Справа № 629/7893/24
Номер провадження 1-кп/629/91/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 травня 2025 року Лозівський міськрайонний суд Харківської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

захисника - ОСОБА_5 ,

потерпілого - ОСОБА_6 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Лозова, судовий розгляд по кримінальному провадженню № №0001090 від 30.09.2024 року, відносно ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В судовому засіданні прокурор заявила клопотання про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з тим, що спливає строк тримання під вартою, а ризики передбачені ст. 177 КПК України не змінились та продовжують існувати, а саме обвинувачений може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, про що свідчить тяжкість покарання, яке загрожує ОСОБА_4 , в разі визнання його винуватим у скоєнні кримінальних правопорушень, у вчиненні яких він обвинувачується, а також те, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків; може незаконно впливати на потерпілих, свідків, які ще не були допитані в судовому засіданні, з метою зміни їх показань, оскільки ОСОБА_4 відомо місце проживання свідків, потерпілих; вчинити інше кримінальне правопорушення, в тому числі домашнє насилля відносно своїх батьків чи викрадення їх майна. Також зазначив, що застосування до останнього менш суворих запобіжних заходів, не пов`язаних з ізоляцією від суспільства, не буде достатнім для запобігання вищевказаним ризикам та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. І77 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_6 підтримала клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти клопотання прокурора, просив обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, зазначив, що має соціальні зв`язки, що крім матері й дружини нікого не має та йому нікуди йти, кругом війна.

Захисник ОСОБА_5 підтримала думку обвинуваченого та просила обрати запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, зазначила, що ризики в тому об`ємі, які зазначає прокурор не існують, оскільки в судовому засіданні вже дослідженні письмові докази та допитана потерпіла.

Вислухавши думку учасників кримінального провадження, суд встановив наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

В силу ч. 3 ст. 331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду. Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст.2 КПК України одним із завдань кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень.

Отже, суспільний інтерес у сфері кримінального судочинства полягає в обов`язку суду забезпечити належний захист прав не лише обвинувачених, а також потерпілих, свідків, усталених суспільних відносин через заохочення правомірної поведінки їх учасників та вжиття передбачених законом запобіжних заходів для унеможливлення або ж мінімізації вчинення протиправних діянь.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Як вбачається з обвинувального акту ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні нетяжкого та тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.4 ст.185, ч.4 ст.186 КК України, міра покарання за ч. 4 ст. 186 КК України передбачає позбавлення волі на строк до десяти років, офіційно не працевлаштований, тобто не має сталих соціальних зв`язків, враховуючи встановлення існування ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України: вірогідність переховування обвинуваченого від суду, можливість впливати на потерпілих та свідків в даному кримінальному провадженні, та можливість вчинення інших кримінальних правопорушень, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у кримінальних правопорушеннях, у вчиненні яких обвинувачується, відсутність працевлаштування та самостійного забезпечення, відсутність заощаджень для забезпечення власних потреб, відсутність міцних соціальних зв`язків, особливу суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_4 у зв`язку з чим для запобігання вказаним ризикам, суд приходить до висновку, що застосування до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів буде недостатнім для запобігання ризикам, передбаченим ст.177 КПК України та не в змозі в повній мірі забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого і унеможливити настання ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а тому задовольняє клопотання прокурора, продовжує ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та зазначає, що тяжкість інкримінованих кримінальних правопорушень викликає саме ту реакцію суспільства і наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення ОСОБА_4 , як виключну міру запобіжного заходу. Тому суд вважає, що підстави для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт відсутні, у зв`язку з чим суд відмовляє у задоволені клопотання захисника.

Керуючись ст.ст. 331, 371,372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м.Харків, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор», на строк до 60 днів, а саме до 03 липня 2025 року.

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 , про зміну обвинуваченому запобіжного заходу - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Лозівський міськрайонний суд Харківської області протягом 5 днів з дня її проголошення, а обвинуваченим у цей же строк з дня отримання копії ухвали.

Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Суддя ОСОБА_7