_7 визначити з урахуванням пунктів 4, 5 ч.1 ст.72 КК України, у виді пробаційного нагляду строком на 1 рік 10 днів із покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.2, п.3 ч.3 ст.59-1 КК України.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 413, 420, ч.15 ст. 615 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Сокальського районного суду Львівської області від 28 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_7 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.389 КК України та призначити йому покарання у виді пробаційного нагляду строком на 1 (один) рік.

На підставі ч.1 ст.71 КК України, з урахуванням положень ч.1 ст.72 КК України, до призначеного покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Червоноградського міського суду Львівської області від 11.11.2024, і призначити ОСОБА_7 остаточне покарання у вигляді пробаційного нагляду на строк 1 (один) рік 10 (десять) днів.

На підставі ч.2, п.3 ч.3 ст.59-1 КК України покласти на ОСОБА_7 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано посаду (роботу).

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Головуючий:

Судді: