Березівський районний суд Одеської області
Справа № 494/975/24
Провадження № 1-кп/494/52/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.05.2025 року м. Березівка

Березівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника обвинуваченого - ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Березівка матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ківшарівка, Куп`янського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 12.06.2012 Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ч. ст. 190 КК України до позбавлення волі строком на 5 років 6 місяців, звільненого 11.06.2014 на підставі ст.2 ЗУ «Про амністію» від 08.04.2014 року; 25.06.2015 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 3 роки; 06.11.2015 року Хорольським районним судом Полтавської області за ч. 1 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки, звільненого 21.11.2017 на підставі ст. 81 КК України; 11.10.2019 року Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України до позбавлення волі строком на 3 роки 2 місяці, звільненого по відбуттю строку покарання 17.11.2022,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст. 125, ч.4 ст. 186 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

31.03.2024, приблизно о 17:40 год., більш точний час в ході судового розгляду не встановлено ОСОБА_5 , перебував разом з раніше знайомим ОСОБА_6 в приміщенні для охоронця, що розташоване на території гірськолижного курорту за адресою: вул. Шкільна 35, с. Степанівка, Березівського району Одеської області , де вони вживали алкогольні напої та в ході вживання яких, між ними виникла сварка.

У ході сварки, з мотивів раптово виниклих неприязних відносин, у ОСОБА_5 виник умисел на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_6 .

З метою реалізації свого протиправного умислу, направленого на спричинення ОСОБА_6 тілесних ушкоджень, ОСОБА_5 умисно, протиправно завдав два удари кулаком правої руки в область голови, три удари кулаками лівої та правої рук в обличчя ОСОБА_6 та п`ять ударів кулаком правої руки по тулубу потерпілого.

Своїми неправомірними діями, ОСОБА_5 спричинив потерпілому ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження, у вигляді синців та саден волосистої ділянки голови та обличчя, синців та одного садна правого плечового суглобу та правої верхньої кінцівки, множинних синців лівого плечового суглобу та лівої верхньої кінцівки, синців лівої нижньої кінцівки, множинних синців тулубу.

Таким чином, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, - в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Крім того, 31.03.2024, приблизно о 18:00 год., більш точний час в ході судового розгляду не встановлено, в період дії правового режиму воєнного стану, який введено в Україні відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022, що затверджений Законом України від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжено Указом Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, що затверджений Законом України від 21.04.2022 №2119-ІХ, продовжено Указом Президента України № 259/2022 від 18.04.2022, що затверджений Законом України від 21.04.2022 №22212-ІХ, продовжено Указом Президента України від 17.05.2022 року № 341/2022, що затверджений Законом України від 22.05.2022 № 2263-ІХ, продовжено Указом Президента України від 12.08.2022№ 573/2022, що затверджений Законом України від 15.08.2022 № 2500-ІХ, продовжено Указом Президента України від 07.11.2022 № 757/2022, що затверджений Законом України від 16.11.2022 № 2738-ІХ, продовжено Указом Президента України від 06.02.2023 № 58/2023, що затверджений Законом України від 07.02.2023 № 2915-ІХ, продовжено Указом Президента України від 01.05.2023 N°254/2023, що затверджений Законом України від 02.05.2023 №3057-IX, продовжено Указом Президента України від 26.07.2023 № 451/2023, що затверджений Законом України від 27.07.2023 № 3275-ІХ, продовжено Указом Президента України від 06.11.2023 № 734/202, що затверджений Законом України від 08.11.2023 № 3429 IX, продовжено Указом Президента України від 05.02.2024 № 4924, що затверджений законом України від 06.02.2024 № 3564-ІХ, ОСОБА_5 , який раніше засуджений Шевченківським районним судом м. Львова за ч. 2 ст. 185 КК України, судимість у якого не знята та не погашена у встановленому законом порядку, перебував разом з раніше знайомим ОСОБА_6 в приміщенні для охоронця, що розташоване на території гірськолижного курорту за адресою: вул. Шкільна 35, с. Степанівка, Березівського району Одеської області , де вони вживали алкогольні напої.

В ході розпивання алкогольних напоїв, у ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникла сварка, в результаті якої, ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_6 легкі тілесні ушкодження.

У подальшому, ОСОБА_5 помітив на поверхні ліжка, приєднаний до зарядного пристрою мобільний телефон марки «Motorola XT2235-2», належний ОСОБА_7 , який ОСОБА_5 визначив предметом свого злочинного посягання та у нього виник умисел спрямований на відкрите викрадення чужого майна (грабіж).

На виконання своїх злочинних дій, ОСОБА_5 діючи повторно, переслідуючи ціль незаконного збагачення, відкрито викрав належний потерпілому, бувший у використанні мобільний телефон «Motorola XT2235-2», вартістю 4 500 гривень, встановлену у телефон сім-карту мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_1 , вартістю 50 гривень та чохол до вказаного мобільного телефону вартістю 100 гривень.

У подальшому, з метою уникнення кримінальної відповідальності ОСОБА_5 , місце вчинення злочину залишив, а викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду ОСОБА_6 у сумі 4 650 гривень.

Таким чином, ОСОБА_5 також обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, - у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 себе винним не визнав та пояснив наступне. 31.03.2025 року між 12 та 14 год. він разом з другом ОСОБА_6 вигнали випасати худобу. Їх побачив потерпілий ОСОБА_6 та покликав до себе. Крім потерпілого був також інший охоронець, також на ім`я ОСОБА_6 . Охоронці розпивали спиртні напої потерпілий запитав чи ОСОБА_5 приєднається до них. Обвинувачений погодився випив 2 стопки по 50 грам і сказав, що після роботи ще зайде. Потім пішов, звершив випасання худоби. По дорозі зустрів ОСОБА_9 , прізвища не пам`ятає, якому запропонував піти з ним та випити. Вони пішли до вагончика для охорони. ОСОБА_5 пояснив, що зайшов всередину, а ОСОБА_9 залишився зовні біля вагончика. В приміщенні вагончика був потерпілий ОСОБА_6 сам, він розбудив його. Далі вони в трьох почали розпивати спиртне. ОСОБА_9 залишався за межами, спиртне йому подав обвинувачений. В подальшому між потерпілим та обвинувачений виникла сварка через те, що потерпілий проходив службу в ЗСУ. Далі потерпілий штовхнув обвинуваченого виникла бійка. Потерпілий пригрозив обвинуваченому, що когось викличе. Тоді ОСОБА_5 забрав телефон у потерпілого та поставив його на зарядку. Потерпілий просив, щоб йому повернули телефон. Коли потерпілий заспокоївся, вони ще випили. Далі потерпілий почав скаржитись на біль та приліг. Обвинувачений відлив собі спиртне. Коли потерпілий заснув, він від`єднав його телефону від зарядки та забрав собі та пішов. ОСОБА_9 , що стояв за межами вагончику, звернув його увагу на те, що телефон не слід було брати. Обвинувачений йому відповів, що взяв його тимчасово, щоб потерпілий не викликав нікого. Вони пішли, обвинувачений прийшов до себе в спальню та приліг. Телефон був заблокований, сім карту не виймав. У той самий день приїхала поліція та вилучила мобільний телефон. Також обвинувачений повідомив, що в нього був один синець на нозі, інший тілесних ушкоджень на ньому не було. Дозвіл брати телефон йому потерпілий не давав. Ствердив, що ніхто не бачив, як він брав телефон. Крім цього, обвинувачений повідомив, що відбивався він потерпілого палкою, яка була у вагончику. Випадково зірвав ланцюжок, що був на потерпілому. Також зазначив, що крові ні на собі, ні на потерпілому не бачив. Окрім цього, зазначив, що крім нього ніхто не бачив, що він брав телефон у потерпілого.

Потерпілий ОСОБА_6 допитаний в судовому засіданні пояснив, що 31.03.2024 року він перебував у будиночку охорони на гірськолижному курорті поблизу м. Березівка Одеської області До нього прийшли обвинувачений зі знайомим ОСОБА_9 . Потерпілий повідомив, що почав пригощати їх алкогольними напоями. Сам був п`яний. Спочатку конфлікту не було, в подальшому виникла сварка між ним та обвинуваченим. Обвинувачений почав його бити руками, ногами та палкою. ОСОБА_9 стояв біля дверей та участі в конфлікті не брав та намагався зупинити бійку. В цей момент телефон потерпілого перебував біля ліжка на зарядці. Обвинувачений взяв його телефон, потерпілий вимагав повернути телефон, однак сил не було, так як був п`яний та був побитий ОСОБА_5 . Також потерпілий зазначив, що обвинувачений порвав йому ланцюжок, однак такий повернув. ОСОБА_6 повідомив що тілесні ушкодження в нього були по всьому тілі у вигляді синяків. В подальшому прийшов напарник потерпілого, його розбудив та викликав поліцію. Потерпілий зазначив, що обвинувачений почав його бити без причин, раптово. Потерпілий ствердив, що безпосередньо бачив як ОСОБА_5 брав його чорний телефон Моторолу.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень суд має суворо додержуватись принципу презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачиться на її користь.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК України доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення. Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.

Частиною 5 статті 9 КПК України передбачено, що кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Європейський суд з прав людини у п. 65 справи «Коробов проти України» (заява №39598/03, остаточне рішення від 21.10.2011) зазначив, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом» (див. рішення від 18 січня 1978 року у справі «Ірландія проти Сполученого Королівства» (Ireland v. theUnitedKingdom), n.161, Series А заява №25). Проте, така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростовних презумпцій факту.

Вина обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, не дивлячись на невизнання ним вини, доведена прокурором у повному обсязі і підтверджується встановленими судом фактичними даними, у розумінні вимог статей 84, 85, 86, 87, 94 КПК України, які містяться у показах свідків та письмових доказах.

Так, свідок ОСОБА_10 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що він перебував на допиті підозрюваного ОСОБА_5 в якості понятого. Обвинувачений при допиті розказував як випивав з потерпілим ОСОБА_6 , в них виник конфлікт та бійка, також розповів, що побив потерпілого і зник. Свідок ствердив, що безпосередньо бачив, як працівники поліції витягнули мобільний телефон у ОСОБА_5 , марку не пам`ятає. Вилучені речі були поміщені в пакет та опечатані. Телефон був вилучений працівниками поліції, був чорного кольору в чохлі типу книжечка. Також працівники поліції вилучили особисті речі ОСОБА_5 .

Свідок ОСОБА_11 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що був понятим при слідчій дії. Слідчі відбирали відбитки пальців в ОСОБА_5 . З його кишені дістали мобільний телефон, чорний, сенсорний. Обвинувачений пояснив, що взяв телефон у друга. Вилучений телефон працівники поліції опечатали. Також в ОСОБА_5 вилучили особисті речі. Все вилучене поклали в пакет та опечатали. Свідок зазначив, що поставив свій підпис на пакеті.

Свідок ОСОБА_12 допитаний в судовому засіданні пояснив що працює охоронцем на гірськолижному курорті. В день події побачив, що в будиночку охорони хтось знаходився, однак не бачив хто. В будинок охорони не заходив. Вигнав корів та кіз з території та пішов на другу половину. Однак 31.03.2024 року приблизно о 21-22 год. свідок повідомив, що прийшов у будинок для охорони та побачив побитим потерпілого ОСОБА_6 . Лице та тіло потерпілого було сильно побитим. Запитав у потерпілого, що сталось, на що останній відповів, що його побив пастух ОСОБА_5 і також викрав його мобільний телефон. В правоохоронні органи про цю подію не повідомляв.

Свідок ОСОБА_14 допитаний в судовому засіданні пояснив, що знає потерпілого ОСОБА_6 , останній колишній військовослужбовець, поросив тимчасове житло та роботу, які йому були надані. Тимчасовим мешканням виділено було будиночок для охорони на території гірськолижного курорту в с. Степанівка Березівського району Одеської області по вул. Шкільна 35 . Проживав потерпілий у вказаному будиночку приблизно місяць. Свідок також ствердив, що йому було відомо, що ОСОБА_6 побили, про це йому розповів інший охоронець. Хто саме побив свідок відповів що не знає, але це була людина з іншого сусіднього підприємства. Відмово, що це був пастух. Також, стало відомо, що в ОСОБА_6 викрали мобільний телефон. Після події, потерпілого на території курорту не бачив.

Свідок ОСОБА_16 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що в подія мала місце в 2024 році, місяця не пам`ятає він пас корови і йому господар дав напарника, щоб випасав з ним. Пізніше підійшов ще один. Далі двоє напарників підійшли ближче до курорту та сказали, щоб він випасав сам, а вони через годину прийдуть. Напарники відлучились. Серед них був обвинувачений. Повипасавши худобу вони знову відлучились. Після повернення обвинуваченого тілесних ушкоджень на ньому не бачив, телефон він свідку не показував та нічого не розказував, що сталось на гірках. Свідок зазначив що йому було відомо, що обвинувачений разом з іншим напарником ходили до будиночку для охорони, саму бійку він не бачив.

Свідок ОСОБА_17 , допитаний в судовому засіданні пояснив, що обвинувачений випасав з ОСОБА_6 , прізвище його він не пам`ятає, худобу. Свідок прийшов до них заганяти худобу. Далі вони з обвинуваченим підійшли під посадку, де знаходився невеликий будиночок для охорони. ОСОБА_5 зайшов до будинку та розбудив потерпілого. Останній прокинувся та налив їм спиртне Обвинувачений виніс свідку горілку. Далі свідок ствердив що почув крики з будиночку для охорони. Обвинувачений та потерпілий почали битись. Свідок зазначив, що просив їх припинити. Далі свідок вирішив піти з місця подій, за ним пішов обвинувачений. Коли прийшли на ферму, ОСОБА_5 показав йому телефон. Свідок запитав ОСОБА_5 для чого він його взяв. Обвинувачений повідомив, що випадково, просто так взяв телефон. Гаманець обвинувачений не показував і свідок його не бачив. Сварка між обвинуваченим та потерпілим відбулась через те, що потерпілий обізвав обвинуваченого не добрим словом. Обвинувачений запевнив свідка, що телефон віддасть. Свідок також повідомив, що коли вони йшли з будинку, потерпілий був сильно п`яним. Сама бійка тривала приблизно п`ять хвилин. ОСОБА_5 декілька разів дав потерпілому кулаком по ребрах і по голові. На потерпілому крав йшла з носу, на обвинуваченому видимих тілесних ушкоджень не було. До бійки відносини між потерпілим та обвинуваченим були нормальні.

Окрім показань обвинуваченого, потерпілого та свідків, судом були досліджені письмові та речові докази по кримінальному провадженню, які підтверджують вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, а саме:

- заявою ОСОБА_6 від 31.03.2024 року з якої вбачається, що потерпілий повідомив правоохоронні органи про те що 31.03.2024 року перебуваючи на гірськолижному курорті, що за межами с. Степанівка Березівського району Одеської області, а саме перебуваючи в приміщенні сторожової будки ОСОБА_5 заволодів, у його присутності, мобільним телефоном Motorola моделі XT 223502, чорного кольору в чохлі - книжці чорного кольору з сім карткою оператора мобільного зв`язку Водафон № НОМЕР_2 ;

-заявою ОСОБА_6 від 31.03.2024 року з якої вбачається, що потерпілий повідомив правоохоронні органи про те що 31.03.2024 року перебуваючи на гірськолижному курорті, що за межами с. Степанівка Березівського району Одеської області, а саме перебуваючи в приміщенні сторожової будки ОСОБА_5 спричинив йому тілесні ушкодження а саме наніс удари в кількості 15 ударів кулаками обох рук в область обличчя (голови) і тулубу та наносив удари у вказані ділянки дерев`яною палицею;

