У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/2286/25

№ 1-кс/183/762/25

30 квітня 2025 року м. Самар

Слідчий суддя Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні, внесеному 25 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000071 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський Одеської області, громадянина України, маючого вищу освіту, перебуваючого на час вчинення кримінального правопорушення на посаді гранатометника 1-го відділення взводу розвідки спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, у військовому званні «старший солдат», працюючого фізичною особою-підприємцем, маючого на утриманні малолітню дитину, одруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 409 КК України,

В С Т А Н О В И В:

слідчий звернувся до слідчого судді Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області з цим клопотанням, у якому просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів із визначенням застави у розмірі чотирьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб до підозрюваного ОСОБА_5 , з утриманням його в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань № 4».

В обґрунтування клопотання слідчий вказує про встановлення досудовим розслідуванням, що відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України від 09 вересня 2023 року № 229 мтд (по стройовій частині), з 01 вересня 2023 року командир міномета 2 обслуги міномета мінометного взводу 3 роти спеціального призначення (на БМП) 2 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України молодший сержант ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи поблизу м. Кремінна Луганської області, зник безвісти за особливих обставин.

Про вказаний факт 18 вересня 2023 року командуванням військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України проінформовано ІНФОРМАЦІЯ_3 , в свою чергу 19 вересня 2023 року ІНФОРМАЦІЯ_3 проінформував мати ОСОБА_7 ОСОБА_8 .

В подальшому моніторингом відкритих джерел інформації встановлено, що ОСОБА_7 13 травня 2024 року притягнутий до адміністративної відповідальності Ужгородським міськрайонним судом Закарпатської області. У зв`язку із цим, командуванням військової частини ініційовано проведення службового розслідування, про результати проведення якого повідомлено Територіальне управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську та розпочато кримінальне провадження № 0000071 від 25 січня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України, за фактом дезертирства ОСОБА_7 .

В подальшому, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_7 переховується на території м. Івано-Франківськ, веде спільний бізнес разом із матір`ю та рідним братом ОСОБА_5 , колишнім військовослужбовцем Національної гвардії України.

Так, за повідомленням Старобільського РВ 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000071 від 25 січня 2025 року за ч. 4 ст. 408 КК України за фактом дезертирства військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 НГУ молодшого сержанта ОСОБА_7 встановлено, що вказаний військовослужбовець, який рахувався зниклим безвісти з 01 вересня 2023 року, насправді перебуває на території Івано-Франківської області, а його матір, громадянка ОСОБА_8 , будучи обізнаною про місцезнаходження свого сина, молодшого сержанта ОСОБА_7 , та приховуючи це з метою заволодіння належним йому грошовим забезпеченням шляхом обману, подала через ІНФОРМАЦІЯ_4 до військової частини НОМЕР_2 НГУ заяву про виплату належного ОСОБА_7 грошового забезпечення та у період з 01 вересня 2023 року по 14 листопада 2024 року отримала на власний картковий рахунок 911 563,73 грн.

У зв`язку із цим, до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості за № 0000020 від 07 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 190 КК України, яке на підставі постанови прокурора від 10 березня 2025 року об`єднано із матеріалами кримінального провадження № 0000071 від 25 січня 2025 року.

Окрім цього, за повідомленням Старобільського РВ 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000071 від 25 січня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 5 ст. 190 КК України встановлено, що рідний брат ОСОБА_7 громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про місцеперебування свого брата ОСОБА_7 , з метою ухилення від військової служби, використав сповіщення ІНФОРМАЦІЯ_5 про зникнення безвісти свого рідного брата ОСОБА_7 та звільнився з військової служби на підставі ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу».

За вказаним фактом розпочато досудове розслідування кримінального провадження № 0000062 від 10 квітня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України, за фактом ухилення від несення обов`язків військової служби шляхом обману, в умовах воєнного стану ОСОБА_5 з 05 жовтня 2023 року, яке на підставі постанови прокурора від 10 квітня 2025 року об`єднано із кримінальним провадженням № 0000071 від 25 січня 2025 року.

Досудовим розслідуванням встановлено, що старший солдат ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та проходячи її на посаді гранатометника 1-го відділення взводу розвідки спеціального призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України, діючи умисно, в умовах воєнного стану, в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 14 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, 04 жовтня 2023 року, перебуваючи в межах Одеського району, Одеської області, з метою ухилитися від несення обов`язків військової служби, в умовах воєнного стану, шляхом обману, подав рапорт командиру військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України ОСОБА_9 щодо звільнення з військової служби по мобілізації згідно підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» через сімейні обставини або інші поважні причини, а саме якщо близькі родичі загинули або пропали безвісти під час забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії проти України під час дії воєнного стану разом з додатком - витягом з Наказу № 229мтд від 09 вересня 2023 року т.в.о. командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ОСОБА_10 щодо безвісти зниклого за особливих обставин рідного брата молодшого сержанта ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якому зазначив недостовірні відомості щодо зникнення безвісти рідного брата ОСОБА_7 , достовірно знаючи місце перебування останнього, на підставі якого Наказом № 41 о/с від 05 жовтня 2023 року командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України старшого солдата ОСОБА_5 звільнено відповідно до підпункту «г» пункту 2 частини 4 статті 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» з військової служби, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 409 КК України в ухиленні військовослужбовця від несення обов`язків військової служби шляхом обману, вчиненому в умовах воєнного стану.

Окрім цього, ОСОБА_5 , підозрюється у тому, що він діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, а саме з рідним братом - ОСОБА_7 та матір`ю - ОСОБА_8 , 06 жовтня 2023 року шляхом подачі заяви на ім`я в.о. командира військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України ОСОБА_10 , про виплату грошового забезпечення, в тому числі додаткових та інших видів грошового забезпечення у відповідності до Порядку виплати грошового забезпечення сім`ями військовослужбовців, захоплених у полон або заручниками, а також інтернованих у нейтральних державах або безвісно відсутніх, затвердженого Кабінетом Міністрів України від 30 листопада 2016 року № 884 у зв`язку із зникненням безвісти молодшого сержанта ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій зазначили завідомо неправдиву інформацію, щодо зникнення безвісти ОСОБА_7 , достовірно володіючи інформацією про місце перебування останнього, повідомили завідомо неправдиву інформацію та запросили здійснювати в подальшому перерахування виплат, належних молодшому сержанту ОСОБА_7 , а саме основних, щомісячних, додаткових та одноразових видів грошового забезпечення на доданий до заяви рахунок 53561065, на підставі чого з 28 жовтня 2023 року по 14 листопада 2024 року ОСОБА_5 , ОСОБА_8 та ОСОБА_7 незаконно отримали від військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України на рахунок НОМЕР_3 (рахунок НОМЕР_4 ) відкритий в АТ КБ «Приватбанк» на ім`я ОСОБА_8 , РНОКПП: НОМЕР_5 , грошові кошти у сумі 884311,49 гривень, розпорядившись ними, шляхом зняття готівкових коштів, чим спричинили державі збиток на вказану суму, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 5 ст. 190 КК України - у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, вчиненому в особливо великих розмірах.

29 квітня 2025 року ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208, 615 КПК України та в цей же день у встановленому законом порядку повідомлено про підозру.

Слідчий вказує, що обґрунтованість підозри ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, отриманими у встановленому КПК України порядку, зокрема: матеріалами службового розслідування за фактом дезертирства військовослужбовця 2 батальйону спеціального призначення молодшого сержанта ОСОБА_7 проведеного військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії України; матеріалами отриманими у відповідь на запит з ІНФОРМАЦІЯ_6 (за вих. 1841 від 07 березня 2025 року); протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 13 лютого 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 13 лютого 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 14 лютого 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 15 лютого 2025 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 13 лютого 2025 року; протоколом додаткового допиту свідка ОСОБА_15 від 14 квітня 2025 року; протоколом огляду відомостей (банківської інформації) з АТ КБ «Приват Банк» від 15 квітня 2025 року; матеріалами отриманими у відповідь на запит з Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області (за вих. 03-37/18/2025 від 31 березня 2025 року); матеріалами отриманими у відповідь на запит з Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області (за вих. 44886-2025 від 05 квітня 2025 року); матеріалами отриманими у відповідь на запит з Пенсійного фонду України (за вих. 2800-060203-5/21764 від 01 квітня 2025 року); матеріалами отриманими у відповідь на запит з військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (за вих. 3/12/10/2-3104 від 10 квітня 2025 року); матеріалами отриманими у відповідь на запит з військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України (за вих. 40/57/10/2-1456-2025 від 15 квітня 2025 року); протоколом огляду цифрової інформації операторів мобільного зв`язку ПрАТ «Київстар», ПрАТ «Водафон», ТОВ «Лайфселл» та документів від 18 квітня 2025 року; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій № 78/3/32-873 від 18 квітня 2025 року; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій № 78/3/32-874 від 18 квітня 2025 року; протоколом за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій № 78/3/32-875 від 18 квітня 2025 року; іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, сторона обвинувачення дійшла висновків, що: наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_5 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винним, підозрюваному ОСОБА_5 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна. Слідчий зазначає, що з метою забезпечення виконання ОСОБА_5 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, щодо нього необхідно застосувати запобіжний захід для досягнення мети і завдань кримінального провадження.

Згідно з клопотанням слідчого, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного покладається необхідність запобігання спробам:

- переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду, оскільки наявність цього ризику зумовлена тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим розуміючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винним у вчиненні інкримінованого злочину, останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування як менш несприятливі, ніж обмеження, пов`язані з триманням під вартою як запобіжним заходом або відбуванням покарання. При цьому, просить врахувати, що постійне місце мешкання підозрюваного знаходиться в с. Угринів, Івано-Франківської області, тобто на значній віддаленості від органу досудового розслідування (м. Дніпро), у зв`язку з чим останній може не з`являтись до слідчого або прокурора з метою проведення за його участю слідчих, процесуальних дій, крім того підозрюваний ОСОБА_5 може покинути територію України способом пов`язаним із незаконним перетином державного кордону, і таким чином переховуватись від органу досудового розслідування та/або суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Вказаний ризик обумовлений тим, що на теперішній час органом досудового розслідування здійснюється збір доказів, не проведено в повному обсязі всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання речей та документів, які мають значення речових доказів, що свідчить про те, що підозрюваний ОСОБА_5 може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають відношення до вчинення злочинів;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні. Наявність ризику незаконно впливати на свідків підозрюваним ОСОБА_5 , зокрема на ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та інших свідків із числа військовослужбовців Національної гвардії України викликана тим, що підозрюваний може дізнатись місцезнаходження свідків та, маючи навики користування вогнепальною зброєю, погрожувати свідкам з метою зміни або відмови від показів, які вони надали або будуть надавати під час досудового розслідування та в суді. Крім того, може здійснити незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні, зокрема, шляхом вмовляння та підкупу або прямою вказівкою, що може призвести до зміни їх показів у судовому провадженні. Вказує, що ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Також в клопотанні слідчим фактично вказано про встановлення ризику, передбаченого п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Зокрема зазначено, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, як колишній працівник правоохоронного органу Національної гвардії України, може вчинити підроблення документів або інші кримінальні правопорушення, передбачені статтями КК України та що є всі підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідка, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначає, що обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не порушує його права на судовий розгляд упродовж розумного строку, оскільки тривале тримання під вартою може бути виправдане у кожному окремому випадку за наявності за наявності конкретних ознак існуючої необхідності захисту інтересів суспільства, яка, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Крім того, не можливо виключити той фактор, що підозрюваний у разі застосування іншого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, користуючись відсутністю контролю за його діями, а також перебуванням на значній віддаленості від місця знаходження органу досудового розслідування, діючи із помсти до свідків може вчинити щодо них кримінальне правопорушення, що певним чином може відобразитися на об`єктивність досудового розслідування в разі впливу (погрози, умовляння, підкупу тощо) на останніх. Беручи до уваги вищенаведені обставини, особливу тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , матеріальне становище та соціальні зв`язки останнього, у органу досудового розслідування наявні достатні підстави вважати, що лише обрання запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, зможе забезпечити виконання останнім покладених на нього обов`язків. У слідства є достатні дані вважати, що ризики, передбачені п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, об`єктивно наявні, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_5 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пояснює тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину. Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання пояснює тим, що підозрюваний повинен повернутися до місця мешкання, тобто на територію Івано-Франківської області, що створить умови та змогу підозрюваному здійснювати вплив на свідків та переховуватися від органу досудового розслідування, крім того підозрюваний проживає у Івано-Франківській області, у зв`язку із чим неможливо ефективно забезпечити необхідну міру контролю за поведінкою підозрюваного, що дасть останньому можливість переховуватись від правосуддя, наддасть останньому можливість переховуватись від органу досудового розслідування та здійснювати тиск на свідків, щоб останні відмовились від свої показань. Неможливість застосування особистої поруки тим, що поручителі з числа цивільних осіб, командування військової частини та інших військових формувань не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків. Неможливість застави обґрунтовує обставинами підозри. Неможливість застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту пов`язана зі встановленням органом досудового розслідування того факту, що підозрюваний проживає у с. Угринів, Івано-Франківської області, яке є віддаленим регіоном від органу досудового розслідування та вказана адреса не перевірена органом досудового розслідування, разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану, може створити негативну тенденцію для інших військовослужбовців, які умисно можуть вчиняти інші військові злочини, аби не захищати територіальну цілісність країни на лінії зіткнення, що може призвести до прориву російсько-окупаційними військами оборони Збройних Сил України, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду. Більше того, за таких обставин підозрюваний отримає можливість незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні будь-яким чином. Вказує на відсутність доказів надання власником житла, в якому фактично проживає підозрюваний, згоди повнолітніх осіб, які проживають в одному житловому приміщення із обвинуваченим щодо застосування цього запобіжного заходу.

Слідчий просить врахувати особливу тяжкість, специфіку, обставини та суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчинені якого підозрюється ОСОБА_5 , суму завданих збитків державі, наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, внаслідок чого з посиланням на ч. 4 ст. 182, п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України вважає, що визначення застави у 400 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (1 211 200 гривень) здатне забезпечити виконання ОСОБА_5 , який підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на нього обов`язків, та запобігти вказаним ризикам. Зазначає, що підозрюваний підозрюється також у тому, що він за попередньою змовою групою осіб із рідним братом ОСОБА_7 та матір`ю ОСОБА_8 шляхом обману заволоділи грошовими коштами у особливо великому розмірі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити з підстав, зазначених у ньому. Вказав на особливу цинічність обставин вчинення злочину, в якому підозрюється ОСОБА_5 в період воєнного стану, докази в обґрунтування підозри, неможливість застосування до підозрюваного іншого запобіжного заходу, ніж указано слідчим з підстав, викладених у клопотанні. Вказав на те, що при проведенні обшуку за участю підозрюваного, останній при проведенні слідчої дії залишив місце проведення слідчої дії в м. Івано-Франківську та переховувався від органу досудового розслідування. Був затриманий працівниками правоохоронного органу.

Захисник ОСОБА_4 у судовому засіданні просив відмовити в застосуванні запобіжного заходу та у випадку, якщо слідчий суддя дійде переконання про обґрунтованість підозри застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вказує, що ризик переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду є надуманим, оскільки, ОСОБА_5 має дружину та малолітню семимісячну дитину. Вказаний факт свідчить про міцні соціальні зв`язки підозрюваного. Крім того відповідно до договору оренди від 25 жовтня 2024 року ОСОБА_5 орендує квартиру за адресою АДРЕСА_3 , де проживає разом із своєю дружиною ОСОБА_16 та семимісячною донькою. ОСОБА_17 здійснює догляд за дитиною, а тому не може працювати та отримувати дохід, єдиним годувальником у сім`ї є ОСОБА_5 . Крім того, ОСОБА_5 утримує матір своєї дружини, ОСОБА_18 , яка є інвалідом 3 групи. Також ОСОБА_5 , як співзасновник ресторану кримсько-татарської кухні «Курултай» є партнером та забезпечує їжею перший в Україні добровольчого хірургічного шпиталю БРАСС. Вказані обставини свідчать про те, що турбота про свою сім`ю для підозрюваного є визначальною та свідчить про те, що він не буде переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. В клопотанні відсутні будь-які обґрунтування неможливості запобігання ризику переховування його від органів досудового розслідування та суду, шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів. В клопотанні не вказано перелік більш м`яких запобіжних заходів, які можна було б застосувати до обвинуваченого, а саме не вказано наявність доказів того, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, не передбачена можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, не враховано міцність соціальних зв`язків підозрюваного, його стан здоров`я, відсутність судимостей, наявність позитивних характеристик тощо.

Щодо ризику можливого переховування від органу досудового розслідування та суду, захисник зазначає, що ця категорія є оціночною, і відповідно слідчим взагалі нічого не вказується, як доказ цього. Вказує, що згідно зі службовою характеристикою підозрюваного, виданої йому подяки, його сімейного статусу, наявності дитини, а також того, що підозрюваний є підприємцем та здійснює господарську діяльність, в останнього є стійкі соціальні зв`язки за місцем проживання в м. Івано-Франківську. Віддаленість постійного місця проживання підозрюваного від місця перебування органу досудового розслідування не свідчить про те, що він не буде прибувати на проведення слідчих дій за його участю. За умови завчасного повідомлення підозрюваного про необхідність з`явитися на слідчі дії ОСОБА_5 неодмінно з`явитися.

Щодо ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчим цей ризик необґрунтований, оскільки слідчим не наведено, які саме речі чи документи є під загрозою знищення чи спотворення підозрюваним. Ризик носить характер припущення, та не має обґрунтованого посилання на конкретні обставини, речі чи документи.

Щодо ризику незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вважає його необґрунтованим, оскільки сам факт наявності свідків не є доказом того, що на них може бути вчинено будь-який вплив. Місце проживання вказаних свідків невідоме, в клопотанні не наведене, яке саме відношення згадані свідки мають до цієї справи та які покази надали чи можуть надати. Правоохоронні органи не вказали жодного факту, який міг би довести, що зазначені підстави справді існували, не навели жодного доказу можливої неправомірної поведінки підозрюваного відносно свідків. Тобто, слідчий чи прокурор зобов`язаний навести всі обставини, яким чином ОСОБА_5 може вчиняти такі дії.

Посилання слідчого на можливість продовження вчиняти інші кримінальні правопорушення ОСОБА_5 не заслуговують уваги, оскільки він раніше до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувався, не був судимий, і за місцем проживання та служби характеризується позитивно.

Вказує, що ОСОБА_5 взагалі не створює реальної загрози заподіяння істотної шкоди суспільним відносинам, способу життя, усталеним соціальним цінностям. У зв`язку з тим, що ОСОБА_5 є єдиним годувальником у сім`ї, з урахуванням позитивних характеристик підозрюваного, перебування його в шлюбі, зайняття підприємницькою діяльністю, виховання ним 7-ми місячної дитини, не вчиняв протиправних дій під час проживання в Івано-Франківську, раніше не судимий, учасник бойових дій та відсутність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, до останнього можна застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту, тобто інший більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою. Зазначив, що запобіжний захід у виді домашнього арешту, з огляду на те, що підозрюваний забезпечує родину, слід встановити у нічний час доби з 23:00 до 07:00 год.

Щодо розміру застави у виді 400 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, вважає, що такий розмір органом досудового розслідування визначений необґрунтовано та не відповідає розмірам, зазначеним у п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України. З урахуванням особи підозрюваного, його сімейного статусу, матеріального стану його сім`ї, ролі в інкримінованих йому кримінальних правопорушеннях, вважає, що слідчий безпідставно вказує на наявність виключних обставин, які свідчать, що застава у вищезазначених межах не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього судом зобов`язань. Перелічені вище обставини дають можливість застосування відносно підозрюваного застави в межах розмірів, визначених в п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, а саме 150 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію свого захисника, просив не застосовувати запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вказав, що працює приватним підприємцем, проживає фактично за адресою: АДРЕСА_2 . З жовтня 2022 по жовтень 2023 року проходив військову службу. Зазначив, що має на утриманні дружину, доньку, доньку дружини, дідуся. Вказав, що не має заощаджень, однак має кредитні зобов`язання перед партнерами, змушений компенсувати збитки. Всі ці обставини унеможливлюють переховування від органів досудового розслідування та суду. Не заперечує проти застосування домашнього арешту та бере на себе зобов`язання з`являтися за викликами та дотримуватися їх указівок, бути на зв`язку.

Дослідивши клопотання та надані письмові докази сторони обвинувачення, письмові докази, надані стороною захисту, що характеризують підозрюваного, вислухавши обґрунтування сторони обвинувачення та сторони захисту, слідчий суддя висновує таке.

Як убачається з матеріалів, долучених до клопотання, постановою прокурора від 10 квітня 2025 року об`єднано в одне кримінальне провадження матеріали досудового розслідування кримінального провадження № 0000071 від 25 січня 2025 року та № 0000062 від 10 квітня 2025 року.

З витягу з ЄРДР від 26 квітня 2025 року вбачається, що Другим слідчим відділом (з дислокацією в м. Сєвєродонецьку) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Краматорську, за процесуального керівництва Луганської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону, проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за № 0000071 від 25 січня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України з короткими викладами обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень: «01.09.2023 командир міномета 2 обслуги міномета мінометного взводу 3 роти спеціального призначення (на БМП) 2 батальйону спеціального призначення військової частини НОМЕР_2 Національної гвардії України молодший сержант ОСОБА_19 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце служби у н.п. Кремінна Луганської області, з метою у хилитися від військової служби та до теперішнього часу його місцезнаходження невідоме.», за повідомленням Старобільського РВ 3 управління ГУ СБ України в Донецькій та Луганській областях, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000071 від 25.01.2025 за ч. 4 ст. 408 КК України за фактом дезертирства військовослужбовця військової частини НОМЕР_2 НГУ молодшого сержанта ОСОБА_7 встановлено, що вказаний військовослужбовець, який рахувався зниклим безвісти з 01.09.2023, насправді перебуває на території Івано-Франківської області а його матір, громадянка ОСОБА_8 , будучи обізнаною про місцезнаходження свого сина, молодшого сержанта ОСОБА_7 , та приховуючи це з метою заволодіння належним йому грошовим забезпеченням шляхом обману, подала до військової частини НОМЕР_2 НГУ заяву про виплату належного ОСОБА_7 грошового забезпечення та у період з 01.09.2023 по 14.11.2024 отримала на власний картковий рахунок 911583,73 грн», «За повідомленням Старобільського РВ 3 управління ГУ С5 України в Донецькій та Луганській областях, під час досудового розслідування кримінального провадження № 0000071 від 25.01.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 408, ч. 5 ст. 190 КК України встановлено, що громадянин ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , з 05.10.2023 ухиляється від несення обов`язків військової служби шляхом обману, в умовах воєнного стану.».

