Провадження № 1-кп/127/748/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21.08.2025м. Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря: ОСОБА_2 ,

прокурора: ОСОБА_3 ,

обвинуваченої: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Вінниці кримінальне провадження, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.05.2025 року за № 0000335, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , уродженки міста Горлівка Донецької області, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , внутрішньо переміщеної особи, не одруженої, офіційно не працюючої, маючої на утриманні одну неповнолітню дитину, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 Кримінального кодексу України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 , будучи обізнаною у тому, що відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан, дія якого неодноразово продовжувалась, востаннє Указом Президента України від 23.07.2024 р. № 469/2024, строк дії воєнного стану продовжено в Україні з 05 год 30 хв 09.05.2025 строком на 90 діб, вчинила умисний корисливий злочин за наступних обставин.

Так, 22.04.2025, точний час досудовим розслідуванням не встановлено, перебуваючи неподалік будинку № 31, по вул. Замостянській у місці Вінниці, ОСОБА_4 помітила на землі мобільний телефон торгової марки «Samsung», моделі «Galaxy S20FE 8/256 Gb Cloud Mint (SM-G780F/DS)», в корпусі сірого кольору, що належить ОСОБА_7 , після чого у неї виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , будучи впевнена, що за її діями ніхто не спостерігає і ніхто її не зможе викрити, з метою власного незаконного збагачення, з корисливих спонукань, розуміючи протиправність своїх дій та суспільно небезпечних наслідків, маючи прямий умисел на таємне викрадення чужого майна, шляхом вільного доступу, взяла вищевказаний мобільний телефон торгової марки «Samsung», моделі «Galaxy S20FE 8/256 Gb Cloud Mint (SM-G780F/DS)», в корпусі сірого кольору, вартість якого згідно висновку судової товарознавчої експертизи становить 4190,00 грн та помістила до кишені свого одягу в який була одягнена.

В подальшому, з викраденим майном ОСОБА_4 з місця вчинення кримінального правопорушення зникла, тим самим розпорядився викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 завдала потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 4190,00 грн.

Таким чином, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу Країни, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Допитана в судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 вину в інкримінованому їй діянні визнала в повному обсязі, у вчиненому щиро розкаялась.

З`ясувавши розуміння учасниками процесу змісту обставин, які не будуть досліджуватись, роз`яснивши, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, впевнившись у добровільності та істинності їх позиції, суд вважає обсяг доказів, що підлягають дослідженню, на підставі ч. 3 ст. 349 КПК України визначити допитом обвинуваченої та дослідженням матеріалів, що її характеризують, оскільки фактичні обставини справи ніким не оспорюються.

По суті пред`явленого обвинувачення ОСОБА_4 надала суду покази аналогічні обставинам викладеним в обвинувальному акті. Пояснивши суду, що 22.04.2025 року, приблизно в обідній час разом із сином, проходячи по вулиці Замостянській, біля магазину «Гроно», на парковці автомобілів побачила телефон, який лежав на землі, та вирішила його підняти. Телефон був увімкнений, однак з паролем. ОСОБА_4 повідомила, що протягом двох тижнів телефон перебував у неї, а в подальшому вона здала його до ломбарду «Скарбниця», що на Площі Перемоги. До поліції, з метою повернення телефона власнику, не зверталась. Однак, через два місця зателефонували працівники поліції, після чого викупила телефон з ломбарду та добровільно принесла до поліції. У вчиненому розкаюється, вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 визнає в повному обсязі, до вчиненого відноситься негативно, висновки зробила, повідомила, що подібного з нею раніше не ставалось.

Потерпіла ОСОБА_7 у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву у якій не заперечує щодо проведення підготовчого судового засідання та судового розгляду за її відсутності. Також, в матеріалах кримінального провадження міститься заява, в якій ОСОБА_7 повідомляє, що матеріальний збиток їй відшкодовано у повному обсязі.

Заслухавши показання обвинуваченої, суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, доведена повністю.

Як правильно зазначає Верховний Суд у висновку, викладеному у постанові колегії суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 16 січня 2025 року (справа N678/805/22):

«Крадіжка - це таємне викрадення майна, яке завідомо є чужим для винного, тобто воно перебуває у власності іншої особи, і винний не має на це майно ні дійсного, ні гаданого права.

Заволодіння майном, яке фактично не вийшло з володіння власника, а опинилося з будь-яких причин у неналежному, але відомому йому місці (залишене чи забуте), особою, яка знала кому належить це майно, мала підстави вважати де знаходиться власник речі і усвідомлювала, що він може за нею повернутися, слід розцінювати не як привласнення знахідки, а як крадіжку чужого майна.

На відміну від крадіжки, привласнене майно може вважатися знахідкою лише за умов, що: а) воно вибуло з володіння власника; б) місцезнаходження цього майна власнику не відомо; в) між втратою майна та його знахідкою пройшов тривалий час, який давав власнику підстави вважати майно остаточно втраченим; г) особа, яка знайшла майно, не була очевидцем події втрати і сама не чинила будь-яких активних дій, спрямованих на вилучення майна з володіння власника; д) відсутня можливість виявлення (ідентифікації) законного власника майна».

За встановлених судом обставин справи, релевантних до означеного висновку Верховного Суду, ОСОБА_4 , 22.04.2025, точний час досудовим розслідуванням не встановлено,вчинила саме крадіжку таємне викрадення чужого майна, а не привласнення знахідки.

Дії обвинуваченої ОСОБА_4 суд кваліфікує за частиною 4 статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

При вирішенні питання щодо обрання ОСОБА_4 покарання суд керується вимогами статей 65-67 КК України, роз`ясненнями Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного, наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання та слідує принципам законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Згідно довідки КНП «ВОКПЛ ім. акад. О.І. Ющенка ВОР» від 27.05.2025 року № 29/5559 вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за даними архіву лікарні, картотеки поліклінічного відділення з денним стаціонаром та стат. відділу станом на 23.05.2025 року на лікуванні не перебувала та за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не зверталась.

Відповідно до довідки КНП «ЦТЗ «Соціотерапія» ВОР» вих. № 2757 від 23.05.2025 року, вбачається, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під диспансерним спостереженням не перебуває, за медичною допомогою не зверталась, на стаціонарному лікуванні не перебуває.

Згідно вимоги про судимість вбачається, що ОСОБА_4 раніше не судима, тобто до кримінальної відповідальності не притягалась.

Згідно довідки № 529- від 28.01.2025 року ОСОБА_4 перебуває на обліку як внутрішньо переміщена особа.

Згідно характеристики з місця проживання ОСОБА_4 , за час проживання з сусідами та іншими мешканцями конфліктів не було, скарг на адресу адміністрації гуртожитку не надходило, претензій та зауважень від адміністрації гуртожитку немає.

Згідно заяви ОСОБА_4 , адресованої слідчому СВ ВП № 2 ВРУП ГУНП у Вінницькій області, остання добровільно видала мобільний телефон торгової марки «Samsung» в чорному чохлі.

Таким чином, обвинувачена ОСОБА_4 : раніше не судима; за місце проживання характеризується позитивно; під диспансерним спостереженням та на стаціонарному лікуванні не перебуває; за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не зверталась; є внутрішньо переміщеною особою; має на утриманні одну неповнолітню дитину (доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ); вину у вчинені кримінального правопорушення визнала, в чому щиро розкаялась, викрадене майно видала добровільно.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно зі ст. 66 КК України, суд визнає щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до положень частини 1 статті 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Згідно з ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При призначенні покарання обвинуваченій суд керується загальними засадами призначення покарання, передбаченими ст. 65 КК України і враховує ступінь тяжкості вчиненого нею кримінального правопорушення, дані про особу винної та обставини, що впливають на її покарання.

З урахуванням конкретних обставин справи, тяжкості кримінального правопорушення, наявності обставини, яка пом`якшує покарання обвинуваченої у виді щирого каяття, відсутності обставин, які обтяжують покарання, особи обвинуваченої, яка раніше не судима, за місце проживання характеризується позитивно, під диспансерним спостереженням та на стаціонарному лікуванні не перебуває, за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не зверталась, є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні одну неповнолітню дитину (доньку ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ), вину у вчинені кримінального правопорушення визнала в чому щиро розкаялась, викрадене майно видала добровільно, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, а також враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, суд вважає що покаранням необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченої ОСОБА_4 і попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень буде покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Відповідно до ч. 1 ст. 75 КК України, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням. Згідно з ч. 3 ст. 75 КК України, у випадках, передбачених частинами першою, другою цієї статті, суд ухвалює звільнити засудженого від відбування призначеного покарання, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки. Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом.

Суд враховує: тяжкість кримінального правопорушення, особу винної, а саме те, що, обвинувачена щиро розкаялась у вчиненому, добровільно видала мобільний телефон торгової марки «Samsung» в чорному чохлі, раніше не судима, позитивно характеризується за місцем проживання, під диспансерним спостереженням та на стаціонарному лікуванні не перебуває, за медичною психіатричною, неврологічною та нейрохірургічною допомогою не зверталась, є внутрішньо переміщеною особою, має на утриманні одну неповнолітню дитину, що у своїй сукупності, є підставою для прийняття судом рішення про можливість звільнення обвинуваченої ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання на підставі ст. 75 КК України із застосуванням положень п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України.

Відповідно до вимог ст. 124 КПК України, з обвинуваченої ОСОБА_4 слід стягнути на користь держави процесуальні витрати, а саме, документально підтверджені витрати на залучення експертів: висновок експерта № 1207/25-21 від 26.05.2025 року, вартістю 1272, 24 гривні.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України суд, одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Питання щодо речових доказів у кримінальному провадженні суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 100, 124, 174, 349, 368-371, 373, 374 КПК України, ст.ст. 50, 65-67, 75, 185 КК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватою у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України.

Призначити ОСОБА_4 покарання за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Початок іспитового строку рахувати з дня проголошення вироку, тобто з 21.08.2025.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на залучення експертів у кримінальному провадженні в сумі 1272 (одна тисяча двісті сімдесят дві) гривні 24 (двадцять чотири) копійки.

Арешт, накладений ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 02.06.2025 року у справі № 127/15957/25 скасувати.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме: мобільний телефон марки "Samsung" моделі «S20FE», IMEI 1 НОМЕР_2 , IMEI 2 НОМЕР_3 , який поміщено до спец. пакету НПУ ICR 0156442, який було вилучено за добровільно написаної письмової згоди у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в присутності двох понятих, під час огляду місця події від 21.05.2025 року повернути власнику ОСОБА_7 .

Вирок може бути оскаржений до Вінницького апеляційного суду через Вінницький міський суд Вінницької області протягом 30 днів з моменту його проголошення, а для особи, яка перебуває під вартою в той самий строк з дня вручення їй копії вироку.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: