Дата документу 22.04.2025
Справа № 334/2083/25
Провадження № 1-кп/334/490/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

22 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Ленінський районний суд м.Запоріжжя, у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження внесене 17.02.2025 до ЄРДР за № 0000338 (334/2083/25, 1-кп/334/490/25) за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м.Запоріжжя, громадянки України, освіта середньо-спеціальна, незаміжня, зареєстрована та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 раніше не судима,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.

з поданою у підготовчому судовому засіданні угодою про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченою,

за участі: прокурора ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_3 , захисника обвинуваченої адвоката ОСОБА_5 , -

встановив:

Формулювання обвинувачення.

Згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 обвинувачується у наступному.

ОСОБА_3 , в порушення вимог ст. ст. 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», та Порядку провадження діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, та контролю за їх обігом» затвердженого постановою Кабінету міністрів України № 589 від 03.06.2009, згідно яких діяльність з обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, зазначених у Таблиці 1 Списку №2 Переліку особливо небезпечних психотропних речовин, затвердженої Постановою КМУ № 770 від 06.05.2000, без відповідного дозволу заборонено, умисно, у невстановленому слідством місці, у невстановлений слідством час, придбала 11 (одинадцять) зіп- пакетів з речовиною кристалічного походження білого кольору, яка містить у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVPу великому розмірі та психотропну речовину, обіг якої обмежено - метамфетамін, яку стала незаконно зберігати при собі в сумці, без мети подальшого збуту.

В подальшому, 17 лютого 2025 року, в період часу з 00 години 17 хвилин до 00 години 56 хвилин, під час проведення огляду місця події за адресою: місто Запоріжжя, проспект Металургів, біля будинку №16, у ОСОБА_3 в сумці було вилучено 11 (одинадцять) зіп-пакетів з речовиною кристалічного походження білого кольору, з яких у 2 (двох) зіп-пакетах міститься особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, загальна маса якої складає 3,97229 г (в перерахунку на основу), що відповідно до Таблиці №2 невеликих, великих та особливо великих розмірів психотропних речовин, що знаходяться у незаконному обігу, є великим розміром та у 9 (дев`яти) зіп- пакетах міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальна маса якої складає 1,10637 г (в перерахунку на основу), яку ОСОБА_3 незаконно придбала та зберігала при собі, без мети збуту.

Стаття Кримінального кодексу України, що передбачає кримінальне правопорушення, у вчиненні якого обвинувачувалася особа.

ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст. 309 КК України, а саме у незаконному придбанні та зберіганні психотропної речовини у великих розмірах, без мети збуту.

21 квітня 2025 року у даному кримінальному провадженні укладено угоду про визнання винуватості.

Угода укладена між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 за участю захисника адвоката ОСОБА_5 .

Відповідно до угоди, обвинувачена ОСОБА_3 повністю та беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення в обсязі висунутого обвинувачення та зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість в обсязі висунутого обвинувачення у судовому провадженні.

Сторони угоди узгодили покарання обвинуваченій ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України у виді 1 року позбавлення волі. Застосувати ст.. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Згідно з угодою, обвинувачена ОСОБА_3 згодна на призначення вказаного покарання.

Відповідно до угоди, сторонам відомо та зрозуміло, що у відповідності до вимог статті 473 КПК України наслідком укладення та затвердження даної угоди про визнання винуватості для прокурора і підозрюваного є обмеження їх права на оскарження вироку згідно з положеннями частини четвертої статті 394 та частини третьої статті 424 КПК України, а для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України.

В угоді сторонами обумовлено наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Мотиви, з яких суд виходив при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам цього Кодексу та закону і ухваленні вироку, та положення закону, якими він керувався.

Суд доходить до висновку про необхідність затвердження угоди про визнання винуватості, виходячи з наступного.

1. ОСОБА_3 підтримала укладення угоди. Вказала, що уклала угоду добровільно. Насильства, примусу чи погроз до неї ніхто не застосовував. Обіцянок, чи будь-яких інших обставин, не передбачених угодою їй ніхто не надавав. Зі скаргами на сторону обвинувачення під час здійснення провадження не зверталась. Обвинувачена повідомила, що беззастережно визнає свою вину у вчиненому кримінальному правопорушенні, щиро розкаюється. Розуміє характер обвинувачення та погоджується з його формулюванням, що зазначене в угоді та підтверджено в судовому засіданні.

ОСОБА_3 зазначила, що цілком розуміє, що має право на повний судовий розгляд, у якому прокурор має довести усі обставини кримінального правопорушення. І вона при цьому має право мовчати, допитати під час такого розгляду свідків обвинувачення, подати клопотання про виклик свідків і подати докази, що свідчать на її користь. Однак, при цьому наполягає на укладенні угоди. Вона повністю усвідомлює вид покарання, призначення якого обумовлене угодою, а також інші заходи, що будуть застосовані до неї у разі затвердження угоди.

Захисник ОСОБА_5 повідомив, що здійснював захист обвинуваченої під час досудового слідства, в тому числі під час укладення угоди. Повністю підтвердив зазначені його підзахисною дані.

2. Прокурор угоду підтримав, зазначив про її добровільність. Повідомив, що розглядуване кримінальне правопорушення належить до числа тих, щодо яких законом передбачена можливість укладення угоди про визнання винуватості.

3. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам (стаття 469 КПК України).