29 квітня 2025 року о 09 годині 42 хвилин на підставі п. 2 ч. 1 ст. 208, п. 6 ст. 615 КПК України ОСОБА_5 затримано уповноваженою особою органу досудового розслідування та доставлено до слідчого судді 30 квітня 2025 року о 09 годині 42 хвилин.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За змістом ч. 3 ст. 132 КПК України застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 ст. 177 КПК України передбачено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене у національному законодавстві, проте зважаючи на вимоги, закріплені у статті 9 КПК України, а також статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суд в цьому контексті враховує позиції Європейського суду з прав людини викладені в його рішеннях.

Зокрема, за змістом п. 175 рішення ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року).

Обґрунтованість підозри повинна бути визначена враховуючи положення ст. 94 КПК України, а саме, що слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

На цьому етапі судового провадження слідчий суддя не вирішує питання про оцінку доказів для визнання підозрюваного винуватим чи невинуватим у вчиненні злочину, адже судове провадження наразі не завершено, докази сторін в повному обсязі судом не досліджено, і відповідно до ст. 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, має оцінити після завершення дослідження кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Враховуючи вимоги чинного кримінального процесуального законодавства, під час розгляду клопотань на стадії досудового розслідування слідчий суддя має переконатись, що сукупність матеріалів на цьому етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі є достатньою для висновку про обґрунтованість підозри, яка не є сама по собі актом притягненням особи до відповідальності, а є лише сукупністю даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

За таких умов, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин провадження, керуючись законом, оцінюючи сукупність зібраних доказів щодо пред`явленої підозри, з точки зору достатності та взаємозв`язку, слідчий суддя приходить висновку про наявність у провадженні доказів, передбачених параграфами 3-5 Глави 4 КПК України (матеріалами службового розслідування за фактом дезертирства військовослужбовця 2 батальйону спеціального призначення молодшого сержанта ОСОБА_7 , проведеного військовою частиною НОМЕР_2 Національної гвардії Україниу період з 14 листопада 2024 року по 09 грудня 2024 року; матеріалами, наданими органу досудового розслідування ІНФОРМАЦІЯ_9 вих. 1841 від 07 березня 2025 року; показами свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ; протоколом огляду відомостей (банківської інформації) з АТ КБ «Приват Банк» від 15 квітня 2025 року; листом Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області про надання інформації на запит за вих. 03-37/18/2025 від 31 березня 2025 року; відповіддю Ужгородського районного управління поліції ГУНП в Закарпатській області вих. 44886-2025 від 05 квітня 2025 року; відповіддю Пенсійного фонду України вих. 2800-060203-5/21764 від 01 квітня 2025 року; матеріалами, долученими до відповіді В/Ч НОМЕР_1 НГУ від 10 квітня 2025 року № 3/12/10/2-3104, в тому числі рапортом ОСОБА_20 про звільнення з військової служби згідно пп. «г» п.2 ч. 4 ст. 26 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу»; протоколом огляду вебсторінки від 02 квітня 2025 року; матеріалами, долученими до відповіді В/Ч НОМЕР_2 НГУ від 10 квітня 2025 року № 53-812вих-25, в тому числі заявою ОСОБА_8 від 24 лютого 2025 року з проханням звернути увагу Командира в/ч НОМЕР_2 на факт невиплати та необхідність виплат компенсації за зниклого безвісті ОСОБА_21 ; матеріалами, долученими до відповіді ІНФОРМАЦІЯ_5 від 06 жовтня 2023 року № 4676, в тому числі заяви ОСОБА_22 про призначення виплати грошового забезпечення, які належать ОСОБА_7 ; додатковими показами ОСОБА_15 ; протоколом огляду цифрової інформації та документів від 18 квітня 2025 року; витягом з протоколів за результатами проведення негласної слідчої дії від 18 квітня 2025 року; протоколом обшуку від 28 квітня 2025 року, у їх сукупності), які свідчать про обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, які могли б об`єктивно зв`язувати його з ними, тобто підтвердити існування фактів та інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що підозрюваний міг вчинити це кримінальне правопорушення.

29 квітня 2025 року складене письмове повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України, яке 29 квітня 2025 року вручено безпосередньо підозрюваному та захисникові ОСОБА_4 . Як свідчать матеріали провадження, повідомлення про підозру ОСОБА_5 відповідає вимогам ст. 277 КПК України за своїм змістом та на даному етапі сумнівів щодо її законності або порушення порядку вручення не викликає.

Також слідчий суддя враховує, що у вступній частині клопотання вказано на те, що клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу подане в межах кримінального провадження за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 409 КК України. Водночас, при дослідженні змісту клопотання та письмового повідомлення про підозру слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_5 підозрюється саме у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 5 ст. 190, ч. 4 ст. 409 КК України. Відтак, з огляду на структуру поданого слідчим та погодженого прокурором клопотання, слідчий суддя ураховує, що на час розгляду клопотання відсутня підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України.

Згідно з вимогами чинного законодавства сама по собі наявність обґрунтованою підозри не може бути єдиною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу, оскільки їх застосування потребує наявність існування хоча б одного із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя вважає такими, що заслуговують на увагу доводи слідчого та прокурора про те, що наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, підозрюваний ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого кримінальних правопорушень, за які передбачені покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 12 років з конфіскацією майна, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, що йому загрожує у разі визнання винним та з урахуванням обставин підозри, доказів, наданих в її обґрунтування у виді матеріалів негласних слідчих дій, наявні підстави для висновку, що останній може переховуватись від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, оцінивши негативні наслідки переховування. При цьому слідчий суддя враховує, що постійне місце мешкання підозрюваного знаходиться в с. Угринів, Івано-Франківської області, тобто на значній віддаленості від органу досудового розслідування та в значній близькості до державного кордону.

Посилання сторони захисту на відомості позитивної службової характеристики з місця служби від 07 липня 2023 року, подяки від 2024 року, сімейного стану підозрюваного та його трудової діяльності, як на підставу відсутності вказаного ризику, слідчий суддя вважає необґрунтованим з огляду на обставини підозри.

Також, на момент звернення з клопотанням слідчий суддя вважає доведеним ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на докази, долучені до клопотання у виді матеріалів негласних слідчих дій, які вказують на наявність широкого кола зв`язків підозрюваного та того, що на час розгляду клопотання органом досудового розслідування здійснюється збір доказів, не проведено в повному обсязі всі необхідні слідчі (розшукові) дії, спрямовані на отримання речей та документів, які мають значення речових доказів.

Посилання сторони захисту на те, що слідчим цей ризик необґрунтований через відсутність конкретизації доказів, імовірний характер, слідчий суддя відхиляє, оскільки збір та аналіз доказів, які покладаються у підозру здійснюється саме на стадії досудового розслідування.

Також наявний і ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний, отримавши специфічні навички, пов`язані з умовами проходження ним служби, може вплинути на свідків, кримінального провадження, в тому числі й тих, які проходили з ним службу, погрожувати свідкам з метою зміни або відмови від показів, які вони надали або будуть надавати під час досудового розслідування та в суді. При оцінці ймовірності цього ризику, слідчий суддя враховує його наявність у сукупності з існуванням ризику летальності, що його створює підозрюваний, у тому числі у зв`язку з його навичками поводження зі зброєю, як колишнього військовослужбовця та вчинення кримінального правопорушення, у якому особа підозрюється в умовах воєнного стану. При цьому ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.

Доводи сторони захисту щодо того, що сам факт наявності свідків не є доказом того, що на них може бути вчинено будь-який вплив слідчий суддя вважає доречними. Однак при вирішенні питання щодо наявності або відсутності такого ризику враховує й інші обставини, які вказують про існування такого. Сам факт ненадання доказів протиправної поведінки щодо свідків не може бути підставою на доведення відсутності таких ризиків з огляду на матеріали, надані в обґрунтування підозри.

При цьому, слідчий суддя погоджується з доводами сторони захисту, що ризики, передбачені п. 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, з огляду на обставини підозри та характеризуючи дані підозрюваного є недоведеними. Оскільки підозру ОСОБА_5 пред`явлено вперше та посилання слідчого та прокурора на можливість підроблення ним документів є нічим не необґрунтованими.

При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

При обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вважає, що слідчим та прокурором доведено той факт, що інші, більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні та визнаним слідчим суддею доведеними, внаслідок чого відхиляє посилання сторони захисту.

