Провадження №: 1-кп/752/1374/25
У Х В А Л А

22.04.2025 року м. Київ

Голосіївський районний суд м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши в судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про закриття в частині кримінального провадження №0005507 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси, громадянина України, має середню освіту, одружений, має інвалідність І групи у зв`язку з проходженням військової служби, є учасником бойових дій, проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст. 89 КК України, обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованих кримінальних правопорушень),

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 , в режимі вкз,

захисника ОСОБА_5 ,

встановив:

згідно з обвинувальним актом, ОСОБА_3 у період з 12.09.2014 року по 19.09.2014 року, перебував в квартирі свого знайомого, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Під час його перебування за вказаною адресою у ОСОБА_3 виник злочинний

умисел, спрямований на викрадення офіційних документів, а саме: договору-купівлі продажу, попереднього договору купівлі-продажу квартири, технічного паспорту та свідоцтва на право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; договору-купівлі продажу на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_3 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення офіційних документів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не може завадити вчиненню протиправних дій, у невстановлений точний час, викрав з приміщення квартири свого знайомого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_2 офіційні документи, а саме: договір-купівлі продажу, попередній договір купівлі-продажу квартири, технічний паспорт та свідоцтво на право власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 ; договір-купівлі продажу на квартиру, що розташована за адресою АДРЕСА_3 .

Після чого, ОСОБА_3 з викраденими документами з місця злочину, зник, розпорядившись останніми у подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у викрадені офіційних документів, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 357 КК України (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованого кримінального правопорушення).

Крім того, згідно обвинувального акту, ОСОБА_3 у період 12.09.2014 року по 19.09.2014 року перебував в квартирі свого знайомого, а саме за адресою: АДРЕСА_2 . Під час його перебування за вказаною адресою у ОСОБА_3 виник злочинний умисел, спрямований на викрадення паспорту громадянина України ОСОБА_6 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на викрадення паспорту громадянина України ОСОБА_6 ,з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, скориставшись тим, що за його діями ніхто зі сторонніх осіб не спостерігає та не може завадити вчиненню протиправних дій, у невстановлений точний час, викрав з приміщення квартири за адресою: АДРЕСА_2 , паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 .

Після чого, ОСОБА_3 з викраденим паспортом громадянина України на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 з місця злочину зник, розпорядившись останніми у подальшому на власний розсуд.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у викраденні паспорту громадянина України, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 357 КК України (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованого кримінального правопорушення).

Окрім того, згідно з обвинувальним актом, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи у невстановленому слідством місці, у ОСОБА_3 виник злочинний умисел направлений на пособництво в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права, усвідомлюючи суспільно небезпечний та протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з корисливих мотивів, з метою використання паспорту громадянина України на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 . Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_3 невстановленим способом передав невстановленій слідством особі викрадений ним паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 , а також власні фотокартки для вклеювання останніх у вище вказаний паспорт.

У подальшому, у невстановлений слідством час та у невстановленому місці ОСОБА_3 отримав від невстановленої особи завідомо підроблений паспорт громадянина України на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 , у якому згідно висновку експерта № 44 від 22.01.2015 на першій та другій сторінках має місце переклеювання фотокартки.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у пособництві в підробленні офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права з метою використання його, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованого кримінального правопорушення).

Також, згідно з обвинувальним актом 17.01.2015 року приблизно о 16 год. 00 хв., перебуваючи у Київському міському центрі нерухомості, що розташований адресою: м. Київ, вул. Володимирська, 69, з метою використання завідомо підробленого документа, а саме паспорта громадянина України на ім?я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 серії НОМЕР_1 , що видається установою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов?язків, використав завідомо підроблений документ, а саме паспорт громадянина України серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_6 , до якого було вклеєно фотокартку ОСОБА_3 , а саме на вимогу співробітника агентства нерухомості ОСОБА_7 надав його останній для оформлення документів по відчуженню нерухомого майна, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві власності належить ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Згідно висновку експерта № 44 від 22.01.2015 року на першій та другій сторінках паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 на ім?я ОСОБА_6 має місце переклеювання фотокартки.

Таким чином, ОСОБА_3 обвинувачується у використанні завідомо підробленого документа, тобто у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованого кримінального правопорушення).

На початку судового розгляду після роз"яснення судом вимог ст. 49 КК України, обвинувачений ОСОБА_3 заявив клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України,у зв`язку з закінченням строку притягнення до кримінальної відповідальності. Вказав, що розуміє, що дана підстава не є реабілітуючою, проте наполягає на закритті провадження.

Захисник ОСОБА_5 підтримав заявлене ОСОБА_3 клопотання та вказав, що є всі підстави для звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України та закриття кримінального провадження в цій частині.

Прокурор в судовому засіданні залишила вирішення питання на розсуд суду, жодних заперечень не наводила.

Потерпілий в судове засідання не з`явився, про дату та час повідомлявся належним чином.

Заслухавши думку учасників справи, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити клопотання обвинуваченого, а провадження у справі відносно ОСОБА_3 закрити в частині на підставі вимог ч. 1 ст. 49 КК України, виходячи з наступних підстав.

Слід зазначити, що в період вересня 2014 року - по 17.01.2015 року (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованих кримінальних правопорушень) кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України було віднесено до категорії злочинів невеликої тяжкості.

За приписами ст. 12 КК України у редакції, чинній станом на 22.04.2025 року, кримінальні правопорушення, передбачені ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, кваліфікуються як кримінальні проступки.

З пункту 2 ч. 1 ст. 49 КК України вбачається, що особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі.

Аналогічні норми містилися у ст. 49 КК України станом на вересень 2014 року - по 17.01.2015 року (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованих кримінальних правопорушень) щодо злочинів невеликої тяжкості.

Відповідно до ч. 2 ст. 49 КК України, перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку - п`ять років. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

Слід зазначити, що ОСОБА_3 у даному кримінальному провадженні був у розшуку під час досудового розслідування, а саме з 04.06.2015 року по 29.09.2020 року.

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 02 лютого 2023 року (справа № 735/1121/20, провадження № 13-26кс22), у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку, передбаченого частиною першою статті 49 КК, подовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, подовжений на час ухилення.

Враховуючи те, що загальний строк у 5 років, визначений ч. 2 ст. 49 КК України, з моменту вчинення інкримінованих кримінальних проступків (вересень 2014 року - по 17.01.2015 року) сплив 17.01.2020 року, тобто раніше ніж диференційований строк, подовжений на час ухилення, суд вважає, що вказане є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, що містяться у п.8 постанови «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» № 12 від 23 грудня 2005 року, згідно яких особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України, якщо з дня вчинення нею злочину до набрання вироком законної сили минули певні строки давності, і вона не ухилялася від слідства або суду та не вчинила нового злочину середньої тяжкості, тяжкого чи особливо тяжкого. Відповідно до КПК України таке звільнення є обов`язковим.

Частиною 1 ст. 285, ч. 4 ст. 286 КПК України визначено, що особа звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених законом України про кримінальну відповідальність та якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Згідно із ч. 2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом, зокрема, у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Суд звертає увагу на те, що закриття кримінального провадження та звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язком суду у разі настання обставин, передбачених ст. 49 КК України, за наявності згоди підозрюваного, обвинуваченого, підсудного, засудженого на звільнення на підставі спливу строків давності.

У постанові ВС від 17.02.2022 року в справі № 752/23954/18 зазначено, що за умови, що обвинувачений наполягає на звільненні його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, однак не визнає вину за пред`явленим обвинуваченням, не звільняє суд від обов`язку невідкладно розглянути таке клопотання та задовольнити його за наявності для цього підстав, та позбавляє можливості досліджувати докази у справі, враховуючи, що розгляд такого клопотання для суду є першочерговим.

Крім того, слід зазначити, що у ОСОБА_3 наявне кримінальне провадження №0000717 за ч. 3 ст. 15, ч. 3 ст. 332 та ч. 3 ст. 332 КК України. Разом з цим, станом на момент винесення ухвали вирок по даному кримінальному провадженню не ухвалено.

Пунктом 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку. Вказане положення становить підґрунтя для регламентації цього принципу в національному законодавстві.

Згідно із ч. 1 ст. 62 Конституції України особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Такий конституційний принцип презумпції невинуватості закріплено безпосередньо і в тексті закону України про кримінальну відповідальність у ч. 2 ст. 2 КК України, а також відображено у кримінальному процесуальному законі, а саме у ст.7 та ч. 1 ст.17 КПК України. Отже, згідно з чинним законодавством винуватість особи може бути встановлено лише обвинувальним вироком суду.

Таким чином, наявне у ОСОБА_3 кримінальне провадження жодним чином не пеершкоджає суду закрити кримінальне провадження в частині на підставі ст. 49 КК України, оскільки кінцеве рішення по даному кримінальному провадженні не прийнято, а отже, вважати, що особа вчинила злочин (злочини) у суду немає. Інші вироки суду відносно ОСОБА_3 , враховуючи час вчинення злочинів, за які він був засуджений, і судимості по яким відповідно до вимог ст. 89 КК України на сьогодні погашені, так само не перешкоджають суду закрити провадження відносно ОСОБА_3 в частині на підставі ст. 49 КК України.

Із врахуванням вищевикладеного, беручи до уваги те, що з дня вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_3 кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України сплили строки притягнення його до відповідальності, передбачені ч. 2 ст. 49 КК України, а також те, що обвинувачений наполягав звільнити його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, вказавши, що розуміє правові наслідки такого звільнення і розуміє, що дана підстава є нереабілітуючою, заслухавши думку сторін, суд дійшов висновку, що клопотання обвинуваченого, про звільнення його від кримінальної відповідальності за вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України підлягає задоволенню.

Керуючись вимогами ч. 2 ст. 284, ч. 1 ст. 285, ч. 4 ст. 286 КПК України, ст.49 КК України, суд

постановив:

клопотання обвинуваченого ОСОБА_3 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_3 від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованих кримінальних правопорушень)- задовольнити.

На підставі ст. 49 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від кримінальної відповідальності за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованих кримінальних правопорушень).

Кримінальне провадження №0005507 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованих кримінальних правопорушень) - закрити в частині обвинувачення ОСОБА_3 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357, ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованих кримінальних правопорушень).

Продовжити судовий розгляд кримінального провадження №0005507 відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 15 ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону України чинного на момент інкримінованого кримінального правопорушення).

Повний текст ухвали буде оголошено 23.04.2025 року о 09 год. 00 хв.

Ухвала суду підлягає оскарженню.

Суддя ОСОБА_1