Провадження № 1-кп/557/45/2025
Справа № 557/2051/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 травня 2025 року селище Гоща

Гощанський районний суд Рівненської області в складі:

судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

номер кримінального провадження 0000191 від 11 серпня 2024 року,

про обвинувачення ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця c. Тучин Гощанського району Рівненської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, непрацюючого, неодруженого, із професійно-технічною освітою, раніше несудимого,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5 , її законного представника ОСОБА_6 та представника ОСОБА_7 ,

потерпілого ОСОБА_8 та його законного представника ОСОБА_9 ,

психолога ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_11 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду зазначене кримінальне провадження,

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений

ОСОБА_3 11 серпня 2024 року приблизно о 14 год. 00 хв., в порушення вимог підпунктів а), б) пункту 2.1, підпункту в) пункту 2.9, підпунктів б), г), д) пункту 2.3, пункту 10.1, пункту 12.1, пункту 12.3, пункту 1.5, пункту 13.1, пункту 13.3 Правил дорожнього руху України, що затверджені постановою Кабінету Міністрів У країни від 10 жовтня 2001 року № 1306 (далі - Правила дорожнього руху), не маючи посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, керуючи мотоциклом марки «Delta» (номер рами НОМЕР_1 ), незареєстрованим у встановленому законом порядку, рухаючись неподалік житлового будинку № 27 на вул. Воскодавська в с. Тучин, Рівненського району Рівненської області, при цьому будучи без захисного мотошолому, під час зустрічного роз?їзду не переконавшись у тому, що дані дії будуть безпечними і не створять перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, не вибравши безпечної швидкості руху, не врахувавши дорожню обстановку, при виникненні небезпеки для руху або перешкоди, яку він об`єктивно спроможний був виявити, не вживши при цьому заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу або безпечного для інших учасників руху об`їзду перешкоди, не дотримавшись безпечного інтервалу з метою уникнення небезпеки для дорожнього руху, допустив наїзд на неповнолітню велосипедистку ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка рухалась назустріч транспортному засобу, в результаті чого допустив з`їзд з проїзної частини дороги з подальшим падінням транспортного засобу, від чого пасажир мотоцикла марки «Delta» (номер рами НОМЕР_1 ) - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , який перебував без захисного шолому, отримав тілесні ушкодження у вигляді: перелому нижньої стінки лівої орбіти з поширенням на виличну дугу і переходом на верхню стінку лівої орбіти, відкритої рани волосистої частини голови, садна повіки та навколоочноямкової ділянки, які оцінюються в сукупності як за єдиним механізмом виникнення, оскільки зовнішні ушкодження є місцем прикладання травмуючої сили та відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров?я, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6, та неповнолітня велосипедистка ОСОБА_5 отримала тілесні ушкодження, а саме: двосторонні, вдавлені переломи носової кістки зі зміщенням асоційований з переломом носової перегородки з розходженням відламків, перелому медіальної стінки лівої верхньощелепної пазухи асоційований з переломами гемосинусу з включеннями газу в лівій верхньощелепній пазусі, набряку м?яких тканин носа, які оцінюються в сукупності як за єдиним механізмом виникнення і відносяться до середнього ступеня тяжкості тілесних ушкоджень по критерію тривалості розладу здоров?я, згідно п. 2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17 січня 1995 року № 6. Після чого водій мотоцикла марки «Delta» (номер рами НОМЕР_1 ) ОСОБА_3 на вищевказаному транспортному засобі з місця пригоди зник.

Порушення ОСОБА_3 вимог під пунктів а), б) пункту 2.1 , підпункту в) пупкту 2.9, підпунктів б), г), д) пункту 2.3, пункту 10.1, пункту 12.1, пункту 12.3, пункту 1.5, пункту 13.1, пункту 13.3 Правил дорожнього руху України, перебувають у прямому безпосередньому причинному зв`язку із скоєнням дорожньо-транспортної пригоди і суспільно-небезпечними наслідками, що настали.

Таким чином, своїми діями, що виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин

Обставини вчинення ОСОБА_3 кримінального правопорушення встановлені судом шляхом дослідження доказів, обсяг яких був визначений відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України. Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не піддавали сумніву обставини, викладені в обвинувальному акті, правильно розуміють зміст цих обставин, а також того, що у суду не виникли сумніви у добровільності їх позиції, суд, за їх згодою, визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються, та визнав можливим обмежити обсяг досліджуваних доказів допитом обвинуваченого, потерпілих та дослідженням документів, що стосуються особи обвинуваченого, заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та процесуальних витрат. При цьому судом роз`яснено учасникам судового провадження, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини в апеляційному порядку.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав себе винним в обсязі пред`явленого йому обвинувачення, розповів про обставини кримінального правопорушення, вказав на те, що їхав за кермом мотоцикла разом з товаришем ОСОБА_8 , який попросив його підвезти додому, об`їжджав вибоїни на дорозі та допустив зіткнення з потерпілою ОСОБА_5 , яка рухалась на велосипеді, після чого залишив місце пригоди. Зазначив, що вибачився перед потерпілим ОСОБА_8 , вибачення у потерпілої ОСОБА_5 не просив.

Потерпілий ОСОБА_8 у судовому засіданні вказав на те, що рухався на мотоциклі разом з товаришем ОСОБА_3 , потерпіла ОСОБА_5 в цей час рухалася їм на зустріч на велосипеді, спочатку ОСОБА_3 рухався по своїй смузі для руху та, оминаючи ями, перелаштувався на зустрічну, а коли зрозумів, що буде зіткнення, то почав звертати на свою смугу, куди також звернула і потерпіла, після чого відбулося зіткнення, в момент якого ОСОБА_8 отримав тілесні ушкодження. На даний час потерпілий претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, його вибачив та не наполягав на призначенні йому суворого покарання.

Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні вказала на те, що 11 серпня 2024 року в с. Тучин на вул. Воскодавська їхала в магазин по солодку воду на велосипеді по своїй смузі для руху і обминала ями на дорозі, на зустріч їй на мотоциклі їхав ОСОБА_3 , який також обминав ями, з пасажиром ОСОБА_8 . Після того, як відбулося зіткнення її велосипеда та мотоцикла обвинуваченого, потерпіла нічого не пам`ятає, до свідомості прийшла в лікарні. Зазначила, що ОСОБА_3 вибачення у неї не просив, при цьому вона не наполягала на призначенні йому суворого покарання. Законний представник останньої окремо зауважила на тому, що у них наявні до ОСОБА_3 претензії матеріального та морального характеру, оскільки обвинуваченим не вчинено жодних дій до відшкодування такої шкоди.

Отже, суд, допитавши обвинуваченого, потерпілих, заслухавши думку захисника - адвоката ОСОБА_11 з приводу призначення судом покарання ОСОБА_3 та думку потерпілих, а також їх представників з даного приводу, дослідивши матеріали кримінального провадження в частині дослідження документів, що стосуються особи обвинуваченого, заходів забезпечення кримінального провадження, речових доказів та процесуальних витрат, прийшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні ним кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена у судовому засіданні повністю.

Дії обвинуваченого ОСОБА_3 підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Відомості про особу обвинуваченого, обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання

Вивченням відомостей про особу обвинуваченого ОСОБА_3 судом установлено, що він вперше притягається до кримінальної відповідальності (арк. пр. 97-98), неодружений, має місце постійного проживання, за яким позитивно характеризується (арк. спр. 101), офіційно не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра КНП «Гощанська багатопрофільна лікарня» не перебуває (арк. пр. 99).

Згідно ст. 12 КК України ОСОБА_3 вчинив нетяжкий злочин з необережності.

Обставиною, яка згідно ст. 66 КК України пом`якшує покарання ОСОБА_3 , є активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому суд, з огляду на поведінку у судовому засіданні обвинуваченого, не враховує щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, про що зазначено в обвинувальному акті. На переконання суду, визнання вини обвинуваченим за обставин даної справи, не свідчить про його щире каяття з приводу вчиненого. Адже щире каяття передбачає, окрім визнання особою факту вчинення кримінальних протиправних діянь, ще й щирий жаль із цього приводу та осуд своєї поведінки, що судом в ході розгляду справи встановлено не було.

Обставин, які згідно ч. 1 ст. 67 КК України обтяжують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання

Згідно зі ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Враховуючи молодий вік обвинуваченого, його майновий стан, наслідки, що настали, а також характер допущених обвинуваченим порушень правил безпеки дорожнього руху, його ставлення до цих порушень, поведінку обвинуваченого під час та після вчинення кримінального правопорушення, зокрема те, що останній залишив місце пригоди, а у подальшому не приніс вибачення потерпілій ОСОБА_5 та не вчиний дій по відшкодуванню, заподіяної останній шкоди, позицію потерпілих, які не наполягали на призначенні обвинуваченому суворого покарання, те, що злочин характеризується необережною формою вини, позитивну характеристику за місцем проживання, наявність обставини, яка пом`якшує покарання та відсутність обставин, які його обтяжують, суд дійшов висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції частини статті за якою останній притягується до кримінальної відповідальності у виді обмеження волі та про можливість виправлення обвинуваченого і досягнення цілей покарання без ізоляції його від суспільства, встановивши останньому іспитовий строк 1 рік, який буде достатнім для того, щоб засуджений в умовах здійснення контролю за його поведінкою довів своє виправлення, з покладенням обов`язків, визначених у ст. 76 КК України, а також з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами на строк 1 рік.

Прийшовши таких висновків, суд зауважує, що іспитовий строк дисциплінує засудженого, привчає його до додержання законів, нагадує йому, що він не виправданий, а проходить випробування, від результату якого залежить його подальша доля - звільнення від відбування призначеної міри покарання або реальне її відбування.

Підстав для застосування ст. 69 КК України суд не встановив.

На переконання суду таке покарання повністю відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи, ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та даним про особу обвинуваченого.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся, запобіжний захід щодо обвинуваченого не обирався та підстав для його обрання до набрання вироком законної сили суд не вбачає.

Питання щодо речових доказів слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати на залучення експерта у зв`язку з проведенням судової інженерно-транспортної експертизи з дослідження технічного стану транспортного засобу №СЕ-19/118-24/12758-ІТ від 06 грудня 2024 року, що становлять відповідно 3183,60 грн (арк. пр. 62), відповідно до ст.ст. 122, 124 КПК України слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Керуючись ст.ст. 368-371, 373, 374 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки, з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування основного покарання у виді обмеження волі з випробуванням, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього судом обов`язки.

На підставі п.п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Початок іспитового строку ОСОБА_3 обраховувати з дня ухвалення вироку - з 27 травня 2025 року.

Речові докази:

- мотоцикл марки «Дельта» (номер рами LSXXCA2), який поміщено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів у с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 90, - повернути ОСОБА_12 ;

- велосипед чорного кольору, який поміщено на спеціальний майданчик для тимчасово затриманих транспортних засобів у с. Городок, вул. Барона Штейнгеля, 90, - повернути ОСОБА_6 .

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта в розмірі 3183 (три тисячі сто вісімдесят три) гривні 60 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_3 до вступу вироку в законну силу не обирати.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого цим Кодексом, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Рівненського апеляційного суду через Гощанський районний суд Рівненської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення. Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було судом визнано недоцільним, відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1