Справа № 461/7093/25
Провадження № 1-кс/461/5359/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.08.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , законного представника підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Львові клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області полковника юстиції ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 23.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Черкаси, Черкаської області, українки, громадянки України, неодруженої, маючої на утриманні малолітню дитину, непрацюючої, не навчається, з неповною середньою освітою, не адвоката, не депутата, не нотаріуса, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України,

В С Т А Н О В И В :

До Галицького районного суду м. Львова звернувся з клопотанням слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області полковник юстиції ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 23.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначив, що у липні 2025 року, але не пізніше серпня 2025 року, невстановлена особа користувач месенджеру «Telegram» з профілем « ОСОБА_8 », діючи умисно та з метою вчинення терористичного акту на території України, шляхом спілкування у месенджері «Телеграм» залучив до злочинної діяльності неповнолітню громадянку України ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку м. Черкаси Черкаської області, зареєстровану за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючу за адресою: АДРЕСА_2 .

У невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 27.08.2025, в ході переписки з невстановлена особа користувач месенджеру «Telegram» з профілем « ОСОБА_8 », ОСОБА_4 отримала пропозицію здійснити вибух у громадському місці з метою залякування населення, створення небезпеки для життя і здоров`я людей та послаблення обороноздатності України.

Усвідомлюючи злочинний характер такої діяльності, розуміючи, що її співрозмовник є представником іноземної держави країни-агресора рф, діючи умисно, з корисливих мотивів та за грошову винагороду, ОСОБА_4 погодилась виконати отримане завдання.

28.08.2025 близько 01 год 00 хв, з метою реалізації злочинного умислу, ОСОБА_4 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , прибула до м. Львів.

Діючи відповідно до отриманих інструкцій, 28.08.2025 у період з 03 год. 44 хв. до 05 год. 24 хв. ОСОБА_9 , зустрів ОСОБА_4 на вокзалі та супроводив її до кімнати готелю за адресою АДРЕСА_3 . де ОСОБА_10 виявила наявність у кімнаті саморобного вибухового пристрою.

Через незначний проміжок часу, ОСОБА_9 та ОСОБА_4 вийшли з приміщення згаданого готелю та прослідували до місця розташування раніше підібраного ОСОБА_9 автомобіля припаркованого у публічному місці.

На виконання злочинного завдання, ОСОБА_9 заклав вибуховий пристрій під автомобіль BMW X5, д.н.з. НОМЕР_1 , який знаходився на автомобільній парковці біля будинку за адресою: м. Львів, вул. Братів Дужих, 2.

У цей же час, діючи за вказівками невстановленої особи користувача месенджеру «Telegram» з профілем « ОСОБА_8 », неповнолітня ОСОБА_4 фактично виступаючи пособником, налагодила відео-спостереження з наданого невстановленою особою обладнання за вказаним автомобілем із закладеним вибуховим пристроєм.

У подальшому, 28.08.2025, близько 06 год. 35 хв., злочинна діяльність ОСОБА_4 та ОСОБА_9 була припинена співробітниками Служби безпеки України, у зв`язку із чим вибух у громадському місці з можливим ушкодженням громадян та пошкодженням майна не відбувся, а злочин не було доведено до кінця з причин, що не залежали від її волі.

28 серпня 2025 року, ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та 28.08.2025 останній повідомлено про підозру за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 258 КК України.

Повідомлена ОСОБА_4 підозра у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 258 КК України, підтверджується здобутими доказами, а саме:

1.повідомленням про виявлення кримінального правопорушення, що надійшло з підрозділу ВКІБ ГВ Управління СБ України у Львівській області № 62/2/1/1-235 від 22.07.2025;

2.протоколом огляду мобільного терміналу ОСОБА_4 та ОСОБА_9

від 28.08.2025;

3.протоколом огляду місця події від 28.08.2025, у якому зафіксовано факт закладення саморобного вибухового пристрою під автомобіль BMW Х 5 д.н.з. НОМЕР_1 , який належить військовослужбовцю НГУ, особа якого встановлюється на автомобільній парковці навпроти будинку за адресою: м. Львів, вул. Братів Дужих, буд.2.

4.протоколом допиту свідка (конфідента) ОСОБА_11 від 28.08.2025;

5.протоколом затримання ОСОБА_4 від 28.08.2025 в порядку ст. 208 КПК України.

Слідчий зазначає, що підставою для застосування щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стали обґрунтована підозра останньої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 258 КК України, який є особливо тяжким злочином у розумінні ст. 12 КК України, санкцією якої передбачено покарання у вигляді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з конфіскацією майна або без такої, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які дають підстави вважати, що остання, перебуваючи на волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також наявність вагомих доказів про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого їй кримінального правопорушення. Із урахуванням вказаних ризиків, застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного, виконання ним процесуальних рішень та унеможливить спроби останнього перешкоджати кримінальному провадженню. Тому, саме такий запобіжний захід як тримання під вартою, забезпечить виконання підозрюваним передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав клопотання за вищевказаними підставами та просив його задовольнити.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання слідчого заперечив, з мотивів його необгрунтованості. Просив врахувати, що підозрювана є неповнолітньою та має на утриманні малолітню дитину, та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала позицію свого захисника.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_5 у судовому засіданні просив врахувати, що підозрювана є неповнолітньою та має міцні соціальні зв`язки.

Слідчий суддя дослідивши зміст клопотанням про застосування запобіжного заходу та додані до нього матеріали, заслухавши доводи сторін, дійшов до наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що слідчими СВ Управління СБ України у Львівській області, за процесуального керівництва Львівської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000212 від 23.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 та ОСОБА_9 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України.

Процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні здійснюється Львівською обласною прокуратурою.

28 серпня 2025 року, ОСОБА_4 затримано в порядку ст. 208 КПК України, та повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15 - ч. 2 ст. 258 КК України.

Копія клопотання про застосування запобіжного заходу та додатки вручені підозрюваній у встановлений законом термін.

Клопотання подано до суду та судове засідання відбувається у встановлені законом строки.

Мотиви і оцінка слідчого судді щодо клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Щодо обґрунтованості підозри.

Згідно ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ.

Зокрема, у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року зазначено, що «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

При цьому, обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях ЄСПЛ, зокрема, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23.10.1994 суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Так, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді на даному етапі кримінального провадження доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення, є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу.

У пункті 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Факти, що підтверджують обґрунтовану підозру, не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок.

Слідчий суддя на стадії досудового розслідування для вирішення питання, зокрема, щодо обґрунтованості підозри не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини особи/осіб у вчиненні кримінального правопорушення чи її відсутності, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи/осіб до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

Отже, при вирішенні питання щодо обґрунтованості підозри ОСОБА_4 у вчиненні вказаного у клопотанні кримінального правопорушення, слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є її причетність до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення вірогідною та достатньою для застосування відносно неї запобіжного заходу.

Враховуючи вищезазначені загальні підходи до обґрунтованості підозри, а також встановлені згідно з матеріалами судового провадження факти, слідчий суддя вважає, що наявна інформація, яка може переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_4 своїми діями, про які йдеться у повідомленні про підозру від 28.08.2025, вчинила зазначене кримінальне правопорушення та на даному етапі досудового розслідування є достатні підстави, які поза розумним сумнівом свідчать про обґрунтованість пред`явленої підозри, оскільки в розпорядженні слідчого є зібрані у встановленому законом порядку достатні фактичні данні, які свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, що інкримінується підозрюваній органом досудового розслідування.

Разом з тим, вищенаведеним висновком про обґрунтованість підозри не констатується наявності в діях ОСОБА_4 вини у вчиненні злочину. Так, на цій стадії слідчий суддя не вправі наперед вирішувати питання про фактичні обставини кримінального правопорушення, кваліфікацію дій підозрюваного, доведеність чи недоведеність винуватості підозрюваного, давати оцінку доказам щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, оскільки ці питання вирішуються судом при ухваленні судового рішення по суті обвинувачення на підставі обвинувального акту, а не під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу щодо особи, якій повідомлено про підозру у вчиненні злочину, що свідчать про вірогідність причетності особи до вчинення інкримінованого злочину та необхідність застосування щодо такої особи обмежувального заходу.

Щодо наявності ризиків та їх обґрунтованість.

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягненням до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оцінюючи ризик переховування ОСОБА_4 з позиції практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що вивченням даних про особу підозрюваної встановлено, що вона неповнолітня, раніше несудима, неодружена, має на утриманні малолітню дитину, непрацевлаштована, має постійне місце проживання.

У разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого злочину ОСОБА_4 загрожує безальтернативне покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, з конфіскацією майна або без такої, що само по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваної до втечі.

Із позицією ЄСПЛ, викладеною у рішенні по справі «Ilijkov v. Bulgaria» від 26.06.2001 (§ 80, заява № 33977/96), за якою суворість можливого вироку є відповідним елементом в оцінці ризику ухилення, а погляд на серйозність обвинувачення проти заявника дає уповноваженим органам можливість обґрунтовано вважати, що такий початковий ризик був встановлений, та у рішенні ЄСПЛ по справі «Пунцельт проти Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») № 31315/96 від 25.04.2000, § 76, відповідно до якого при оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворого покарання.

Отже, зазначена обставина сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» та «Бессієв проти Молдови», в яких зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування. Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що підозрюваний може втекти.

Отже, слідчий суддя вважає, що є достатня вірогідність того, що під важкістю відповідальності підозрювана може переховуватися від органів слідства та суду, а отже наявний ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КК України.

Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, підтверджується тим, що на даний час у рамках досудового розслідування зазначеного кримінального провадження не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування, зокрема, не встановлені всі причетні особи до вчинення кримінального правопорушення.

Ураховуючи вищевикладене, ОСОБА_4 достовірно знаючи про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір, може їх знищити, спотворити, приховати, не надавши органам досудового розслідування можливості встановити місце їх перебування та вилучити у встановленому законом порядку. Крім того, ОСОБА_4 може спілкуватися з причетними до вчинення кримінального правопорушення особами з приводу планів укриття злочинної діяльності, знищення, приховання та спотворення речових доказів, що негативно вплине на подальше здійснення досудового розслідування та притягнення винних до кримінальної відповідальності та зможе надавати останнім допомогу у переховуванні від органу досудового розслідування.

Зухвалість дій ОСОБА_4 свідчить про відсутність у підозрюваної будь-яких моральних принципів та дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , розуміючи невідворотність покарання за вчинені нею діяння, намагатиметься у будь-який спосіб уникнути відповідальності, що вказує на існування ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зважаючи на те, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_4 , спрямовані на шкоду державі, у якій на цей час запроваджено воєнний стан, не виключено, що остання може продовжити злочинну діяльність, в тому числі і з метою уникнення від відповідальності, що свідчить про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, в судовому засіданні підтверджується наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Метою застосування на стадії досудового розслідування запобіжного заходу відповідно до положень ч.1 ст.177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам вчинити дії, про які зазначав прокурор у клопотанні.

Підозрювана відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України відноситься до осіб, до яких може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Вирішуючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує особливу тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , обставини вчинення злочину та його наслідки і суспільну небезпеку, особу підозрюваної, а також те, що докази та обставини, на які посилається слідчий у клопотанні, дають достатні підстави вважати про наявність ризиків, зазначених у клопотанні, для запобігання яких слідчий суддя вважає недостатнім застосування до підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою.

Слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання слідчого є обґрунтованим, прокурором в судовому засіданні доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 ЦПК України, та наявність яких встановлена в судовому засіданні.

Таким чином, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання сторони обвинувачення про застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Згідно з п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

З огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також наведені вище встановлені у ході розгляду клопотання обставини, зокрема ризики, керуючись ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя не вбачає підстав для визначення розміру застави підозрюваній.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 176, 177,178, 182, 183 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України у Львівській області полковника юстиції ОСОБА_7 , яке погоджене з прокурором Львівської обласної прокуратури ОСОБА_12 , у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000212 від 23.07.2025 за підозрою ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 задовольнити.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 258 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, з утриманням у Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)», без визначення розміру застави.

Строк дії ухвали становить шістдесят днів, тобто до 26.10.2025 року включно.

Контроль за виконанням ухвали покласти на уповноваженого прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Львівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено та підписано 02.09.2025 року.

Cлідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_13