- протоколом місця події від 06.04.2024 року, з якого вбачається що об`єктом огляду є територія гірськолижного курорту за межами села Степанівка Березівського району Одеської області. На пагорбі розташована сторожова будка з вантажного авто. Вхід до вказаної будки здійснюється через двохстворчасті металеві двері. Права частина вказаних дверей будки на момент огляду відчинена. Далі прямо від входу з правої сторони під стіною розташоване дерев`яне ліжко. Праворуч від входу на поверхні вказаного ліжка розташовані предмети побуту охоронця, два акумулятори. На відстані 5 см від краю переднього ліжка та на відстані 56 см від стіни наявний слід речовини бурого кольору зовні схожої на кров, за допомогою марлевого тампону було здійснено змив вищевказаної речовини, який поміщено до білого аркушу паперу та поміщено до паперового конверту №1. В правій частині дерев`яного ліжка в куті наявні дві подушки червоного кольору, ковдра синього кольору. Під вказаним ліжком знизу прямо від входу наявна дерев`яна палиця довжиною 54 см та в діаметрі 3,5 см., яку в подальшому було вилучено та поміщено до сейф пакету. Також під ліжком наявні вісім пляшок від бутильованої води. Прямо від входу наявний дерев`яний стіл на двох металевих ніжках, які прикріплені до підлоги. Зліва від вхідних дверей в крайньому куті розташована металева буржуйка, на поверхні якої розташована каструля. При зовнішньому огляді приміщення будки обстановка візуально порушена, про що свідчить хаотично розкидана постіль на дерев`яному ліжку.

- протоколом огляду речей та документів від 02.04.2024 року з якого вбачається що об`єктом огляду є мобільний телефон марки Motorola моделі XT 223502, сірого кольору, в чохлі типу книжка чорного кольору, який знаходиться в сейф пакеті PSP 1235963. При відкритті пакету встановлено що корпус телефону класичний, типу моноблок, сірого кольору виконаний із пластика. При ввімкненні телефону для розблокування головного екрану введено пароль «НОМЕР_7», та за результатами набору комбінацій НОМЕР_5 з`явився напис про IMEI даного телефону, а сааме ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , за результатами набору комбінації НОМЕР_6 з`явився напис про абонентський номер оператора мобільного зв`язку Водафон № НОМЕР_1 . Як зазначив потерпілий ОСОБА_6 вказаний мобільний телефон марки Motorola моделі XT 223502 сірого кольору в чохлі типу книжка чорного кольору візуально непошкоджений належить йому та був викрадений відкритим шляхом 31.03.2024 о 18 00 год. в будиночку призначеному для відпочинку охорони, що розташований на території гірськолижного курорту за межами села Вікторівка Березівського району Одеської області. Зокрема заявив, що впізнає вказаний мобільний телефон по наявності інформації в телефоні, а саме фотокартках на яких він зображений функціоналу та йому належних номерів мобільних телефонів в пам`яті телефону також коду блокування екрану мобільного телефону, а саме «НОМЕР_7»;

- висновком експерта №37 від 03.04.2024 року, складеного лікарем судово-медичним експертом Північного МВ СМЕ №2 ОСОБА_19 , з якого вбачається наступне: проведено судово-медичну експертизу громадянина ОСОБА_6 , 1984 року народження, в якого виявлені тілесні ушкодження у вигляді синців та саден волосистої ділянки голови та обличчя, множинних синців тулуба, синців та садна правого плечового суглобу правої верхньої кінцівки, множинних синців лівого плечового суглобу та лівої верхньої кінцівки, синців лівої нижньої кінцівки. Морфологічні особливості виявлених у підекспертного тілесних ушкоджень вказують на те, що вони утворились від дії тупих твердих предметів по механізму: синці - удару, садна- удару-тертя (ковзання). Враховуючи форму та розміри, синці овальної форми та овальної форми з світлими центральними смугами та лівій бічній поверхні грудної клітки та живота, на передній поверхні правого плечового суглобу, на лівому плечі, на лівому стегні могли утворитися від ударних дій твердим предметом, що має продовгувату груглу форму, яким могла бути палиця. Враховуючи морфологічні особливості тілесних ушкоджень (садна червоного кольору, підсохлі, дно їх нижче рівня навколишньої шкіри; синці багряно - синього кольору, давність їх утворення у ОСОБА_6 в межах не більше 1 доби, тобто вони могли утворитися 31.03.2024 року у вказаний в постанові час. Виявлені у ОСОБА_6 тілесні ушкодження у вигляді саден та синців зазвичай мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів і згідно пункту 2.3.5 Правила судово- медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» відносяться до Легких тілесних ушкоджень.

