ТЕРНОПІЛЬСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/817/152/25 Доповідач - ОСОБА_2
Категорія - ухвала слідчого судді
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

19 червня 2025 р. Колегія суддів Тернопільського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі:

прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

його захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Тернопільського апеляційного суду матеріали кримінального провадження №11-сс/817/152/25 за апеляційною скаргою прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02.06.2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави, -

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 28 січня 2025 року задоволено клопотання слідчого ОВС слідчого відділу управління СБ України в Тернопільській області ОСОБА_10 погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 , застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 23 год. 59 хв. 28 липня 2025 року і визначено заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 грн. з покладенням у випадку внесення застави на підозрюваного ОСОБА_7 обов`язків передбачених ч.5 ст. 194 КПК України.

Не погоджуючись із рішенням слідчого судді, прокурор подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою задовольнити клопотання та застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, без визначення розміру застави.

Мотивує скаргу тим, що слідчий суддя неналежно оцінив вагомість доказів про вчинення підозрюваним ОСОБА_7 за попередньою змовою з ОСОБА_11 тяжкого злочину проти основ національної безпеки України, пов?язаного з перешкоджанням законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, його вік, міцність соціальних зв?язків підозрюваного, зокрема те що він не одружений, утриманців немає. Вважає, що слідчий суддя, під час розгляду клопотання належно не оцінив докази, які підтверджують, що саме ОСОБА_7 контактував з невстановленою досудовим розслідуванням особою з акаунтом « ІНФОРМАЦІЯ_1 » та на виконання завдання спрямованого на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України за грошову винагороду, підшукав військовий транспортний засіб. З метою здійснення відеозйомки підпалу транспортного засобу, ОСОБА_7 залучив до спільного вчинення злочину ОСОБА_11 , та відповідно до домовленості, здійснив підпал військового транспортного засобу, що свідчить про його бажання вчиняти злочини, пов?язані з перешкоджанням законній діяльності Збройним Силам України та іншим військовим формуванням в особливий період, та про ризик продовження чи повторення його протиправної поведінки.

Зазначає, що слідчий суддя, необгрунтовано дійшов до висновку про можливість визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави щодо ОСОБА_7 , а тим більше щодо її мінімального розміру - в 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, який не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та достатньою мірою не може гарантувати виконання підозрюваним процесуальних обов?язків.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу та просив її задовольнити, підозрюваного та його захисника, які щодо задоволення апеляційної скарги заперечили, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів прийшла до наступних міркувань.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення в межах апеляційної скарги.

Згідно положень ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Стаття 370 КПК передбачає, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Тернопільській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000040 від 31.05.2025, за підозрою ОСОБА_11 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 114-1 КК України та за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

31 травня 2025 року о 18 год. 20 хв. ОСОБА_7 затримано за вчинення кримінального правопорушення в порядку ст. 208 КПК України та повідомлено про підозру у закінченому замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та іншим військовим формуванням в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Задовільняючи клопотання слідчого про застосування відносно ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя вірно врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, тобто у закінченому замаху на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та іншим військовим формуванням в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб.

Питання, які слідчий суддя повинен вирішити при застосуванні відносно особи запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначені змістом ст.ст.177,178,183 КПК України.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню чи вчинити інше кримінальне правопорушення.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою для прийняття законного та обгрунтованого рішення, суд, відповідно до ст.178 КПК України та практики ЄСПЛ, крім наявності вищезазначених обставин, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення(зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Колегія суддів вважає що слідчий суддя частково дотримався вказаних вимог закону при розгляді клопотання оскільки ухвалам містить достатнє мотивування прийнятого рішення з посиланням на всі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження в цій частині.

Водночас, апеляційний суд погоджується із доводами прокурора відносно того, що судом не було належним чином аргументовано доцільність застосування альтернативного запобіжного заходу у виді застави відносно ОСОБА_7 з огляду на те що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України, який відповідно до ст.12 КК України є тяжким злочином та за яке передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, його характер, той факт що злочин вчинено у період воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб, його ролі як організатора, а також наявність у зазначеному провадженні доведених стороною обвинувачення ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, зокрема, того, що усвідомлюючи тяжкість вчинення кримінального правопорушення та розмір покарання, яке йому загрожує, підозрюваний може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду як на території України так і поза її межами з метою уникнення від відповідальності; ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний ОСОБА_7 , здійснюючи свою протиправну діяльність - перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та іншим військовим формуванням в особливий період, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, дотримувався заходів конспірації, що свідчить про те що, перебуваючи на волі, підозрюваний для уникнення від кримінальної відповідальності, може знищити, приховати або спотворити документи, речі, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні та мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; існування ризику незаконного впливу на свідка, іншого підозрюваного у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки підозрюваний може як особисто, так і через третіх осіб незаконно впливати на підозрювану ОСОБА_11 , свідків у кримінальному провадженні, з метою дачі останніми неправдивих чи неповних показань, відмови від раніше наданих показань, що може негативно вплинути на стан досудового розслідування та судового розгляду.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням має забезпечити й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до положень ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті (тобто тримання під вартою).

Згідно із абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ст. ст. 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 КК України.

В даному випадку колегія суддів зауважує що матеріалами НСРД підтверджується те, що підозрюваний за грошову винагороду після вчинення дій у яких він підозрюється запитував коли йому вчинити підпал приміщення ЗСУ тому погоджується із доводами прокурора про доцільність застосування до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави оскільки злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 прямо перешкоджають законній діяльності Збройних Сил України та в період збройного конфлікту завдають безпрецедентної шкоди державі Україні та її обороноздатності в умовах введення на її території воєнного стану у зв`язку з відкритою повномасштабною збройною агресією російської федерації.

З урахуванням викладеного, апеляційний суд вважає, що відсутні обставин, які б давали змогу застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 альтернативний запобіжний захід у виді застави, зокрема, що такий запобіжний захід здатний забезпечити належну процесуальну поведінку останнього та виконання покладених на нього обов`язків, тому приходить до висновку про те, що апеляційна скарга прокурора підлягає до задоволення, а ухвала слідчого судді до скасування з постановленням нової про застосування відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком до 60 днів, без визначення розміру застави.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу прокурора відділу нагляду за додержанням законів регіональним органом безпеки Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 02 червня 2025 року про обрання щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням розміру застави скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання слідчого ОВС слідчого відділу управління СБ України в Тернопільській області ОСОБА_10 , погоджене прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_9 .

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 114-1 КК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком, без визначення розміру застави до 23 год 59 хв. 28 липня 2025 року.

Ухвала про застосування запобіжного заходу підлягає до негайного виконання.

Копію ухвали вручити підозрюваному ОСОБА_7 , прокурору та надіслати уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Виконання та контроль за виконанням вказаної ухвали покласти на слідчого та процесуального прокурора у вказаному провадженні

Встановити строк дії ухвали до 23 год 59 хв. 28 липня 2025 року.

Ухвала апеляційного суду є остаточною та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді