Провадження №11-сс/801/352/2025
Головуючий у суді 1-ї інстанції: Волошин
ВІННИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 квітня 2025 року м. Вінниця

Вінницький апеляційний суд у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 ,

ОСОБА_3 ,

з секретарем судового засідання ОСОБА_4 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

підозрюваного ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2025 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 в кримінальному провадженні № 0000629 від 16.04.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

в с т а н о в и в :

Ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2025 задоволено клопотання слідчого СВ Вінницького районного управління поліції Головного управління Національної поліції у Вінницькій області ОСОБА_8 та відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування до 22.06.2025 включно та визначено заставу в розмірі 242 240 гривень.

На таке судове рішення захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Вважає, що стороною обвинувачення не доведено, що більш м`який запобіжний захід не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Водночас вважає, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України відсутні, оскільки підозрюваний не переховувався від органів досудового розслідування та суду, свідки у кримінальному провадженні допитані, фактично всі докази по справі зібрані. Також наголошує на тому, що ОСОБА_6 вину у вчиненому злочині визнає повністю, має постійне місце проживання у м. Вінниці, де мешкає разом зі своєю бабусею.

Заслухавши доповідь судді, виступ підозрюваного ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу та просив розглянути справу у відсутність його захисника, прокурора ОСОБА_5 , який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та апеляційні доводи, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 29 Конституції України визначено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Згідно з ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

За змістом ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Як вбачається із матеріалів судового провадження, 16.04.2025 року до ЄРДР внесені відомості за № 0000629 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

22.04.2025 ОСОБА_6 було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, - тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), поєднаному з проникненням у інше приміщення, вчинене повторно в умовах воєнного стану.

Оскаржуваною ухвалою задоволено клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Постановляючи ухвалу про застосування запобіжного заходу, слідчий суддя прийшов до правильного висновку, з яким погоджується колегія суддів, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та наявність достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, й неможливість застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів.

Так, необхідність обрання підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчим суддею мотивовано зібраними в ході досудового розслідування доказами у їх сукупності та взаємозв`язку.

Наведені докази є фактичними даними, отриманими органом досудового розслідування шляхом проведення слідчих дій, й ці дані можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що ОСОБА_6 міг вчинити інкриміноване йому правопорушення, а значить підтверджують наявність обґрунтованої підозри.

При цьому судова колегія враховує, що факти, які доводять підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження чи пред`явлення обвинувачення, що є завданням наступних етапів кримінального провадження.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді, що при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу ОСОБА_6 підтверджено наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, при цьому відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Наведені слідчим суддею дані доводять необхідність застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою забезпечення виконання ним процесуальних обов`язків та запобігання ризикам, передбачених ч.1 ст. 177 КПК України, - переховування від органів досудового розслідування та/або суду, незаконний вплив на свідків у кримінальному провадженні.

Слідчим суддею також вірно зазначено, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до 8 років, раніше неодноразово судимий, неодружений, дітей на утриманні не має, не працює та не має стабільного та регулярного доходу, проживає за рахунок бабусиної пенсії.

Вищевказані факти свідчать про неможливість запобігання ризикам, передбаченим ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, у тому числі, цілодобового домашнього арешту, як цього просить захисник в поданій апеляційній скарзі.

Доводи апелянта про те, що підозрюваний має постійне місце проживання у м. Вінниці, де мешкає разом зі своєю бабусею, що свідчить про наявність у нього соціальних зв`язків, а також те, що ОСОБА_6 повністю визнає свою вину, ризики у кримінальному провадженні не зменшують та на правильність висновку щодо необхідності застосування до підозрюваного саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не впливають.

Отже, слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування до підозрюваного лише найсуворішого запобіжного заходу, так як більш м`які запобіжні заходи не зможуть забезпечити його належної процесуальної поведінки, з чим погоджується колегія суддів.

При цьому такий висновок слідчого судді не суперечить практиці Європейського суду з прав людини, у рішеннях якого, зокрема, у справах «Лабіта проти Італії» від 06.04.2000, «Летельє проти Франції» від 26.06.1991, наголошено, що тримання особи під вартою може бути виправдано за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 24.04.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набуває законної сили з моменту оголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_3 ОСОБА_2