-висновком експерта №768 від 25 квітня 2024 р., з якого вбачається, що кров потерпілого ОСОБА_6 відноситься до групи А з ізогемаглютиніном - анти В за ізосеролігічною системою АВО. Кров підозрюваного ОСОБА_5 відноситься до групи О з ізогемаглютинінами анти А та анти - В за ізосеролігічною системою АВО. На марлевому тампоні зі змивом вилученим з підлоги приміщення сторожової будки, розташованої за межами села Вікторівка Березівського району Одеської області знайдена кров людини при визначенні групової належності якої виявлені антигени А,Н властиві групи крові А з ізогемаглютиніном - анти В з супутнім антигеном Н за системою АВО, що не виключає пошкодження крові від потерпілого ОСОБА_6 , якщо кров походить від однієї особи. Присутність крові підозрюваного ОСОБА_5 як носія антигену Н, як основного, можлива у якості домішки при походженні крові від двох та більш осіб при наявності у нього тілесних ушкоджень з зовнішньою кровотечею на момент;

-довідкою ФОП ОСОБА_20 від. 01.04.2024 року з якої вбачається, що вартість мобільного телефону Motorola XT 2235-2 становить 4500 грн., сім карти мобільного оператора «Водафон» - 50 грн., чохол-книжки на мобільний телефон 100 грн.

-оглянутою судом дерев`яною палицею довжиною 54 см та в діаметрі 3,5 см., якою було нанесено удари потерпілому ОСОБА_6 .

Аналізуючи всі докази в їх сукупності, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів, з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, приходить до висновку, що в судовому засіданні стороною обвинувачення доведено «поза розумним сумнівом» вину ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України - умисному легкому тілесному ушкодженні та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, - у відкритому викраденні чужого майна (грабежі) вчиненого повторно, в умовах воєнного стану.

Що стосується доводів обвинуваченого ОСОБА_5 в судовому засіданні щодо його невинуватості у вчинені даних кримінальних правопорушень, того що він не наносив тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та не викрадав його мобільний телефон, а лише його вилучив тимчасово у потерпілого, то суд оцінює їх критично, оскільки вони не знайшли свого підтвердження в ході розгляду кримінального провадження та спростовуються наведеними вище доказами.

При оформленні цих доказів не було допущено порушення прав та свобод обвинуваченого, а інформація, яка в них міститься, не дає суду правових підстав для висновку сумніватися у її правдивості, у зв`язку з чим, суд також не погоджується з доводами захисника обвинуваченого, у судових дебатах, про те, що ОСОБА_5 не заподіював тілесних ушкоджень ОСОБА_6 та не викрадав відкрито його мобільний телефон, належних та допустимих доказів вказаного слідством не здобуто, а тому суду слід його виправдати. Слід зазначити, що свідок ОСОБА_17 дав покази, з яких вбачається, що він безпосередньо бачив, як ОСОБА_5 заподіював тілесні ушкодження ОСОБА_21 та викрав мобільний телефон потерпілого, а свідок ОСОБА_12 в судовому засіданні підтвердив ту обставину, що бачив потерпілого сильно побитим в день події, а саме 31.03.2024 року та потерпілий повідомив його про відкрите викрадення обвинуваченим мобільного телефону, свідок ОСОБА_22 був присутній при допиті ОСОБА_5 , який надав пояснення про те, що побив ОСОБА_21 та викрав його мобільний телефон. Також потерпілий ОСОБА_6 надав покази в судовому засіданні, в яких вказав на ОСОБА_5 , який заподіяв йому легкі тілесні ушкодження та відкрито викрав його мобільний телефон.

