Провадження № 1-кп/761/2070/2023
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 січня 2023 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі Шевченківського районного суду міста Києва, кримінальне провадження № 0003115, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2021 відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Гайворон Кіровоградської область, українця, громадянина України, із вищою освітою, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України,

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженки м. Полтава, українки, громадянки України, із вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_3 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м. Калінінград Російської Федерації, українця, громадянина України, із середньою освітою, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_4 приватний будинок, раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженки с. Іванівка Богуславського району Київської області, українки, громадянки України, із середньою освітою, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_5 приватний будинок, та проживаючої за адресою: АДРЕСА_6 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України,

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженки м. Могілевськ Республіки Білорусь, українки, громадянки України, із середньою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_7 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , уродженки м. Кіровоград, українки, громадянки України, із вищою освітою, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_8 , раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , уродженки с. Іванівці Ічнянського району Чернігівської області, українки, громадянки України, із вищою освітою, раніше не судимої,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_10 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_3 - адвоката ОСОБА_11 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_12 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_13 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_14 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_15 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_8 - адвоката ОСОБА_16 ,

захисника обвинуваченої ОСОБА_9 - адвоката ОСОБА_17 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

обвинуваченої ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

установив:

І. Історія провадження.

29.06.2022 до Шевченківського районного суду міста Києва надійшов обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0003115, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 09.08.2021, за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_13 , ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_14 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 302, ч. 3 ст. 303 КК України.

Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 29.06.2022 визначено головуючим суддею ОСОБА_1 .

Ухвалою суду від 30.06.2022 у даному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання.

ІІ. Позиція учасників судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченої ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_12 заявив клопотання про повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з тим, що зміст висунутого ОСОБА_4 обвинувачення є неконкретним, без належного викладення фактичних обставин кримінального правопорушення, а саме без зазначення часу, місця та способу вчинення кримінального правопорушення, що є недотриманням прокурором, при складанні обвинувального акта, вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України та істотно порушує право обвинуваченої на захист. Крім того, захисник ОСОБА_12 зазначив, що стороною обвинувачення вручено стороні захисту копію обвинувального акту від 27.06.2022, який не містить печатки органу прокуратури та належним чином не завірений, відповідно до п. 5.26 Національного стандарту України «Вимоги до оформлення документів» (ДСТУ 4163-2003), а відтак вказаний документ не набув статусу офіційного. Також захисник вказав, що сторона обвинувачення, зазначаючи в анкетних даних ОСОБА_4 інформацію про розгляд стосовно неї іншої справи по обвинуваченню у вчиненні аналогічних злочинів іншим судом, має на меті сформувати у суду упереджену думку щодо схильності ОСОБА_4 до вчинення кримінальних правопорушень та її винуватості, що свідчить про недотримання прокурором вимог ч. 2 ст. 291 КПК України.

Обвинувачена ОСОБА_4 підтримала клопотання свого захисника та просила обвинувальний акт повернути прокурору.

Захисник обвинуваченої ОСОБА_9 - адвокат ОСОБА_17 підтримав вищевказане клопотання та доповнив, що анкетні данні обвинуваченої ОСОБА_9 не відповідають дійсності, а тому обвинувальний акт підлягає поверненню прокурору.

Інші обвинувачені та їх захисники підтримали вищевказане клопотання та просили повернути прокурору обвинувальний акт.

Прокурор ОСОБА_10 проти задоволення клопотання про повернення обвинувального акта заперечувала, оскільки, на її думку, обвинувальний акт складено з дотриманням вимог КПК України.

ІІІ. Положення закону, яким керувався суд.

Стаття 19 Конституції України закріплює обов`язок усіх органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх посадових осіб діяти лише на підставі, в межах та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України, при цьому жодному із них не надано права роз`яснювати норми закону, або трактували їх за власним переконанням.

