ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.09.2025 Справа №607/19715/24 Провадження №1-кп/607/528/2025

м. Тернопіль

Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі кримінальне провадження №0000754, дані про яке 04.08.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, мешканця АДРЕСА_1 , із базовою середньою освітою, непрацюючого, офіційно неодруженого, у відповідності до ст. 89 КК України не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Тернопіль, українця, громадянина України, зареєстрованого та мешканця АДРЕСА_2 , із базовою середньою освітою, непрацюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України,

за участю сторін кримінального провадження: прокурорів Тернопільської окружної прокуратури ОСОБА_6 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_10 , неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , законного представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ОСОБА_13 , представника потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_14 ,

ВСТАНОВИВ:

03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. у ОСОБА_4 , який перебував біля будинку №35 по вул. Татарській у м. Тернопіль, в ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_11 , виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 . Реалізуючи свій протиправний умисел, 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. ОСОБА_16 , перебуваючи біля будинку №35 по вул. Татарській у м. Тернопіль, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, наніс удар кулаком лівої руки в ділянку правої брови неповнолітнього потерпілого ОСОБА_17 . В результаті протиправних дій ОСОБА_18 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 спричинено тілесне ушкодження у вигляді садна чола, яке за ступенем тяжкості належить до легких тілесних ушкоджень - п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

За таких обставин, ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

03.08.2024 близько 21 год. 45 хв. в ОСОБА_5 , який перебував біля будинку №35 по вул. Татарській у м. Тернопіль, у ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із неповнолітнім потерпілим ОСОБА_11 , виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_15 . Реалізуючи свій протиправний умисел, 03.08.2024 близько 21 год. 45 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку №35 по вул. Татарській у м. Тернопіль, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розпилив рідину дратівливої дії в обличчя ОСОБА_17 , після чого наніс удар кулаком лівої руки в ділянку носа з правого боку неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 . Надалі, продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_5 наніс ще один удар кулаком лівої руки в ділянку обличчя з правого боку неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 , який після цього впав на землю. Після цього, як неповнолітній ОСОБА_19 піднявся ОСОБА_5 наніс ще один удар кулаком лівої руки в ділянку обличчя з правого боку неповнолітнього потерпілого ОСОБА_17 . В результаті протиправних дій ОСОБА_5 неповнолітньому потерпілому ОСОБА_15 спричинено тілесне ушкодження у вигляді садна носа справа, правої виличної ділянки та на шкірі верхньої губи справа, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень - п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Крім того, 03.08.2024 близько 21 год. 50 хв. в ОСОБА_5 , який перебував біля будинку №35 по вул. Татарській у м. Тернопіль, у ході конфлікту на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин із неповнолітньою потерпілою ОСОБА_12 , виник протиправний умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_12 . Реалізуючи свій протиправний умисел, 03.08.2024 близько 21 год. 50 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи біля будинку №35 по вул. Татарській у м. Тернопіль, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розпилив рідину дратівливої дії в обличчя ОСОБА_12 , схопив її правою рукою за лікоть лівої руки, після чого наніс один удар кулаком правої руки в ділянку верхньої губи з лівого боку неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 . В результаті протиправних дій ОСОБА_5 неповнолітній потерпілій ОСОБА_12 спричинено тілесне ушкодження у вигляді крововиливу червоної облямівки верхньої губи зліва, що поширюється на її слизову оболонку, із раною на його тлі, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень із короткочасним розладом здоров`я - п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», синець лівого плеча та садна і внутрішньо-шкірні крововиливи лівого передпліччя, які за ступенем тяжкості належать до легких тілесних - п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень».

За таких обставин, ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, визнав повністю та щиро розкаявся у вчиненому. Показав, що 03.08.2024 близько 22-ої год. він разом зі своєю цивільною дружиною, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , почули біля їх помешкання крики, у зв`язку з чим його дружина відчинила вікно та зробила компанії підлітків зауваження, у відповідь на що він почув нецензурні висловлювання на її адресу. Після цього він вийшов на вулицю та побачив там молодих людей, серед яких був ОСОБА_11 . Зазначив, що коли він підійшов до вказаної компанії підлітків, ОСОБА_11 та ще один хлопець напали на нього, після чого він наніс удар кулаком в ділянку обличчя ОСОБА_15 .

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_9 просив призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, посилаючись на повне визнання останнім своєї вини у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, його щире каяття у скоєному та добровільне відшкодування завданої неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 моральної шкоди.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, не визнав. Показав, що 03.08.2024 близько 22-ої год. він, перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , почув крики з надвору, у зв`язку з чим вийшов на вулицю та побачив там компанію молодих людей, після чого почав з ними розмовляти та попросив їх не галасувати. Зазначив, що під час розмови він відчув, що йому хтось почав наносити удари, у відповідь на що, виключно з метою самозахисту, він один раз розпилив рідину дратівливої дії в сторону нападника. Під час свого допиту обвинувачений ОСОБА_5 заперечив поставлене йому у провину нанесення тілесних ушкоджень неповнолітнім ОСОБА_15 та ОСОБА_12 . В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 вирішення питання щодо пред`явлених до нього у даному кримінальному провадженні цивільних позовів представника неповнолітніх потерпілих ОСОБА_17 та ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_14 залишив на розсуд суду.

В судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_10 просила визнати ОСОБА_5 невинуватим у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, посилаючись на те, що 03.08.2024 за викладених в обвинувальному акті обставин ОСОБА_5 діяв виключно з метою самозахисту від побиття, а тому не мав умислу на заподіяння ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, що, на думку захисника, свідчить про невірну кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_5 за ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України.

Окрім повного визнання обвинуваченим ОСОБА_4 своєї вини в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України, та незважаючи на невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини в пред`явленому йому обвинуваченні за ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, їх вина у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень при викладених у обвинувальному акті обставинах в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених безпосередньо судом доказів, а саме:

- показаннями допитаного в судовому засіданні за участю його законного представника ОСОБА_13 - неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 , який показав, що 03.08.2024 у вечірній час він разом із сестрою ОСОБА_12 та друзями проходили повз будинок АДРЕСА_3 . Потерпілий під час свого допиту пояснив, що невідома жінка з вказаного будинку зробила їм зауваження щодо нецензурних висловлювань, на яке вони не відреагували й продовжили рух. Через деякий час його подруга ОСОБА_20 повідомила йому, що невідомий чоловік розпочав конфлікт з їх товаришем на ім`я ОСОБА_21 , який знаходився позаду. Після цього він разом із ОСОБА_20 повернувся до будинку АДРЕСА_3 , де побачив, що до них наближається ОСОБА_4 у супроводі невідомої жінки. Зазначив, що ОСОБА_4 підійшов до нього та відразу завдав удару в обличчя, після чого почав його штовхати та шарпати. У відповідь він відштовхнув ОСОБА_4 , внаслідок чого той упав на землю. Надалі за ним почав бігти ОСОБА_5 та висловлюватись на його адресу нецензурною лексикою. В подальшому ОСОБА_5 наздогнав його та застосував перцевий балончик, після чого почав наносити удари в голову, внаслідок чого він упав, а коли піднявся ОСОБА_5 знову вдарив його в ділянку голови. Згодом він помітив, що у ОСОБА_12 була розбита губа;

- показаннями допитаної в судовому засіданні за участю її законного представника ОСОБА_13 - неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 , яка показала, що 03.08.2024 у вечірній час вона разом зі своїм братом ОСОБА_11 та товаришами проходили повз будинок АДРЕСА_3 . У цей час її знайомий ОСОБА_22 зупинився, і група розділилася: частина компанії відійшла вперед, тоді як ОСОБА_11 залишився позаду разом із ОСОБА_20 . Через певний проміжок часу до неї підбігла її подруга ОСОБА_20 та повідомила, що невідомий чоловік завдає удари ОСОБА_11 . Зазначила, що, обернувшись, вона побачила ОСОБА_5 , який наносив удари в ділянку обличчя ОСОБА_11 , а саме по носу та щелепі. Надалі, вона разом з ОСОБА_20 намагалися захистити ОСОБА_11 , однак у цей момент ОСОБА_5 застосував газовий балончик, розпиливши його їм в обличчя. Показала, що від отриманих зі сторони ОСОБА_5 ударів ОСОБА_11 впав на землю. Після цього ОСОБА_5 вдарив її кулаком в ділянку верхньої губи. Крім того ствердила, що після того як ОСОБА_11 піднявся, ОСОБА_5 знову почав завдавати йому удари;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_23 , який показав, що 03.08.2024 у вечірній час, перебуваючи у дворі будинку, він побачив компанію занепокоєних дітей. На його запитання діти повідомили, що мали конфлікт із дорослими чоловіками. Після цього він вирішив з`ясувати обставини конфлікту, однак дорослих чоловіків, з якими, зі слів дітей, вони мали конфлікт, на місці події вже не було. При цьому він побачив дівчину з розбитою губою;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_24 , яка показала, що 03.08.2024 у вечірній час, прибувши на виклик за адресою: вул. Татарська, м. Тернопіль, вона побачила групу осіб, серед яких був неповнолітній ОСОБА_11 з розірваною футболкою, а також неповнолітня ОСОБА_12 з пораненою губою. Зі слів підлітків вона зрозуміла, що вони йшли по вулиці, де їм зробили зауваження мешканці будинку, після чого з приміщення будинку вийшли чоловіки, і між ними та дітьми виникла бійка. Свідок також зазначила, що одним із учасників вказаного конфлікту був ОСОБА_4 ;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_25 , яка показала, що літом 2024 у вечірній час вона перебувала вдома разом зі своїм цивільним чоловіком ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначила, що вона почула шум із двору, після чого відчинила вікно та зробила компанії молодих людей зауваження, у відповідь на що почула нецензурні висловлювання на свою адресу. Надалі, вона разом з ОСОБА_4 вийшли на вулицю, після чого між підлітками та ОСОБА_4 розпочалася шарпанина;

- показаннями допитаної в судовому засіданні свідка ОСОБА_20 , яка показала, що 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв., перебуваючи разом із товаришами на вул. Татарській у м. Тернополі, вона побачила, як до одного підлітка з їх компанії на ім`я ОСОБА_21 підійшли невідомий чоловік та жінка, після чого вони почали його штовхати та шарпати. Згодом невідомий чоловік почав наносити удари її товаришу ОСОБА_11 . Потім вона підійшла до ОСОБА_12 та повідомила їй, що невідомий чоловік б`ється з її братом ОСОБА_11 . Свідок зазначила, що інший невідомий чоловік також почав завдавати удари в ділянку обличчя ОСОБА_11 . Крім того, свідок пояснила, що коли вона разом із ОСОБА_12 намагалися їх розборонити, невідомий чоловік ударив ОСОБА_12 в губу та розпилив їм в обличчя рідину дратівливої дії;

- показаннями допитаного в судовому засіданні свідка ОСОБА_22 , який показав, що 03.08.2024 у вечірній час, перебуваючи разом із товаришами на вул. Татарській у м. Тернополі, він побачив як до нього наближається невідомий чоловік, який підійшовши до нього розпочав з ним конфлікт та шарпанину. Згодом до них підійшли ОСОБА_11 та ОСОБА_20 , після чого вказаний чоловік почав наносити удари його товаришу ОСОБА_11 .

Крім того, в судовому засіданні був допитаний свідок ОСОБА_26 , який пояснив, що не пам`ятає жодних подій та обставин, що були влітку 2024 року.

Крім зазначених показань допитаних безпосередньо у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_25 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 винуватість ОСОБА_4 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. 1 ст. 125 КК України, та ОСОБА_5 у пред`явленому йому обвинуваченні за ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, в повному обсязі підтверджується сукупністю досліджених та проаналізованих судом письмових документів, які містяться в матеріалах кримінального провадження, а саме:

- електронним рапортом інспектора чергового Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_27 від 04.08.2024, згідно з яким 03.08.2024 о 21 год. 57 хв. надійшло повідомлення від неповнолітньої ОСОБА_12 про те, що 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. невідомий чоловік, перебуваючи по вул. Татарська, 35 в м. Тернопіль, вчинив конфлікт та наніс декілька ударів руками в обличчя заявниці та її неповнолітньому брату ОСОБА_11 , чим спричинив тілесні ушкодження;

- висновком експерта №538 від 09.08.2024 за результатами проведення судово-медичної експертизи, призначеної на підставі постанови старшого дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_28 від 04.08.2024, з підсумкової частини якого вбачається, що на підставі судово-медичної експертизи неповнолітньої ОСОБА_12 , 2008 року народження, вивчення медичних документів на її ім`я, приймаючи до уваги повідомлені обставини справи та у відповідності до запропонованих запитань, експерт підсумував наступне: 1. У неповнолітньої ОСОБА_12 при судово-медичній експертизі виявлені крововилив червоної облямівки верхньої губи зліва, що поширюється на її слизову оболонку, із раною на його тлі, синець лівого плеча та садна і внутрішньо-шкірні крововиливи лівого передпліччя. Рана верхньої губи в умовах травмпункту КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» ТОР, куди ОСОБА_12 03.08.2024 зверталась по медичну допомогу, була піддана первинній хірургічній обробці з накладанням швів. 2. Виявлені у ОСОБА_12 ушкодження, зважаючи на їх вид та морфологічні властивості, утворились від дії тупих предметів незадовго до її огляду лікарем, не виключено у вказаний в постанові термін події. 3. ???Виявлені у неповнолітньої ОСОБА_12 тілесні ушкодження на верхній губі зліва за ступенем тяжкості належать до легких із короткочасним розладом здоров`я - п. 2.3.3. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Синці і садна лівої верхньої кінцівки за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень - п. 2.3.5. цих «Правил». 4. Детальні обставини травмування неповнолітньої ОСОБА_12 у постанові не наведені. 5. Відмічені у п. 1 цих підсумків тілесні ушкодження не властиві для утворення «при падінні навзнаки (положення при ходьбі) на поверхню землі». 6. Індивідуальні особливості поверхні травмуючих предметів у властивостях виявлених у ОСОБА_12 ушкоджень не відобразились. Такі ушкодження властиві для утворення від ударів руками, ногами чи іншими тупими предметами;

