УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/629/25

Провадження № 1-кп/486/174/2025

05 червня 2025 року Південноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Південноукраїнську Миколаївської області клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст. 307 КК України,

В С Т А Н О В И В:

У провадженні Південноукраїнського міського суду Миколаївської області перебуває кримінальне провадження внесене 24.03.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000192, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

02.06.2025 року прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку тримання під вартою на 60 днів, а раніше визначений розмір застави зменшити, а саме до розміру 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб 302 800 гривень, оскільки обвинувачений перебуває під вартою майже сім місяців з визначеною заставою у розмірі 454 200 грн, що з урахуванням вказаного періоду, є непомірною витратою для обвинуваченого ОСОБА_4 та його родичів, а тому існує така необхідність у зменшенні її розміру, а також визначені оновленого переліку обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, при її внесенні. Обґрунтовано ти, що ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 17.10.2024 року до підозрюваного ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, який неодноразово продовжено та ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2025 року продовжено строк тримання під вартою до 15.04.2025 року включно, а останній раз ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.04.2025 продовжено строк тримання під вартою до 14.06.2025 включно, у якій було залишено без змін заставу в розмірі 454 200 грн та обов`язки, передбачені п. п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі її внесення. Так, на даний час продовжують існувати ризики, передбачені п. п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України ризиків, а саме: ОСОБА_4 переховуватись від суду; вчинити інше кримінальне правопорушення. Однак, ризик можливого переховування від суду обґрунтовується тим, що, у разі визнання ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, йому загрожує виключна міра покарання у вигляді позбавленні волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна. Втім відсутні міцні соціальні зв`язки (запобіжники), що давали б можливість стверджувати про соціальний тягар та залежність від обвинуваченого як приклад дружина, діти, особи на утриманні, офіційне місце роботи, особисті поручителі тощо. Окрім цього, ризик вчинення іншого кримінального правопорушення обґрунтовується тим, що під час здійснення досудового розслідування не встановлено будь-яких інших доходів у обвинуваченого окрім від незаконної діяльності в сфері обігу наркотичних засобів та психотропних речовин, а зважаючи на невстановлені джерела постачання знайдених у ОСОБА_4 наркотичних засобів та особливо небезпечних психотропних речовин, може відновити зв`язки з такими особами. Враховуючи вищевикладене, та зважаючи на наявність вказаних ризиків, застосування більш м`яких запобіжних заходів, окрім як тримання під вартою, не задовольнить потреби виконати завдання кримінального провадження, не забезпечить нормальну процесуальну поведінку обвинуваченим. А тому, за наявності вказаних ризиків та обставин, що їх підтверджують, з метою недопущення подібних правопорушень та з метою забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків, просить обрати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

28.05.2025 року на адресу суду від ДУ «Дніпровської установи виконання покарань (№4)» надійшла заява обвинуваченого ОСОБА_4 про етапування його до виправної установи Миколаївської області, оскільки останній бажає приймати участь безпосередньо в залі судового засідання.

У підготовчому судовому засіданні, яке відбулося 02.06.2025 року, учасники судового розгляду підтримали заяву обвинуваченого щодо етапування.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав вказане клопотання та просив про його задоволення.

Захисник ОСОБА_5 заперечувала проти клопотання прокурора, вважає клопотання прокурора необґрунтованим, просить змінити запобіжний захід обвинуваченому з тримання під вартою на більш м`якший запобіжний захід, а саме домашній арешт за місцем проживання останнього.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді продовження тримання під вартою та просив застосувати до нього домашній арешт.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, суд прийшов до наступних висновків.

Судом встановлено, що ухвалою слідчого судді Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 04.04.2025 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, а саме до 15.04.2025 включно, а ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 15.04.2025 продовжено строк тримання під вартою до 14.06.2025 включно, у якій було також залишено без змін заставу в розмірі 454 200 грн та обов`язки, передбачені п. п. 1-4 ч. 5 ст. 194 КПК України, в разі її внесення.

Строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 14.06.2025 року, проте судове провадження у даному кримінальному провадженні не закінчено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 Кримінального процесуального кодексу України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Відповідно до ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Статтею 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 цього Кодексу.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини «Тейс проти Румунії», автоматичне продовження строків тримання під вартою суперечить Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а тому при вирішенні питання про продовження обвинуваченому строку тримання під вартою суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України.

У справі «Сергій Волосюк проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що зі спливом певного часу тяжкість злочину, в якому особа підозрюється чи обвинувачується, як єдина підстава тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може бути достатньою.

Продовження тримання під вартою може бути виправданим тільки за наявності певного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважує принцип поваги до особистої недоторканності (рішення ЄСПЛ «Харченко проти України», «Лабіта проти Італії»).

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Враховуючи викладене, при вирішенні питання про продовження ОСОБА_4 строку тримання під вартою, суд виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених у ст.177 КПК України, а саме: запобігання спробам обвинуваченого ухилитися від суду, продовжувати вчиняти інші кримінальне правопорушення.

За змістом ст. 199 КПК України підставою для продовження строку тримання під вартою є обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Обставини, на які посилається прокурор, як на підставу застосування запобіжного заходу, були враховані судом при обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На даний час будь-яких даних про зменшення чи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, для застосування відносно обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, не встановлено.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі понад три роки.

З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які стали підставою для застосування ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, продовжують існувати, зокрема: ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, за яке законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 9 до 12 років з конфіскацією майна; може переховуватись від органів досудового розслідування та суду; вчинити інші кримінальні правопорушення, а це свідчить про обґрунтованість і доведеність прокурором ризиків, передбачених ст. 177 КПК України. При цьому, жодних правових підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, в тому числі у вигляді цілодобового домашнього арешту, в судовому засіданні не встановлено.

Таким чином, клопотання прокурора про продовження обвинуваченому в обранні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, підлягає задоволенню.

У відповідності до ч. 1 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом.

Пунктом 3 ч. 5 ст. 182 КПК України визначено, що розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік», розмір прожиткового мінімуму на одну працездатну особу в розрахунку на місяць складає 3028 грн

Зважаючи на тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу обвинуваченого, суд вважає, що заставу останньому слід змінити та визначити у розмірі ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становитиме 302800 гривень.

Враховуючи якість зв`язку під час проведення відеоконференцій, яка не завжди забезпечує в достатній мірі можливість проводити судові засідання, суд вважає за необхідне вирішити питання про етапування ОСОБА_4 до ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для забезпечення його участі в ході розгляду кримінального провадження Південноукраїнським міським судом Миколаївської області.

За ст. 135 ч. 3 КПК України, особа, що перебуває під вартою, викликається через адміністрацію місця ув`язнення.

Відповідно до п. 12 ст. 537 КПК України, суд має право вирішувати питання про тимчасове залишення засудженого у слідчому ізоляторі або переведення засудженого з арештного дому, виправного центру, дисциплінарного батальйону або колонії до слідчого ізолятора для проведення відповідних процесуальних дій під час досудового розслідування кримінальних правопорушень, вчинених іншою особою або цією самою особою, за які вона не була засуджена, чи у зв`язку з розглядом справи в суді.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, а тому позбавлений можливості самостійно прибути в судове засідання, суд вважає за необхідне після його етапування тимчасово залишити останнього в ДУ «Миколаївський слідчий ізолятор» для розгляду Південноукраїнським міським судом Миколаївської області кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України.

Керуючись ст.ст. 194, 197, 314, 331, 372, 392 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, - задовольнити.

Заяву обвинуваченого ОСОБА_4 про етапування, - задовольнити.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Южноукраїнська Миколаївської області, громадянину України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на шістдесят днів, тобто до 13 серпня 2025 року включно.

Визначити ОСОБА_4 заставу в розмірі ста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 302800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень 00 копійок, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

Обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою протягом дії ухвали.

На підставі ч. 5 ст. 194 КПК України, покласти на обвинуваченого ОСОБА_4 у разі внесення застави наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора або Південноукраїнського міського суду Миколаївській області за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, у якому він перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- докласти зусиль до пошуку роботи та навчання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Визначити місячний термін дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави, з дня її внесення.

У разі внесення застави та з моменту звільнення обвинуваченого з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, обвинувачений зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави обвинувачений ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також якщо обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до прокурора або суду без поважних причин чи не повідомив про причини свої неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Етапувати обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю: м. Южноукраїнська Миколаївської області, з Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» на період розгляду справи та доставити його в приміщення суду.

Після етапування обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор» тимчасово залишити його в Державній установі «Миколаївський слідчий ізолятор» на час судового розгляду Південноукраїнським міським судом Миколаївської області кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307 КК України.

Копію ухвали направити начальнику Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», та начальнику Державної установи «Миколаївський слідчий ізолятор», для виконання.

Ухвала про продовження строку тримання під вартою може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти діб з дня її проголошення, а обвинуваченим з моменту отримання копії ухвали суду.

Суддя Південноукраїнського

міського суду ОСОБА_1