Відповідно до вимог ст. 94 КПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Дослідивши наведені вище докази по справі, суд переконався в тому, що допитані свідки, під час судового розгляду докладно, послідовно, переконливо, несуперечливо давали показання про обставини вчинення обвинуваченим кримінальних правопорушень, їх показання є взаємодоповнюючими з іншими дослідженими доказами, що виключає можливість обмови обвинуваченого.

Тому суд прийшов до переконання, що твердження обвинуваченого ОСОБА_5 щодо його невинуватості є обраним способом захисту та обумовлені прагненням обвинуваченого уникнути відповідальності та покарання за скоєне.

Як роз`яснено в п. 17 постанови пленуму Верховного Суду УРСР № 5 «Про виконання судами України законодавства і постанов Пленуму Верховного Суду України з питань судового розгляду кримінальних справ і постановлення вироку» від 29 червня 1990 року в основу вироку можуть бути покладені лише достовірні докази, досліджені у судовому засіданні. При постановленні вироку суд колегіально чи суддя одноособово, в умовах, що виключають будь-яке втручання у вирішення конкретних справ, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом, повинен дати остаточну оцінку доказам з точки зору їх стосовності, допустимості, достовірності і достатності для вирішення питань, що вирішуються при постановленні вироку.

Призначаючи покарання обвинуваченому, у відповідності зі ст. 65 КК України, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 66 КК України, судом не встановлено.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_5 , згідно ст. 67 КК України, є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, конкретні обставини справи, особу обвинуваченого, який на обліку в психіатричному та наркологічному кабінетах не перебуває, раніше неодноразово судимий за злочини проти власності, відповідних висновків не зробив, на шлях виправлення не став, неодноразово притягався до адміністративної відповідальності, за місцем проживання характеризується негативно.

Статтею 50 КК України встановлено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Тому, враховуючи обставини, зазначені вище, суд дійшов до переконання що, виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_5 можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства та необхідно призначити йому покарання у вигляді позбавлення волі з врахуванням вимог ч.1 ст. 70 КК України.

Питання щодо речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов по справі заявлений не був. Процесуальні витрати відсутні.

Що стосується міри запобіжного заходу, то суд зважаючи на особу обвинуваченого, який з метою уникнення відбування покарання може переховуватися від органу виконання покарань, тому суд вважає за необхідне до вступу вироку в законну силу залишити без змін обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 368, 370, 374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.125 КК, ч.4 ст. 186 КК України та призначити йому покарання:

- за ч.1 ст. 125 КК України у виді 180 (ста вісімдесяти) годин громадських робіт.

- за ч.4 ст.186 КК України у виді 8 (восьми) років позбавлення волі

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, визначити покарання ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 у виді 8 (восьми) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з дня набрання вироком законної сили.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_5 у строк покарання у виді позбавлення волі строк попереднього ув`язнення за період з 01.04.2024 року до дня набрання вироком законної сили із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 до набрання вироком законної сили, залишити попередній - тримання під вартою.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Березівського районного суду Одеської області від 03.04.2024 року на: мобільний телефон марки Motorolla xt2235-2, сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_1 , поміщений до сейф пакету PSP 1235963 та дерев`яну палицю довжиною 54 см діаметром 3,5 см.

Речові докази, а саме: мобільний телефон марки Motorolla xt2235-2, сірого кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_3 , ІМЕІ 2: НОМЕР_4 , в якому знаходилась сім карта оператора мобільного зв`язку «Водафон» № НОМЕР_1 повернути власнику - ОСОБА_6 .

Речові докази: дерев`яну палицю довжиною 54 см діаметром 3,5 см. - знищити.

Речові докази: кофту сірого кольору, штани джинсові сірого кольору повернути ОСОБА_5 .

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду протягом тридцять днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1