- висновком експерта №539 від 07.08.2024 за результатами проведення судово-медичної експертизи, призначеної на підставі постанови старшого дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_28 від 04.08.2024, з підсумкової частини якого вбачається, що на підставі судово-медичної експертизи неповнолітнього ОСОБА_11 , 2008 року народження, вивчення медичних документів на його ім`я, приймаючи до уваги повідомлені обставини справи та у відповідності до запропонованих запитань, експерт підсумував: 1. 2. При судово-медичній експертизі у неповнолітнього ОСОБА_11 виявлені садна чола і носа справа, правої виличної ділянки та на шкірі верхньої губи справа, садна ділянки лівих ліктьового і колінного суглобів. Вид і морфологічні властивості виявлених у ОСОБА_17 ушкоджень свідчать про їх утворення від дії тупих предметів близько за 1-2 доби до його експертного обстеження, не виключено у вказаний в постанові термін події. 3. Виявлені у неповнолітнього ОСОБА_17 садна за ступенем тяжкості належать до легких тілесних ушкоджень - п. 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» (МОЗ України, Київ, 1995). Відмічений у медичній довідці №4970 при зверненні ОСОБА_17 04.08.2024 по медичну допомогу в травмпункт КНП «Тернопільська обласна дитяча клінічна лікарня» ТОР діагноз «Забій м`яких тканин лівого плеча» не підлягає експертній оцінці з приводу встановлення виду та ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, оскільки будь-яких зовнішніх ушкоджень у виді їх морфологічних проявів (наприклад, синців, саден, набряку м`яких тканин тощо) у вказаній анатомічній ділянці не описано і при судово-медичній експертизі таких не виявлено. Це цілком узгоджується із п. 4.6. вказаних «Правил». 4. 5. Детальні обставини травмування неповнолітнього ОСОБА_17 , в тому числі і можливого його падіння «навзнаки (положення при ходьбі) на поверхню землі», у постанові не наведені. 6. У властивостях виявлених у ОСОБА_11 ушкоджень індивідуальні особливості поверхні травмуючих предметів не відобразились. Проте, утворення їх від ударів руками, ногами не виключається;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2024, зі змісту якого вбачається, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 впізнала особу на фотознімку №1, якою згідно зі складеною дізнавачем СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_29 довідкою є ОСОБА_5 , як особу, яка спричинила їй тілесні ушкодження під час події, що мала місце 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по вул. Татарській, 35 в м. Тернопіль;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2024, зі змісту якого вбачається, що неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 впізнала особу на фотознімку №2, якою згідно зі складеною дізнавачем СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_29 довідкою є ОСОБА_4 , як особу, яка спричинила неповнолітньому ОСОБА_11 тілесні ушкодження під час події, що мала місце 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по вул. Татарській, 35 в м. Тернопіль;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2024, зі змісту якого вбачається, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу на фотознімку №4, якою згідно зі складеною дізнавачем СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_29 довідкою є ОСОБА_4 , як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження під час події, що мала місце 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по вул. Татарській, 35 в м. Тернопіль;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 22.08.2024, зі змісту якого вбачається, що неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 впізнав особу на фотознімку №3, якою згідно зі складеною дізнавачем СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_29 довідкою є ОСОБА_5 , як особу, яка спричинила йому тілесні ушкодження під час події, що мала місце 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по вул. Татарській, 35 в м. Тернопіль;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2024 з доданою до нього таблицею ілюстрацій, проведеного за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 та її законного представника ОСОБА_13 , в ході якого неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 за участю статиста на місці показала та розказала обставини спричинення ОСОБА_5 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по вул. Татарській, 35 в м. Тернопіль їй тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2024 з доданою до нього таблицею ілюстрацій, проведеного за участю неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 та її законного представника ОСОБА_13 , в ході якого неповнолітня потерпіла ОСОБА_12 за участю статиста на місці показала та розказала обставини спричинення ОСОБА_5 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по АДРЕСА_3 неповнолітньому ОСОБА_11 тілесних ушкоджень;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 22.08.2024 з доданою до нього таблицею ілюстрацій, проведеного за участю неповнолітнього потерпілого ОСОБА_11 та його законного представника ОСОБА_13 , в ході якого неповнолітній потерпілий ОСОБА_11 за участю статиста на місці показав та розказав обставини спричинення ОСОБА_5 та ОСОБА_4 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по АДРЕСА_3 йому тілесних ушкоджень;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 24.08.2024, зі змісту якого вбачається, що неповнолітній свідок ОСОБА_22 впізнав особу на фотознімку №4, якою згідно зі складеною дізнавачем СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_29 довідкою є ОСОБА_4 , як особу, яка спричинила неповнолітньому ОСОБА_11 тілесні ушкодження під час події, що мала місце 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по вул. Татарській, 35 в м. Тернопіль;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2024, зі змісту якого вбачається, що неповнолітній свідок ОСОБА_20 впізнала особу на фотознімку №2, якою згідно зі складеною дізнавачем СД ВП №1 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_30 довідкою є ОСОБА_4 , як особу, яка спричинила неповнолітньому ОСОБА_11 тілесні ушкодження під час події, що мала місце 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по вул. Татарській, 35 в м. Тернопіль;

- протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 23.08.2024, зі змісту якого вбачається, що неповнолітній свідок ОСОБА_20 впізнала особу на фотознімку №4, якою згідно зі складеною дізнавачем СД ВП №1 Одеського РУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_30 довідкою є ОСОБА_5 , як особу, яка спричинила неповнолітньому ОСОБА_11 та неповнолітній ОСОБА_12 тілесні ушкодження під час події, що мала місце 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по вул. Татарській, 35 в м. Тернопіль;

- протоколом огляду відеозапису від 28.08.2024 із долученою до нього таблицею ілюстрацій, згідно з яким дізнавачем СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_29 було оглянуто компакт-диск «Alerus DVD+R», на якому міститься відеозапис події, що мала місце 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по вул. Татарській, 35 в м. Тернопіль. Вказаний компакт-диск із наявним на ньому відеозаписом з назвою: «part_00000» було досліджено в судовому засіданні, зміст якого відповідає змісту, зафіксованому у зазначеному протоколі;

- протоколом огляду відеозапису від 28.08.2024 із долученою до нього таблицею ілюстрацій, згідно з яким дізнавачем СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_29 було оглянуто компакт-диск «Alerus DVD+R», на якому міститься відеозапис події, що мала місце 03.08.2024 близько 21 год. 40 хв. по вул. Татарській, 35 в м. Тернопіль. Вказаний компакт-диск із наявним на ньому відеозаписом з назвою: «part_00001» було досліджено в судовому засіданні, зміст якого відповідає змісту, зафіксованому у зазначеному протоколі.

Суд також дослідив матеріали кримінального провадження, які подані прокурором, а саме: витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань у кримінальному провадженні №0000754 від 04.08.2024; протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення та іншу подію від 03.08.2024; письмову заяву ОСОБА_13 про вчинене кримінальне правопорушення від 21.08.2024; постанову дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_29 від 20.08.2024 про проведення процесуальних дій на іншій території; постанови дізнавача СД Тернопільського РУП ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_29 від 28.08.2024 про визнання предмету електронним документом.

Вказані письмові матеріали хоча і не є доказами в розумінні статті 84 КПК України, однак являються процесуальними документами, які підтверджують законність і правомірність проведення органом досудового розслідування процесуальних дій у даному кримінальному провадженні.

Надаючи оцінку дослідженим в судовому засіданні письмовим доказам, суд визнає їх належними і допустимими для використання в процесі доказування, оскільки ці докази містять у собі фактичні дані, які логічно пов`язані з тими обставинами, які підлягають доказуванню в даному кримінальному провадженні та становлять предмет доказування, передбачені як джерела доказування у КПК України, зібрані у відповідності з чинним кримінальним процесуальним законодавством.

Суд також враховує, що зазначені письмові докази у даному кримінальному провадженні учасниками судового провадження не оспорюються і під сумнів не ставляться.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_4 , проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, вважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість ОСОБА_4 у вчиненні ним інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

При оцінці доводів захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_10 про відсутність в матеріалах кримінального провадження доказів наявності в діях обвинуваченого ОСОБА_5 умислу на заподіяння легких тілесних ушкоджень неповнолітнім ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також показам обвинуваченого ОСОБА_5 про те, що за викладених в обвинувальному акті обставин він діяв лише з метою самозахисту, у зв`язку з чим захисник вважає, що дії ОСОБА_5 невірно кваліфіковані органом досудового розслідування за ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, суд враховує наступне.

З об`єктивної сторони кримінальне правопорушення, передбачене ст. 125 КК України характеризується: діянням (дією або бездіяльністю), спрямованим на заподіяння легкого тілесного ушкодження; наслідком у вигляді спричинення легкого тілесного ушкодження; причинним зв`язком між зазначеним діянням та наслідком. Суб`єктивна сторона вказаного кримінального правопорушення характеризується тільки умисною виною.

За змістом ст. 24 КК України наявність вини у формі умислу передбачає, що особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала або свідомо припускала їх настання.

Залежно від характеру передбачення суспільно небезпечних наслідків виділяють умисел конкретизований і неконкретизований. Конкретизований умисел - це умисел, за якого особа передбачає конкретний характер суспільно небезпечних наслідків свого діяння, а неконкретизований - за якого особа передбачає можливість настання альтернативних суспільно небезпечних наслідків.

Згідно з усталеною судовою практикою, узагальненою, зокрема, у пункті 22 Постанови Верховного Суду України від 07 лютого 2003 року №2 «Про судове практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», питання про умисел, необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій.

Так, відповідно до висновку судово-медичної експертизи №538 від 09.08.2024 при судово-медичній експертизі у неповнолітньої ОСОБА_12 виявлені крововилив червоної облямівки верхньої губи зліва, що поширюється на її слизову оболонку, із раною на його тлі, синець лівого плеча та садна і внутрішньо-шкірні крововиливи лівого передпліччя.

Крім того, згідно з висновком судово-медичної експертизи №539 від 07.08.2024 при судово-медичній експертизі у неповнолітнього ОСОБА_11 виявлені садна чола і носа справа, правої виличної ділянки та на шкірі верхньої губи справа, садна ділянки лівих ліктьового і колінного суглобів.

Наведені вище обставини кримінальних правопорушень в сукупності з даними про локалізацію і характер утворення тілесних ушкоджень свідчать про те, що ОСОБА_5 умисно наніс удари в ділянки носа та обличчя неповнолітньому потерпілому ОСОБА_11 та удар в ділянку верхньої губи неповнолітньої потерпілої ОСОБА_12 . У таких випадках, особа має відповідати за той результат (шкоду), який фактично було заподіяно, а саме умисне заподіяння легких тілесних ушкоджень, в тому числі таких, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Крім того, для відмежування умисного легкого тілесного ушкодження від заподіяння легкого тілесного ушкодження у разі перевищення меж необхідної оборони необхідно ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного.

При цьому за змістом ч. 1 ст. 36 КК України необхідною обороною визнаються дії, вчинені з метою захисту охоронюваних законом прав та інтересів особи, яка захищається, або іншої особи, а також суспільних інтересів та інтересів держави від суспільно небезпечного посягання шляхом заподіяння тому, хто посягає, шкоди, необхідної і достатньої в даній обстановці для негайного відвернення чи припинення посягання, якщо при цьому не було допущено перевищення меж необхідної оборони.

Перевищенням меж необхідної оборони визнається умисне заподіяння тому, хто посягає, тяжкої шкоди, яка явно не відповідає небезпечності посягання або обстановці захисту (ч. 3 ст. 36 КК України).

До критеріїв визначення правомірності необхідної оборони належать: наявність суспільно небезпечного посягання, його дійсність та об`єктивна реальність, межі захисних дій, які б не перевищували меж необхідності, а шкода особі, яка здійснює посягання, не перевищувала б ту, яка для цього необхідна.

Отже, сутність необхідної оборони полягає у правомірному заподіянні шкоди особі, яка здійснює суспільно небезпечне посягання, особою, яка реалізує своє право на захист інтересів, що охороняються законом.

Визначальним для поняття необхідної оборони є правомірність захисту і протиправність посягання.

Таким чином, для вирішення питання щодо відсутності чи наявності стану необхідної оборони, необхідно врахувати конкретні обставини кримінального провадження, здійснити порівняльний аналіз та оцінити наявність чи відсутність акту суспільно небезпечного посягання й акту захисту, встановити їх співвідношення, відповідність чи невідповідність захисту небезпечності посягання.

При цьому у разі, коли визначальним у поведінці особи було не відвернення нападу та захист, а бажання спричинити шкоду потерпілому (розправитися), такі дії за своїми ознаками не становлять необхідної оборони, вони набувають протиправного характеру і мають розцінюватися на загальних підставах.

Так, під час судового розгляду даного кримінального провадження не встановлено обставин на підтвердження того, що 03.08.2024 неповнолітні потерпілі ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , перебуваючи біля будинку №35 по вул. Татарській у м. Тернопіль, вчинили щодо ОСОБА_5 такі дії, які би могли бути розцінені ним як реальна небезпека чи загроза його життю або здоров`ю.

Поряд з цим, гучні або нецензурні висловлювання зі сторони неповнолітніх осіб, які з огляду на показання як обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , так і свідка ОСОБА_25 дійсно могли передувати вчиненню злочинів, на переконання суду, об`єктивно не можна визнати виправданням для застосування зі сторони дорослої людини, яка за своїми фізичними характеристиками має очевидну перевагу над підлітками, фізичної сили щодо неповнолітніх, в тому числі дівчини, та нанесення їм тілесних ушкоджень.

Відтак, дослідженими судом доказами не встановлено та не підтверджено наявність підстав, які б об`єктивно свідчили про те, що обвинувачений ОСОБА_5 за викладених в обвинувальному акті обставин перебував у стані необхідної оборони та які б давали йому підстави вчинити у відношенні неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 інкримінованих йому діянь з метою захисту своїх охоронюваних законом прав та інтересів, так як під час судового розгляду цього кримінального провадження не встановленого обставин на підтвердження того, що дії неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 відносно ОСОБА_5 становили чи могли становити реальну загрозу життю та здоров`ю останнього, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_5 , на переконання суду, не містять ознак, які передбачені приписами ст. 36 КК України, а саме перебування у стані необхідної оборони.

Всі наведені докази у сукупності, на думку суду, дають підстави вважати, що з боку неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 03.08.2024 не відбувалося такого суспільно небезпечного посягання на охоронювані законом права та інтереси обвинуваченого ОСОБА_5 , яке б за своїм змістом, небезпечності, тяжкості можливих наслідків могло б виправдовувати негайне відвернення такого посягання з боку ОСОБА_11 та ОСОБА_12 із застосуванням засобу для розпилення рідини дратівливої дії та заподіяння потерпілим тілесних ушкоджень.

Отже, на переконання суду, у даному випадку визначальним у поведінці ОСОБА_5 було не відвернення нападу та захист від неповнолітніх ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а усвідомлене бажання заподіяти останнім шкоду, а тому дії обвинуваченого ОСОБА_5 у даному випадку мають розцінюватися судом на загальних підставах.

З огляду на викладене доводи захисника про те, що обвинувачений ОСОБА_5 за викладених в обвинувальному акті обставин діяв виключно з метою самозахисту від побиття, а тому не мав умислу на заподіяння ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, суд вважає безпідставними та такими, що повністю спростовуються здобутими у кримінальному провадженні доказами.

За таких обставин, невизнання обвинуваченим ОСОБА_5 своєї вини суд розцінює виключно як спосіб захисту від пред`явленого обвинувачення шляхом спроби уникнути покарання за скоєне, та ставиться до них критично, так як покази обвинуваченого ОСОБА_5 про його невинуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень спростовуються сукупністю наданих державним обвинувачем доказів у даному кримінальному провадженні, оцінку яким судом надано вище.

На переконання суду, вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, підтверджується дослідженими судом безпосередньо показаннями неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , свідків ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , ОСОБА_20 та ОСОБА_22 , висновками експертів та іншими доказами, що містяться в матеріалах кримінального провадження, які узгоджуються між собою та підтверджують обставини, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

Таким чином, суд повно і всебічно розглянувши кримінальне провадження в частині обвинувачення ОСОБА_5 , проаналізувавши та оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, у тому числі перевіривши і оцінивши доводи обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про відсутність у діях обвинуваченого складу кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, вважає, що фактичні обставини в кримінальному провадженні встановлені у спосіб, визначений кримінальним процесуальним законом, та винуватість обвинуваченого у вчиненні ним інкримінованих кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, та за ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Призначаючи обвинуваченим ОСОБА_4 та ОСОБА_5 покарання, суд виходить із того, що відповідно до статті 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке згідно з ч. 2 ст. 12 КК України класифікується як кримінальний проступок.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згідно з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття та добровільне відшкодування завданого збитку. Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, згідно з вимогами ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує особу винного, який у відповідності до положень ст. 89 КК України є не судимим, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Окремо суд враховує й позицію щодо покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , висловлену під час судових дебатів законним представником неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ОСОБА_13 , яка не може бути залишена без належної уваги та оцінки суду і безумовно підлягає врахуванню в сукупності з усіма іншими обставинами, які суд повинен врахувати при призначенні покарання у відповідності до приписів закону про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу в розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 125 КК України.

