Справа № 342/112/25
Провадження № 1-кп/342/93/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Городенка

Городенківський районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у судовому засіданні у залі суду м. Городенка матеріали кримінального провадження №0000007 від 14.01.2025 про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ясенів-Пільний, зареєстрований у АДРЕСА_1 , громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не працює, неодружений, на утриманні нікого немає, раніше несудимий,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

в с т а н о в и в :

Обвинувачений ОСОБА_3 переробив вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу; носив та зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу.

Кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Так, у 2020 році, точної дати та часу досудовим розслідуванням не встановлено, ОСОБА_3 , перебуваючи за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , замовив в інтернет-магазині стартовий (сигнально-шумовий) самозарядний пістолет «OLYMPIC-6», виробник Італія. В подальшому, на початку березня 2022 року ОСОБА_3 , якому було відомо про конструктивні особливості будови пістолета, виник злочинний умисел, спрямований на переробку вказаного стартово-сигнального пістолета на вогнепальну зброю. З метою приведення свого злочинного умислу до виконання, на початку березня 2022 року, ОСОБА_3 , перебуваючи у гаражному приміщенні за місцем свого проживання у АДРЕСА_1 , самовільно, за допомогою наявного у нього електричного дриля та металевого свердла, просвердлив отвір у стволі пістолета, в результаті чого вказаний пістолет втратив своє першопочаткове цільове призначення, як такого, що призначений для стрільби виключно патронами несмертельної дії шумовими снарядами, в результаті чого даний пістолет набув властивостей вогнепальної зброї. Згідно висновку судово-балістичної експертизи від 20.01.2025 №СЕ-19/109-24/1136-БЛ, наданий на дослідження предмет подібний на револьвер, відноситься до вогнепальної короткоствольної зброї, яка не є спортивною чи мисливською. Дана зброя є короткоствольною вогнепальною зброєю, яку виготовлено шляхом переробки саморобним способом 5,6 мм стартово-сигнальним револьвером моделі «OLYMPIC-6» промислового виробництва, який призначений для стрільби виключно шумовими (холостими) патронами 5,6 мм Hilti для подачі звукових сигналів з метою самозахисту (відлякування собак, протягування звуком уваги оточуючих в складній ситуації), а також при проведенні спортивних і спортивно-масових заходів. У револьвері моделі «OLYMPIC-6» промислового виробництва одну з камер барабану пристосовано для 5,6 мм (LR) спортивно-мисливського патрону кільцевого спалаху. Револьвер придатний для стрільби з переробленої камери 5,6 мм (LR) спортивно-мисливськими патронами кільцевого спалаху.

Крім того, 14.01.2025, близько 12.30 год, ОСОБА_3 , який ішов по вулиці Вітовського у с.Котиківка Городенківської ТГ Коломийського району, було зупинено о/у СКП відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 для перевірки документів, які посвідчують особу. Під час проведення перевірки у ОСОБА_3 , на прохання поліцейського, який спитав з приводу наявності заборонених предметів, останній вийняв з кишені своєї куртки та надав вказаному працівнику поліції предмет, ззовні схожий на пістолет з маркуванням «OLYMPIC-6», виробник Італія. Вказаний пістолет ОСОБА_3 , не маючи передбаченого законом дозволу на зберігання вогнепальної зброї, в порушення вимог Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою КМУ від 12.10.1992 року №576, та Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вонепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також затвердженої наказом МВС від 21.08.1998 року №622 (із змінами та доповненнями), зберігав по місцю свого проживання у АДРЕСА_1 до 14.01.2025.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_3 вчинив переробку вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; носив та зберігав вогнепальну зброю без передбаченого законом дозволу, тобто кримінальні правопорушення, передбачені ч.1ст. 263-1, ч.1 ст.263 КК України.

Прокурор у судовому засіданні висловив думку щодо недоцільності дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, на підставі ч.3 ст.349 КПК України. Просив визнати обвинуваченого винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України, та застосувати до нього покарання, передбачене санкціями статей у виді трьох років позбавлення волі за ч.1 ст.263-1 КК України, трьох років позбавлення волі за ч.1 ст.263 КК України; із застосуванням вимог ст.70 КК України шляхом часткового складання покарань призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком чотири роки; стягнути з обвинуваченого витрати за проведені експертизи та вирішити долю речових доказів.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_3 , який відмовився від захисника для здійснення його захисту, погодився щодо недослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Вину у вчиненому кримінальному правопорушенні визнав повністю, вказавши, що погоджується зі всіма обставинами кримінального правопорушення, які зазначені в обвинувальному акті, щиро розкаюється у вчиненому. Пояснив, що придбав та переробив пістолет для самозахисту. Просив суд суворо не карати.

Згідно ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду від 22 березня 2018 року в справі № 521/11693/16-к, щодо застосування ч. 3 ст. 349 КПК, суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. Однак ця норма не звільняє суд від обов`язку встановити обставини, які підлягають доказуванню в кримінальному провадженні та визначені ст. 91 КПК. Тобто законодавець зобов`язує суд встановити усі обставини, що мають значення для кримінального провадження, а ст. 349 КПК лише визначає обсяг та порядок дослідження доказів на підтвердження цих обставин.

Суд зазначає, що незважаючи на те, що розгляд справи здійснюється у порядку ч.3 ст.349 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Враховуючи показання обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо повного визнання вини у вчиненні інкримінованих йому органом досудового розслідування кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України, те, що він не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, той факт, що його винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень доведена зібраними органом досудового розслідування матеріалами кримінального провадження, у суду не має сумнівів в добровільності та правдивості його позиції, вислухавши думку прокурора, суд, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України, дослідження доказів відносно фактичних обставин справи визнав недоцільним, у зв`язку з чим суд обмежив їх допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого, а також досудової доповіді.

Суд дослідив матеріали кримінального провадження, зокрема, копію паспорта громадянина України ОСОБА_3 , довідки КНП «Городенківська БЛІЛ» Городенківської міської ради про неперебування обвинуваченого на обліку у кабінетах лікаря-психіатра та лікаря-нарколога; характеристику з місця проживання обвинуваченого, який зарекомендував себе позитивно; вимогу про судимість, згідно якої обвинувачений раніше несудимий; висновок органу пробації.

Згідно з досудовою доповіддю Коломийського районного сектору №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Івано-Франківській області ризик повторного вчинення обвинуваченим ОСОБА_3 , кримінального правопорушення середній, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб середній; орган пробації вважає, що виправлення особи без позбавлення або обмеження волі можливе.

Суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 , у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень за обставин, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю, і його дії вірно кваліфіковано за ч.1 ст. 263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України як умисні дії, що виразились у переробці вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу; незаконному носінні та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Об`єктом кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України, є громадська безпека в частині убезпечення від порушення правил обігу вогнепальної і холодної зброї, бойових припасів, вибухових речовин, вибухових пристроїв. Загально небезпечні предмети при їх неконтрольованому поширенні становлять підвищену загрозу для суспільства. Тому встановлені спеціальні правила поводження зі зброєю, боєприпасами, вибухівкою, визначено, з якими з цих предметів громадяни взагалі не вправі вчиняти будь-яких дій, а які дії можна виконувати на підставі спеціального дозволу.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч.1 ст. 263-1 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

За вчинення злочину, передбаченого санкцією ч.1 ст.263 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

Визначені у ст. 65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, а також призначення покарання нижчого, ніж передбачене санкцією статті (частини статті), завданням якої є виправлення та попередження нових злочинів. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України суд, призначаючи покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ст. 65 КК України, пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Обставиною, що відповідно до ст.66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у вчиненому кримінальному правопорушенні є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що відповідно до ст.67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Відповідно до роз`яснень, що містяться у п. 3 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» досліджуючи дані про особу підсудного, суд повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан, тощо.

При призначенні покарання ОСОБА_3 , суд, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, враховує обставини вчинених ним кримінальних правопорушень, особу обвинуваченого, а також вимоги ст. 50 КК України, що метою покарання є не тільки кара, а також виправлення засудженого та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та вважає необхідним та достатнім для виправлення ОСОБА_3 , призначити покарання у межах санкцій ч.1 ст. 263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України, які передбачають відповідальність за вчинене, у виді позбавлення волі.

На підставі викладеного, суд вважає, що ОСОБА_3 слід обрати покарання за ч.1 ст.263-1 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч.1 ст.263 КК України у виді позбавлення волі на строк три роки, остаточно призначивши покарання із застосуванням ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань у виді чотирьох років позбавлення волі.

Разом з тим, враховуючи засудження обвинуваченим свого вчинку та його бажання вести надалі законослухняний спосіб життя, що свідчить про те, що він став на шлях виправлення, той факт, що обвинувачений раніше несудимий, пом`якшуючі покарання обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, наслідки кримінальних правопорушень, які не є тяжкими, те, що кримінальними правопорушеннями шкоди не завдано, думку органу пробації, суд вважає, що виправлення та перевиховання ОСОБА_3 можливе без ізоляції від суспільства, із застосуванням положень ст. 75 КК України, звільнивши останнього від відбування покарання з випробуванням та покладанням на нього відповідних обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Призначене судом покарання є необхідним і достатнім заходом примусу для перевиховання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідає тяжкості вчинених ним правопорушень, сприятиме дотриманню обвинуваченим правослухняної поведінки у майбутньому та забезпечує баланс між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи.

Крім того, суд приймає до уваги ту обставину, що під час досудового розслідування щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , слідчим суддею Городенківського районного суду було обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, та в подальшому, за відсутністю клопотань учасників процесу, заходи забезпечення кримінального провадження під час судового провадження не застосовувалися.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової експертизи, відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, слід покласти на обвинуваченого.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 12, ч.1 ст.263-1 КК України, ч.1 ст.263 КК України ст.ст. 349, 369-371, 373-374, 394 КПК України, суд,

у х в а л и в:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263-1, ч.1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст.263-1 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

- за ч.1 ст.263 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, шляхом часткового складання призначених покарань, призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного за цим вироком покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк 1 (один) рік.

Відповідно до положень п.п.1,2 ч.1,п.2 ч.3 ст.76 КК України зобов`язати ОСОБА_3 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Стягнути із ОСОБА_3 в дохід держави процесуальні витрати за проведення експертиз за №СЕ-19/109-25/1136-БЛ від 20.01.2025, №СЕ-19/109-25/1135-БЛ від 20.01.2025 у розмірі 3979,50 гривень.

Речові докази по справі: револьвер моделі OLYMPIC-6» калібру 5,6 мм (LR), який поміщено у спецпакет №PSP2043630 (квитанція №553) та патрони травматичної дії у кількості 5 (п`яти) штук калібру 5,6 мм, які поміщені у спец пакет №6133074 (квитанція №553), які зберігаються у камері зберігання речових доказів відділення поліції №2 (м.Городенка) Коломийського РВП ГУ НП у Івано-Франківській області, знищити.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду першої інстанції не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1