Так, слідчий суддя враховує підтвердження стороною захисту наявності малолітньої дитини у підозрюваного та дружини на утриманні, наявності постійного місця роботи та проживання, позитивну характеристику, подяку від органу місцевого самоврядування, участь у благодійних заходах та участь в бойових діях. Водночас слідчий суддя враховує, що запобіжні заході у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави будуть недостатніми для запобігання ризикам, наведеним слідчим та які встановлені слідчим суддею. А застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, з огляду на місце проживання, вказане підозрюваним, його поведінку з огляду на місце проведення обшуку 28 квітня 2025 року та місце фактичного затримання підозрюваного 29 квітня 2025 року, доводи слідчого, також не будуть достатніми для запобігання ризикам та дотримання мети запобіжних заходів. Також слідчий суддя враховує і те, що дії, які інкримінуються підозрюваному, мають виняткову суспільну небезпечність, відбулися в період триваючої збройної агресії російської федерації та пов`язані з проходженням військової служби. Означене є беззаперечною підставою для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

За ч. 8 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. Водночас, хоча на момент вчинення кримінальних правопорушень, у яких підозрюється ОСОБА_5 він був діючим військовослужбовцем, а на час розгляду клопотання він є звільненим з військової служби, ст. 409 КК України, у якій він підозрюється не внесена до ч. 8 ст. 176 КПК України.

Крім того, слідчий суддя при оцінці можливості застосування іншого більш м`якого запобіжного заходу з метою запобігання встановленим ризикам, враховуючи, що така оцінка стосується перспективних фактів, слідчий суддя використовує стандарт доказування «обґрунтованої ймовірності», за яким слід вважати, що інші більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою не зможуть запобігти встановленим ризикам за умови встановлення обґрунтованої ймовірності цього. При цьому КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний при застосуванні до нього більш м`якого запобіжного заходу обов`язково (поза всяким сумнівом) порушить покладені на нього процесуальні обов`язки чи здійснить одну із спроб, що передбачена пунктами 1-5 частини 1 статті 177 КПК України, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість допустити це в конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Внаслідок чого посилання сторони захисту на відсутність таких доказів не приймає до уваги.

Визначаючи строк дії запобіжного заходу, слідчий суддя враховує дату та обставини затримання підозрюваного, а тому вважає доречним застосувати запобіжний захід з дня фактичного затримання особи до 27 червня 2025 року включно.

При цьому слідчий суддя зазначає, що нормами КПК України не віднесено до повноважень слідчого судді питання щодо визначення конкретного місця попереднього ув`язнення особи, до якої застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а положення п. 4 ч. 1 ст. 2, ст. 26 Закону України «Про прокуратуру» передбачають, що саме прокурор здійснює нагляд за додержанням законів при застосуванні інших заходів примусового характеру, пов`язаних з обмеженням особистої свободи громадян.

Розглядаючи питання щодо застосування застави, слідчий суддя виходить з того, що ч. 3 ст. 183 КПК України покладає на слідчого суддю обов`язок при застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

При визначенні розміру застави слідчий суддя враховує майновий стан підозрюваного, те що він підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, положення п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України, яким визначено межі розміру застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину. Однак, слідчий суддя враховує також і дані про особу підозрюваного, обставини кримінального правопорушення, розмір шкоди, яка за обставинами підозри завдана державі у сумі 884 311,49 грн, відомості про майновий стан підозрюваного, надані органом досудового розслідування, що підтверджують наявність у нього рухомого майна, можливість отримання ним доходів від підприємницької діяльності, якою займається підозрюваний та докази на підтвердження якої надано стороною захисту, розмір його забезпечення при проходженні служби. Внаслідок викладеного та з огляду на характер інкримінованого правопорушення, те, що підозрюваний вчинив злочини в період воєнного стану, слідчий суддя, з урахуванням частини 5 статті 182 КПК України, висновує, що застава у межах п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків та вважає за доцільне, навіть з урахуванням позитивних характеристик підозрюваного, його сімейного стану, застосувати розмір застави у вигляді 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, як на тому наполягає сторона обвинувачення.

У разі внесення підозрюваним застави, слідчий суддя вважає, що на підозрюваного повинні бути покладені обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, відповідно до встановлених ризиків.

На підставі викладеного, керуючись ст. 176-178, 181, 194 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Білгород-Дністровський, Одеської області, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 27 червня 2025 року включно.

Визначити розмір альтернативного запобіжного заходу у виді застави у відношенні ОСОБА_5 у вигляді 400 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб, а саме в розмірі 1 211 200 (один мільйон двісті одинадцять тисяч двісті) гривень 00 копійок.

У разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 застави, покласти на нього такі обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора, суду, слідчого судді на кожний виклик; не відлучатись із населеного пункту в якому він перебуває без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання; утримуватись від спілкування зі свідками у кримінальному провадженні, зокрема з ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13 ОСОБА_14 ОСОБА_15 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) громадянина України для виїзду за кордон та інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити ОСОБА_5 , що в разі невиконання, покладених на нього обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується в порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору, а суд вирішує питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу.

Копію ухвали надати підозрюваному, прокуророві, захисникові та направити уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Повний текст ухвали складний та проголошений о 08:15 годині 02 травня 2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1