Єдиний унікальний номер № 285/1732/24
Провадження № 1-кп/0285/323/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 травня 2025 року м. Звягель

Новоград-Волинський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючої судді…………........ ОСОБА_1 ,

секретаря…………..............….. ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора……………………... ОСОБА_3 ,

обвинуваченого.. ....................... ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду

розглянувши кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 08.03.2024 за №0000085,

по обвинуваченню: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м Київ, громадянина України,

українця, з неповною середньою освітою,

який зареєстрований в АДРЕСА_1 та проживає в тому ж населеному пункті, по АДРЕСА_2 ,

не працює, дітей неповнолітніх не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.337 ККУ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовозобов`язаним згідно ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» (далі по тексту Закон) підлягає взяттю на військовий облік військовозобов`язаних у територіальних центрах комплектування та соціальної підтримки.

Так, ОСОБА_4 проходив строкову службу у Збройних Силах України та 21.04.2000 був звільнений у запас, з якого у звязку зі зміною місця проживання був знятий 16.11.2004, однак в порушення вимог ч.3 ст.37 Закону після прибуття до нового місця проживання не став на військовий облік.

27.02.2024 ОСОБА_4 був належним чином попереджений про кримінальну відповідальність та отримав під особистий підпис письмове попередження, відповідно до якого його буде притягнуто до кримінальної відповідальності у разі неприбуття до Звягельського районного центру комплектування та соціальної підтримки (далі по тексту Центр комплектування), що по АДРЕСА_3 , у термін до 28.02.2024 для постановки на військовий облік військовозобов`язаних.

Реалізуючи свій протиправний умисел, спрямований на ухилення від військового обліку, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, грубо порушуючи ст.ст.1,2 Закону, п.п.2,5 Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, всупереч вимогам ст.65 Конституції України, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки своїх дій та бажаючи їх настання, будучи належним чином попередженим про кримінальну відповідальність за ухилення від військового обліку, за відсутності поважних причин ОСОБА_4 не прибув у визначений термін до 28.02.2024 до Центру комплектування, хоча мав для цього об`єктивну можливість. Таким чином, ОСОБА_4 ухилився від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений вину у пред`явленому обвинуваченні визнав повністю, підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, у скоєному щиро розкаявся, згоден з кваліфікацією своїх дій, не заперечує з приводу скороченого судового розгляду справи без дослідження доказів, які ним не оспорюються.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи і учасниками процесу не оспорюються.

Приймаючи до уваги той факт, що обвинувачений в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового слідства кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин та беручи до уваги, що прокурором також не оспорено фактичні обставини провадження, на підставі ч.3 ст.349 КПК України, за згодою усіх учасників процесу, судом визнано недоцільним дослідження доказів.

При цьому учасникам судового провадження роз`яснено, що вони будуть позбавлені права оспорювати ці обставини справи в апеляційному порядку.

Суд враховує, що відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 27.02.1980 у справі Девеер проти Бельгії, держава та її судові органи зобов`язані забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних справ шляхом спрощеного та скороченого розгляду, і суд має перевірити, чи не був такий вибір зумовлений виключно бажанням завершити справу швидко, без участі повної судової процедури та не привертаючи уваги громадськості та засобів масової інформації, чи бажанням бути обвинуваченим у вчиненні менш тяжких злочинів, заручившись підтримкою прокурора щодо отримання менш суворого покарання або взагалі звільнення від покарання за окремими епізодами справи.

Позиція обвинуваченого ОСОБА_4 щодо розгляду справи у порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК України, є добровільною і не пов`язана з вищевказаними чинниками, сумнівів у добровільності такої позиції в суду немає.

Дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, суд знаходить доведеною винність ОСОБА_4 та його умисні дії, які виразились в ухиленні військовозобов`язаного від військового обліку після попередження, зробленого відповідним керівником територіального центру комплектування та соціальної підтримки, суд кваліфікує за ч.1 ст.337 КК України.

Прокурор в судовому засіданні просив призначити обвинуваченому покарання у виді 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, з чим обвинувачений повністю погодився.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставин, які б обтяжували покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні виду і міри покарання ОСОБА_4 суд враховує:

ступінь тяжкості вчиненого ним правопорушення, яке є кримінальним проступком;

вік та дані про особу, який раніше судимий 18.03.2015 Ємільчинським районним судом Житомирської області за ч.3 ст.185 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; вину у скоєному визнав, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває; за місцем проживання характеризується посередньо, за місцем останньої роботи на ТОВ «Церсаніт Інвест» характеризується позитивно;

положення ст.ст.50, 65 КК України, згідно яким особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання передусім є виправним та превентивним засобом, в якій мають використовуватися не надмірні, а лише необхідні й зумовлені метою заходи. Виправлення як мета покарання це той наслідок, якого прагне досягнути держава передбаченими законом заходами примусу, це ті певні зміни в особистості винної особи, які утримують її в подальшому від вчинення нових злочинів. З моральної точки зору, виправлення обвинуваченого і є кінцевою метою покарання.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню.

Резюмуючи викладене, суд погоджується з думкою прокурора щодо виду та строку покарання та призначає обвинуваченому покарання у виді штрафу.

Саме таке покарання відповідатиме тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, сприятиме виправленню винної та попередженню вчинення нею нових злочинів, а також не буде становити «особистого надмірного тягаря для особи» та відповідатиме справедливому балансу між загальними інтересами суспільства й вимогами захисту основоположних прав особи.

Запобіжний захід не обирався і суд не вбачає підстав для його обрання.

Судові витрати та речові докази у справі відсутні.

Керуючись статтями 368, 371, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.337 КК України, та призначити йому покарання за цим законом у виді штрафу в розмірі 300 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 5100 грн.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження, якщо апеляційну скаргу не було подано. У випадку оскарження, вирок набирає законної сили за результатом апеляційного провадження.

Вирок може бути оскаржений шляхом подачі апеляційної скарги на нього через Новоград-Волинський міськрайонний суд до Житомирського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Головуюча суддя ОСОБА_1