4. Відповідно до частини 7 статті 474 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо:

1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди;

2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства;

3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб;

4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним;

5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань;

6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

4.1. Умови угоди не суперечать вимогам закону, дії ОСОБА_3 кваліфіковано вірно, за ними можливе укладення угоди.

Судом встановлено, що угоду укладено у провадженні щодо кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

Прокурором вірно кваліфіковано дії ОСОБА_3 за ч. 2 ст. 309 КК України, що з`ясовувалось та підтверджено у судовому засіданні; узгоджене покарання передбачене станцією інкримінованої статті.

Тобто, підстав для відмови у затвердженні угоди, через її невідповідність вимогам закону немає, оскільки правова кваліфікація дій обвинуваченої, яка є вірною, дозволяє укладення угоди про визнання винуватості.

4.2. Судом не встановлено підстав вважати, що укладення угоди не було добровільним.

Сторони угоди, а також захисник, підтвердили добровільність її укладення. У суду не виникло жодних сумнівів у добровільності укладення угоди про визнання винуватості.

4.3. Виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань є цілком можливим.

4.4. Судом встановлено фактичні підстави для визнання винуватості ОСОБА_3 .

Вивченням обвинувального акту та угоди про визнання винуватості з`ясовано, що існують підстави стверджувати, що ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України. Фактичні обставини, описані у обвинувальному акті, формулювання обвинувачення, вказане в угоді, підтвердження ОСОБА_3 цих обставин, дають можливість суду дійти висновку щодо існування фактичних підстав для визнання винуватості обвинуваченого.

Отже, угода відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України та закону. Підстав для відмови у її затвердженні немає.

Щодо покарання.

1. Сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_3 повинна понести за вчинене кримінальне правопорушення.

За вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України сторони узгодили покарання у виді 1 року позбавлення волі. Застосувати ст.. 75 КК України та звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком та покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень статей 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого обвинувачення, а саме: його класифікації за статтею 12 КК України, особливостей і обставин вчинення: форми вини, мотиву і мети, способу, стадії вчинення, характеру і ступеня тяжкості наслідків, що настали, даних про особу обвинуваченого, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Згідно з частиною п`ятою статті 65 Кримінального кодексу України у випадку затвердження вироком угоди про визнання вини суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

ОСОБА_3 вчинила нетяжкий злочин, раніше не судима, на диспансерному обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченої, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 66 КК України є щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченої не встановлено.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03 жовтня 2002 року Європейський суд з прав людини зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

Враховуючи те, що обвинувачена ОСОБА_3 вчинила нетяжкий злочин, її особу, ступінь вини, щире каяття обвинуваченої, позитивну поведінку обвинуваченої після вчинення злочину (не порушувала покладені на неї процесуальні обов`язки щодо явки до органу досудового розслідування, суду), суд вважає необхідним призначити узгоджене покарання за ч. 2 ст. 309 КК України у виді позбавлення волі строком на 1 рік, та з урахуванням вимог ст.75 КК України приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченої без ізоляції від суспільства та звільнення ОСОБА_3 від призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

З урахуванням викладеного суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості між сторонами шляхом ухвалення вироку і призначення обвинуваченій узгодженої міри покарання.

Відповідно до ч.4 ст.174, п.1 ч.4 ст.374 КПК України, суд скасовує арешт майна обвинуваченої ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.03.2025.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до положень ст.100 КПК України.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України підлягають стягненню з обвинуваченої ОСОБА_3 процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 5173,35 грн. в дохід держави (висновок експерта № СЕ-19/108-25/3883-НЗПРАП від 19.02.2025).

На підставі викладеного та керуючись п. 1 ч. 3 ст. 314, ст.ст.373, 374, 376 п. 2 ч. 4 ст. 469, ст. 472, ч. 2 ст.473, ст.ст. 474, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 21 квітня 2025 року у кримінальному провадженні №0000338 від 17.02.2025 укладену між прокурором Дніпровської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області ОСОБА_4 та обвинуваченою ОСОБА_3 , за участю захисника - адвоката ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 309 КК України.

Призначити ОСОБА_3 за ч.2 ст. 309 КК України узгоджене між прокурором та обвинуваченою покарання у виді 1 року позбавлення волі.

На підставі ст.75 КК України звільнити засуджену ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на засуджену ОСОБА_3 обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Арешт майна обвинуваченої ОСОБА_3 , накладений ухвалою слідчого судді Ленінського районного суду м.Запоріжжя від 03.03.2025, скасувати.

Речові докази:

- мобільний телефон, належний ОСОБА_3 переданий на відповідальне зберігання обвинуваченій залишити ОСОБА_3 , за належністю.

- 11 (одинадцять) зіп-пакетів з речовиною кристалічного походження білого кольору, з яких у 2 (двох) зіп-пакетах особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено - PVP, загальна маса якої складає 3,97229 г (в перерахунку на основу), у 9 (дев`яти) зіп- пакетах міститься психотропна речовина, обіг якої обмежено - метамфетамін, загальна маса якої складає 1,10637 г, упаковані в полімерний спецпакет Експертної служби № 6051646, передані до камери схову ЗРУП ГУНП в Запорізькій області - знищити.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта у сумі 5173,35 грн.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України та з урахуванням обмежень визначених частиною другою статті 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м.Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за статтею 389-1 КК України.

Суддя: