Справа №751/3696/25
Провадження №1-кс/751/982/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 квітня 2025 року місто Чернігів

Слідчий суддя Новозаводського районного суду міста Чернігова

ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання слідчого відділу слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000621 від 29 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий у кримінальному провадженні слідчий відділу слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням, погодженим прокурором Чернігівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000621 від

29 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме: - мобільний телефон марки «Maxcom» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім карткою;

- мобільний телефон марки «Redmi»; - грошові кошти купюрами 1000 гривень АЗ9146272, 500 гривень ЗА7681272, 100 гривень ЕЄ9078259, 200 гривень ДА6866963, 50 гривень ЕГ8695771, 20 гривень АН6794974.

Із клопотання вбачається, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000621 від 29 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом зберігання військовослужбовцем Збройних Сил України за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу бойових припасів, вибухових пристроїв іноземного виробництва, який має намір збути їх на території Чернігівської області.

У клопотанні зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що до вчинення кримінального правопорушення причетний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та фактично проживає за адресою:

АДРЕСА_2 .

23 квітня 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку квартири за адресою: АДРЕСА_2 , в якій проживає ОСОБА_5 було виявлено та вилучено : - мобільний телефон марки «Maxcom» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім карткою; - мобільний телефон марки «Redmi»; - грошові кошти купюрами 1000 гривень АЗ9146272, 500 гривень ЗА7681272, 100 гривень ЕЄ9078259, 200 гривень ДА6866963, 50 гривень ЕГ8695771, 20 гривень АН6794974.

Того ж дня, ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України та повідомлено йому про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Постановою слідчого від 25 квітня 2025 року зазначені вилучені під час обшуку речі визнано речовими доказами і приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Обґрунтовуючи своє клопотання, слідчий указує на те, що вказані речові докази мають доказове значення у кримінальному провадженні, а тому з метою недопущення їх приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі та відчуження виникла необхідність в їх арешті.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялася належним чином, подав до суду заяву про розгляд клопотання без його участі, клопотання підтримує та просить його задовольнити.

Прокурор у кримінальному провадженні в судове засідання не з`явився.

Власник майна ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду клопотання повідомлялася в передбаченому законом порядку. Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_6 подав до суду заяву про розгляд клопотання слідчого про арешт майна без його участі та його підзахисного.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

За таких обставин, приймаючи до уваги те, що слідчий суддя, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, у порядку, передбаченому кримінальним процесуальним законодавством України, створив необхідні умови для реалізації власником майна, про арешт якого порушується питання у клопотанні, його процесуальних прав на участь у розгляді цієї справи у суді, ураховуючи, що підстав для визнання явки власника майна обов`язковою немає, вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності осіб, що не з`явились.

Згідно з ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування під час розгляду клопотання слідчим суддею за допомогою технічних засобів не здійснювалося.

Вивчивши клопотання та дослідивши його матеріали, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінивши кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до такого висновку.

Положеннями ст. 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження, одним із яких є арешт майна, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення, у тому числі, збереження речових доказів (п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України).

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000621 від 29 жовтня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за фактом зберігання військовослужбовцем Збройних Сил України за місцем свого проживання без передбаченого законом дозволу бойових припасів, вибухових пристроїв іноземного виробництва, який має намір збути їх на території Чернігівської області.

Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду від 03 квітня 2025 року було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_5 за адресою: АДРЕСА_2 .

Згідно з протоколом обшуку від 23 квітня 2025 року в ході проведення санкціонованого обшуку вказаного помешкання було виявлено та вилучено: - мобільний телефон марки «Maxcom» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім карткою; - мобільний телефон марки «Redmi»; - грошові кошти купюрами 1000 гривень АЗ9146272, 500 гривень ЗА7681272, 100 гривень ЕЄ9078259, 200 гривень ДА6866963, 50 гривень ЕГ8695771, 20 гривень АН6794974.

Постановою слідчого від 25 квітня 2025 року зазначені вилучені під час обшуку речі визнано речовими доказами і приєднано до матеріалів кримінального провадження.

Статтею 1 Протоколу № 1 до Конвенції про захист прав і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

Європейський суд з прав людини у свої рішення неодноразово зазначав, що вимога законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення ЄСПЛ у справах «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення ЄСПЛ у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення ЄСПЛ у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства»).

Матеріали клопотання свідчать про наявність достатніх підстав вважати, що на цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою, визначеною п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою збереження речового доказу.

За таких обставин, враховуючи, що в даному випадку обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження та обставини кримінального провадження станом на час прийняття рішення вимагають вжиття такого методу державного регулювання як накладення арешту, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

При цьому, доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження слідчим суддею не встановлено.

Керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, статтями 107, 131, 132, 171-173, 175, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого відділу слідчого управління ГУНП в Чернігівській області ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000621 від 29 жовтня 2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме:

- мобільний телефон марки «Maxcom» ІМЕІ: НОМЕР_1 , НОМЕР_2 з сім карткою;

- мобільний телефон марки «Redmi»;

- грошові кошти купюрами 1000 гривень АЗ9146272, 500 гривень ЗА7681272, 100 гривень ЕЄ9078259, 200 гривень ДА6866963, 50 гривень ЕГ8695771, 20 гривень АН6794974, заборонивши відчужувати, розпоряджатися в будь-який спосіб та користуватися вказаним майном.

Підозрюваний, його захисник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню та може бути оскаржена безпосередньо до Чернігівського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1