Положеннями ч. 3 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визначено, що кожний обвинувачений у вчиненні кримінального правопорушення має щонайменше такі права: a) бути негайно і детально поінформованим зрозумілою для нього мовою про характер і причини обвинувачення, висунутого проти нього; b) мати час і можливості, необхідні для підготовки свого захисту.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Так, відповідно до ст. 26 КПК України, суд у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень.

Згідно з п. 3 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Згідно ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у ст. 291 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 2 ст. 291 КПК України встановлено виключний перелік відомостей, що має містити обвинувальний акт:

1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер;

2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

3-1) анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство);

4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора;

5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення;

6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання;

7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням;

7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими;

8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування);

8-1) розмір пропонованої винагороди викривачу;

9) дату та місце його складення та затвердження.

Згідно ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається:

1) реєстр матеріалів досудового розслідування;

2) цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування;

3) розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу);

4) розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного;

5) довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

У рішенні у справі «Маттоціа проти Італії» від 25.07.2000, зокрема, зазначено, що «…обвинувачений у вчиненні злочину має бути негайно і детально проінформований про причину обвинувачення, тобто про ті факти матеріальної дійсності, які нібито мали місце і є підставою для висунення обвинувачення; а також про характер обвинувачення, тобто юридичну кваліфікацію згаданих фактів. Хоча ступінь детальності інформування обвинуваченого залежить від обставин конкретної справи, однак у будь-якому випадку відомості, надані обвинуваченому, повинні бути достатніми для повного розуміння останнім суті висунутого проти нього обвинувачення, що є необхідним для підготовки адекватного захисту. У цьому відношенні обсяг та доречність наданої обвинуваченому інформації слід оцінювати крізь призму положення, закріпленого у п. b ч.3 ст. 6 Конвенції».

ІV. Висновки та мотиви суду.

Вислухавши думку учасників підготовчого судового засідання, дослідивши зміст обвинувального акта та додатків до нього, проаналізувавши доводи клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_12 про повернення обвинувального акта прокурору, суд дійшов висновку, що це клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Обов`язок щодо того, що обвинувальний акт повинен відповідати вимогам ст.291 КПК України, нормами кримінального процесуального закону покладається саме на прокурора.

Під формулюванням обвинувачення слід розуміти короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому.

Суд ураховує, що визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані, в своїй сукупності дають уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

Вказана позиція кореспондується з правовою позицією Касаційного Кримінального Суду в складі Верховного Суду, яка висловлена у постанові від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17, відповідно до якої кримінальний процесуальний закон не надає повноважень суду до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи, перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, у тому числі, й у сторону збільшення, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо. Визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора.

Між тим, доводи захисника на обґрунтування необхідності повернення обвинувального акта зводяться саме до оцінки фактичних обставин справи та доказів сторони обвинувачення, що є недопустимим у підготовчому судовому засіданні.

Як вбачається з обвинувального акта, в ньому викладено правову кваліфікацію дій обвинуваченої із викладенням юридичної формулювання обвинувачення, що свідчить про дотримання прокурором вимог п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто міститься виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, яке прокурор вважає встановленим та його правова кваліфікація з посиланням на статтю закону України про кримінальну відповідальність. Крім того, сформульовано обвинувачення із зазначенням дій, які були вчинені обвинуваченим, а також обставини, які, відповідно до положень КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Суд також наголошує, що конкретність та доведеність обвинувачення досліджуються в ході судового розгляду та оцінюються судом в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, і не можуть бути предметом оцінки під час підготовчого судового засідання.

Таким чином, на переконання суду, викладені прокурором в обвинувальному акті фактичні обставини кримінального правопорушення є достатніми для повного розуміння обвинуваченою суті висунутого проти неї обвинувачення.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що відсутність вказаних відомостей у обвинувальному акті перешкоджатиме обвинуваченій ОСОБА_4 реалізувати своє право на захист, оскільки це право, як визначено частиною першою статті 20 КПК України, передбачає можливість обвинуваченої надати усні або письмові пояснення з приводу обвинувачення, право збирати і подавати докази на підтвердження невинуватості, брати особисту участь у кримінальному провадженні, користуватися правовою допомогою захисника, а також реалізовувати інші процесуальні права, передбачені цим Кодексом.

