КОЗЯТИНСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ВІННИЦЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

Справа 133/2850/25

16.09.2025 м. Козятин

Козятинський міськрайонний суд Вінницької області

у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Козятин обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000269 від 03.07.2025 щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинувачених у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

У провадженні Козятинського міськрайонного суду Вінницької області перебуває кримінальне провадження №0000269 від 03.07.2025 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Прокурором в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Клопотання мотивовано тим, що установлено наявність ризиків, передбачених п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків та вчиняти інші повторні кримінальні правопорушення.

Наявність вказаних ризиків підтверджується зібраними відомостями та даними.

ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України обґрунтовано обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого кримінального правопорушення, пов`язаного з таємним викраденням чужого майна, а тому, розуміючи, невідворотність покарання за вчинення даного злочину може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторно вчинення злочинів».

Так, у своєму рішенні ЄСПЛ «Бекчієв проти Молдови» зазначив, що ризик переховування оцінюється, також, з урахуванням характеру людини, його моральних принципів, місця проживання, місця роботи, статків, сімейних стосунків, відносин з державою.

Встановлено, що обвинувачений за місцем проживання характеризується з негативної сторони, схильний до крадіжок, до старостівського округу неодноразово надходили скарги від жителів територіальної громади стосовно крадіжок, не одружений, що свідчить про відсутність міцних соціальних зв`язків, не працевлаштований, що свідчить про відсутність джерел доходу, а також можливості залишення місця свого проживання (спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду) у зв`язку із загрозою застосування суворої міри покарання може здійснити спроби переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Cпівставлення можливих негативних для обвинуваченого наслідків, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі доводять, що ризик переховуватись від слідства є достатньо високим.

Перебуваючи на волі, обвинувачений ОСОБА_4 як сам, так і через інших осіб може впливати на потерпілих та свідків, обізнаний про місце їх проживання, а тому, перебуваючи на волі, зможе на них незаконно впливати, так як отримає можливості здійснювати на них тиск, з метою їх спонукання шляхом залякування, погроз, вмовляння до дачі неправдивих показань або відмови від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду та його результати.

Про неможливість запобігти такому ризику свідчить і той факт, що з урахуванням принципу безпосередності дослідження показань, речей і документів (ст. 23 КПК України) такі ще судом не допитані та надані ними під час досудового розслідування показання не можуть лягти в основу обвинувального вироку відносно нього.

Таким чином, ризики, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, а також незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні, вчиняти інші кримінальні правопорушення, є обґрунтованими.

Фактичні обставини інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_4 кримінального правопорушення, свідчать про його підвищену суспільну небезпеку, що у сукупності із тяжкістю можливого покарання, а також даними про особу обвинуваченого ОСОБА_4 вказують на обґрунтованість продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Наявність декількох ризиків, що обвинувачений ОСОБА_4 може ухилятись від покладених на нього процесуальних обов`язків і перешкоджати кримінальному провадженню щодо нього, а також обґрунтоване обвинувачення у вчиненні тяжкого злочину, є достатніми підставами для продовження строку запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, оскільки застосування до нього більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам та припинити його протиправну діяльність.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору.

Частиною 3 ст. 315 КПК України передбачено, що під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Ухвалою слідчого судді відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, строк якого спливає 23.09.2025, у зв`язку з чим потребує продовження.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 не заперечував проти продовження строку запобіжного заходу у виді домашнього решту, вважає його належним та обґрунтованим.

Оцінюючи в сукупності всі обставини, суд приходить до обґрунтованого висновку про високий ступінь ймовірності позапроцесуальних дій обвинуваченого, спрямованих на ухилення від явки до прокурора та суду, здійснення вплину на свідків, потерпілого у даному кримінальному провадження, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Враховуючи викладене, вважаю, що застосування до ОСОБА_4 більш м`яких запобіжних заходів не буде ефективним і не забезпечить виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, йому необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

На підставі викладено, керуючись ст.ст. 176-178, 181, 184, 186, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 400 КПК України -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Вернигородок Козятинського району Вінницької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на 2 (два) місяці - до 16 листопада 2025 року включно.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 такі обов`язки:

1) прибувати до суду за першою вимогою;

2) зобов`язати ОСОБА_4 цілодобово не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 ;

3) не залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу суду;

4) повідомляти суд про зміну свого місця проживання;

5) утримуватися від спілкування з свідками та потерпілим у зазначеному кримінальному провадженні.

Строк дії ухвали про продовження застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту та встановлених судом обов`язків до 16.11.2025 включно.

Ухвалу направити для виконання до відділення поліції №2 Хмільницького районного відділу поліції ГУНП у Вінницькій області.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу суду може бути подано апеляційну скаргу протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Подання апеляційної скарги не зупиняє виконання ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, а вразі подання апеляційної скарги, якщо судове рішення не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику, обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_5