При цьому суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_4 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, інших, передбачених санкцією вказаної частини статті покарань, а саме у виді громадських або виправних робіт, оскільки такі у даному випадку будуть явно несправедливими через суворість.

На думку суду, покарання у виді штрафу у даному випадку буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_4 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в тому числі проти життя та здоров`я особи, забезпечує співрозмірність діяння та кари, а також не суперечить таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд відповідно до вимог ст. ст. 50, 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного, а також обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

З урахуванням наведених положень законодавства, при призначенні покарання суд відповідно до вимог ст. 65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених обвинуваченим кримінальних правопорушень, які згідно з ч. 2 ст. 12 КК України класифікуються як кримінальні проступки.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України, згідно з вимогами ст. ст. 66, 67 КК України, судом не встановлено.

Також при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 суд враховує особу винного, який раніше до кримінальної відповідальності не притягався, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває.

Окремо суд враховує й позицію щодо покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , висловлену під час судових дебатів законним представником неповнолітніх потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ОСОБА_13 , яка не може бути залишена без належної уваги та оцінки суду і безумовно підлягає врахуванню в сукупності з усіма іншими обставинами, які суд повинен врахувати при призначенні покарання у відповідності до приписів закону про кримінальну відповідальність.

З огляду на викладене, та виходячи з принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації та приймаючи до уваги, що покарання має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу, суд у даному конкретному випадку вважає за можливе призначити ОСОБА_5 покарання у виді громадських робіт на строк, передбачений санкцією ч. 1 ст. 125 КК України, та у виді пробаційного нагляду на строк, передбачений санкцією ч. 2 ст. 125 КК України, з покладенням на обвинуваченого передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків, а остаточне покарання ОСОБА_5 за ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України слід визначити із врахуванням положень ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

При цьому суд не вбачає підстав для призначення ОСОБА_5 за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, інших, передбачених санкцією вказаної частини статті покарань, а саме у виді штрафу чи виправних робіт, та за вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України - у виді штрафу, громадських чи виправних робіт, або обмеження волі, оскільки вважає їх такими, що не призведуть до виправлення обвинуваченого, запобігання вчиненню ним нових кримінальних правопорушень та не відповідатимуть меті покарання.

За змістом ч. 1 ст. 59-1 КК України покарання у виді пробаційного нагляду полягає в обмеженні прав і свобод засудженого, визначених законом і встановлених вироком суду, із застосуванням наглядових та соціально-виховних заходів без ізоляції від суспільства.

На думку суду, покарання у виді пробаційного наглядуз покладенням на обвинуваченого передбачених пунктами 1, 2, 3 ч. 2 ст. 59-1 КК України обов`язків буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого ОСОБА_5 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень, в тому числі проти життя та здоров`я особи, забезпечує співрозмірність діяння та кари, а також не суперечить таким принципам Європейської конвенції захисту прав людини і основоположних свобод як пропорційність обмеження прав людини, легітимна мета та невідворотність покарання.

Стосовно пред`явлених цивільних позовів у даному кримінальному провадженні суд доходить таких висновків.

Представником потерпілої ОСОБА_12 адвокатом ОСОБА_14 у вказаному кримінальному провадженні, у порядку ч. 1 ст. 128 КПК України, до обвинуваченого ОСОБА_5 пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди в сумі 20 000 гривень.

Крім того, представником потерпілого ОСОБА_11 адвокатом ОСОБА_14 у вказаному кримінальному провадженні, у порядку ч. 1 ст. 128 КПК України, до обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_4 пред`явлено цивільний позов про відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями моральної шкоди у сумі 5 000 гривень до ОСОБА_4 та 15 000 гривень до ОСОБА_5 .

Позови обґрунтовані тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , які мали місце 03.08.2024 та полягали у спричиненні ОСОБА_11 та ОСОБА_12 тілесних ушкоджень, останнім було заподіяно моральної шкоди, яка полягає у фізичному болі та стражданнях, яких вони зазнали внаслідок нападу на них, а також психологічному стресі, відчутті страху та загрози своєму здоров`ю, у зв`язку з чим вони були вимушені відновлювати свій стан здоров`я. З урахуванням викладеного, та посилаючись на положення ч. 3 ст. 23, ст. 1167, ч. 1 ст. 1177 ЦК України, ч. 1 ст. 127, ч. 1 ст. 128 КПК України, п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 №4 та практику Європейського суду з прав людини, просить стягнути: з обвинуваченого ОСОБА_4 на користь потерпілого ОСОБА_11 5 000 гривень, з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_11 15 000 гривень; з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_12 20 000 гривень, в рахунок відшкодування завданої кримінальними правопорушеннями моральної шкоди.

В судовому засіданні представник потерпілих адвокат ОСОБА_14 просила залишити цивільний позов в інтересах потерпілого ОСОБА_11 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди без розгляду. Цивільний позов в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди на користь ОСОБА_11 та ОСОБА_12 підтримала повністю.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_10 цивільні позови не визнали, посилаючись на те, визначений у вказаних позовах розмір моральної шкоди є суттєво завищеним та не відповідає вимогам розумності і справедливості.

Розглядаючи вимогу представника потерпілих адвоката ОСОБА_14 про залишення цивільного позову в інтересах потерпілого ОСОБА_11 в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди без розгляду, суд враховує наступне.

Згідно з ч. 5 ст. 128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Беручи до уваги, що питання залишення цивільного позову без розгляду не регулюється вимогами КПК України, при вирішенні цього питання суд керується нормами ЦПК України.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 257 ЦПК України суд постановляє ухвалу про залишення позову без розгляду, якщо позивач до початку розгляду справи по суті подав заяву про залишення позову без розгляду.

За наведеного та враховуючи висловлену представником потерпілих адвокатом ОСОБА_14 в судових дебатах відмову від поданого в інтересах потерпілого ОСОБА_11 цивільного позову в частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди, суд доходить висновку про наявність підстав для залишення цивільного позову адвоката ОСОБА_14 в цій частині без розгляду.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дослідивши позовні заяви представника потерпілих адвоката ОСОБА_14 про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_11 завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у сумі 15 000 гривень та на користь потерпілої ОСОБА_12 завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди у сумі 20 000 гривень, суд доходить висновку про наявність підстав для задоволення вказаних позовів частково, виходячи із наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 129 КПК України ухвалюючи обвинувальний вирок, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У п. 7 ч. 1 ст. 368 КПК України зазначено, що ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, чи підлягає задоволенню пред`явлений цивільний позов і, якщо так, на чию користь, в якому розмірі та в якому порядку.

Згідно ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Статтею 23 ЦК України передбачено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування судом враховуються вимоги розумності і справедливості.

У відповідності до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди №4 від 31.03.1995 під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.

Згідно пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості.

Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 15.12.2020 у справі №752/17832/14-ц, розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам по собі факт порушення права (справа Науменко проти України).

Суд погоджується з доводами представника потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_14 , що протиправна винна поведінка ОСОБА_5 , внаслідок якої ОСОБА_11 було спричинено легке тілесне ушкодження та ОСОБА_12 - легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, перебуває у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з істотними негативними змінами в їх житті, що в розумінні ст. 23 ЦК України є моральною шкодою.

Суд приймає до уваги доводи представника потерпілих адвоката ОСОБА_14 , що завдана потерпілим моральна шкода полягає у стражданнях, яких вони зазнали через негативні зміни у житті, а саме: проявах фізичного болю, психологічного стресу, відчутті страху та загрози своєму здоров`ю, що, на переконання суду, безумовно призвело до необхідності у докладанні зусиль для відновлення свого стану здоров`я та нормального ритму життя.

Водночас, оскільки закон не містить чітких приписів щодо розміру відшкодування моральної шкоди для таких випадків, то оцінюючи розмір позовних вимог суд враховує обставини цієї справи, а саме: характер правопорушень, встановлену в ході судового розгляду вину обвинуваченого, характер, обсяг і тривалість фізичних, душевних та моральних страждань потерпілих, тому, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, доходить висновку про наявність підстав для стягнення з обвинуваченого ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_11 8000 гривень моральної шкоди та на користь потерпілої ОСОБА_12 12000 гривень моральної шкоди.

Таким чином, цивільні позови представника потерпілих ОСОБА_11 та ОСОБА_12 адвоката ОСОБА_14 про відшкодування моральної шкоди підлягають задоволенню частково.

Судом встановлено, що заходи забезпечення у цьому кримінальному провадженні не застосовувались, процесуальні витрати, в тому числі, пов`язані із залученням експертів, відсутні.

Долю документів, які були надані суду, слід вирішити в порядку ч. 9 ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 100, 129, 368, 370, 371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України.

Призначити ОСОБА_5 покарання: за ч. 1 ст. 125 КК України у виді 150 (ста п`ятдесяти) годин громадських робіт; за ч. 2 ст. 125 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання за ч. ч. 1, 2 ст. 125 КК України у виді 1 (одного) року пробаційного нагляду.

На підставі ч. 2 ст. 59-1 КК України в період пробаційного нагляду покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

3) не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Контроль за поведінкою ОСОБА_5 покласти на уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання засудженого.

Строк відбування покарання у виді пробаційного нагляду рахувати з дня постановки ОСОБА_5 на облік уповноваженим органом з питань пробації.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 до обвинувачених ОСОБА_4 та ОСОБА_5 в частині вимоги про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 завданої кримінальним правопорушенням моральної шкоди - залишити без розгляду.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_14 в інтересах потерпілого ОСОБА_11 до обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілого ОСОБА_11 8000 (вісім тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

Цивільний позов адвоката ОСОБА_14 в інтересах потерпілої ОСОБА_12 до обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити частково. Стягнути з ОСОБА_5 на користь потерпілої ОСОБА_12 12 000 (дванадцять тисяч) гривень в рахунок відшкодування моральної шкоди.

На підставі ч. 9 ст. 100 КПК України, після набрання вироком законної сили, документи, а саме: 2 (два) магнітні носії інформації DVD-R диски, залишити при матеріалах даного кримінального провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Тернопільського апеляційного суду через Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченим та прокурору.

Головуючий суддяОСОБА_1