Вказані права є процесуальними гарантіями забезпечення права особи на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, їх реалізація не залежать від обсягу висунутого проти неї обвинувачення, адже відповідно до принципу диспозитивності обвинувачена є вільною у їх використанні у межах та у спосіб, передбачених Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до ч. 4 ст. 291 КПК України містить обов`язок сторони обвинувачення вручити обвинуваченому копію обвинувального акта, що є невід`ємною складовою права на справедливий суд, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки за своєю правовою природою є офіційним доведенням до відома особи фактичних та юридичних підстав пред`явленого відповідно до обвинувального акта обвинувачення, визначає межі судового розгляду та створює умови для реалізації права особи захищатися від висунутого обвинувачення.

Гарантією обізнаності особи про суть висунутого проти неї обвинувачення є тотожність змістів обвинувального акта, який надається суду з метою його подальшого розгляду, та обвинувального акта, який вручається особі перед його направленням до суду.

Недоліком обвинувального акта, на думку захисників, є відсутність проставленої печатки органу прокуратури в обвинувальному акті від 27.06.2022, який вручено стороні захисту, що має наслідком того, що вказаний документ не набув офіційного статусу. Відхиляючи цей аргумент сторони захисту, суд враховує, що ст. 291 КПК України містить вичерпний перелік вимог, яким має відповідати обвинувальний акт, зокрема, частиною третьою цієї статі визначено спосіб затвердження обвинувального акта шляхом його підписання прокурором. Отже, чинний КПК України не містить вимог щодо необхідності скріплення підпису прокурора печаткою органу прокуратури. Крім того, обвинувальний акт направлений до суду містить печатку Шевченківської окружної прокуратури міста Києва.

При цьому, слід зазначити, що КПК України не визначає спосіб виготовлення копії обвинувального акта та не містить вимог щодо її оформлення.

Клопотання захисника не містить доводів щодо невідповідності врученого примірника обвинувального акта змісту обвинувального акта, направленого до суду, отже, у суду відсутні підстави констатувати порушення права ОСОБА_4 .

А тому, суд не вбачає порушень вимог ст. 291 КПК України в частині оформлення копії обвинувального акта, врученого стороні захисту.

Також суд не вбачає підстав для повернення обвинувального акта прокурору, внаслідок зазначення стороною обвинувачення в анкетних даних обвинуваченої ОСОБА_4 про наявність іншого кримінального провадження відносно неї, яке розглядається судом.

Також, невідповідність анкетних даних обвинуваченої ОСОБА_9 , а саме: не вірне зазначення її місце проживання, не може слугувати підтвердженням того, що обвинувальний акт не відповідає вимогам ст. 291 КПК України, та бути підставою для повернення обвинувального акту прокурору, оскільки це не є перешкодою для призначення кримінального провадження до судового розгляду та розгляду кримінального провадження по суті. Крім того, дані про особу обвинуваченої підлягають встановленню та дослідженню під час судового розгляду.

Суд виходить з усталеної практики ЄСПЛ, так, хоча п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (пункт 29 рішення у справі «Ruiz Torija v. Spain» від 09.12.1994, № 303-A; пункт 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України», заява № 4909/04).

Розглядаючи поставлене питання у підготовчому засіданні про повернення прокурору обвинувального акту, суд надав відповіді на всі вагомі аргументи сторін кримінального провадження.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що в клопотанні захисника ОСОБА_12 не наведено підстав для повернення обвинувального акту прокурору, у зв`язку з чим, у задоволенні клопотання про повернення обвинувального акту прокурору слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 2, 7, 17, 291, 314-316, 372, 532 Кримінального процесуального кодексу України, суд

постановив:

Клопотання захисника обвинуваченої ОСОБА_4 - адвоката ОСОБА_12 про повернення прокурору обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0003115, - залишити без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та окремому оскарженню не підлягає. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч. 1ст. 392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1