ЗАПОРІЗЬКИЙ Апеляційний суд
Провадження №11-кп/807/614/25 Головуючий у 1-й інстанції ОСОБА_1
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 квітня 2025 року м.Запоріжжя

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участі секретаря ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції)

обвинуваченого ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 на ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09 квітня 2025 року про продовження строку тримання під вартою

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Самарканд Республіки Узбекистан, зареєстрований у АДРЕСА_1 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

ВСТАНОВИЛА

Вказаною ухвалою районного суду до 08.06.2025 року включно продовжено строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 .

В апеляційній скарзі захисник просив ухвалу суду скасувати, постановити нове судове рішення, яким надати обвинуваченому ОСОБА_7 можливість внесення застави, визначеної на стадії досудового розслідування як альтернативний запобіжний захід відповідно до ухвали слідчого судді про застосування до ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Свої вимоги мотивував тим, що суд першої інстанції, продовжуючи запобіжний захід обвинуваченому, необґрунтовано позбавив останнього можливості внесення застави, адже інкриміноване ОСОБА_7 кримінальне правопорушення не віднесено до злочинів проти життя та здоров`я. Тому, на переконання апелянта, правові підстави застосування судом положень ч.4 ст.183 КПК були відсутні.

Прокурор у кримінальному провадженні про дату, час і місце апеляційного розгляду повідомлений належним чином. Клопотань про розгляд апеляційної скарги за його участю не надходило. Тому колегія суддів, з огляду на положення ч.4 ст.422-1 КПК вважає за можливе здійснити апеляційний розгляд без участі прокурора.

Заслухавши доповідь судді про сутність судового рішення та аргументи скарги; з`ясувавши позицію обвинуваченого та його захисника, які повністю підтримали доводи та вимоги апеляційної скарги та наполягали на її задоволенні; перевіривши матеріали провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з огляду на наступне.

В провадженні Комунарського районного суду м.Запоріжжя перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні передбаченого ч.4 ст.186 КК кримінального правопорушення.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 строку тримання під вартою.

Суд першої інстанції, продовжуючи строк тримання під вартою обвинуваченого, виходив з того, що у справі існують ризики того, що ОСОБА_7 , перебуваючи на волі, може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення. При цьому більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти встановленим ризикам.

Колегія суддів погоджується із таким рішенням суду першої інстанції, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст.177 КПК підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він обвинувачується.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти передбаченим ст.177 цього Кодексу ризикам.

За змістом ст.199 КПК, розглядаючи клопотання про продовження строку тримання під вартою, для прийняття законного та обґрунтованого рішення, суд має з`ясувати всі обставини, які передбачають підстави для застосування цього запобіжного заходу та умови, за яких таке продовження можливе.

Під час вирішення питання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою суд, крім наявності зазначених у ст.177 КПК ризиків, зобов`язаний оцінити та врахувати й передбачені ст.178 КПК обставини, зокрема тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він обвинувачується, міцність його соціальних зв`язків, наявність у обвинуваченого постійного місця роботи та дані, які його характеризують.

На переконання колегії суддів, рішення суду про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_7 ґрунтується на зазначених вимогах процесуального закону.

Перевіряючи доводи клопотання прокурора на предмет наявності передбачених ст.177 КПК ризиків, суд першої інстанції правильно встановив, що заявлені ризики переховування від суду та вчинення іншого кримінального правопорушення об`єктивно існують, і для їх запобігання необхідно продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_7 .

На підтвердження існування передбаченого п.1 ч.1 ст.177 КПК ризику свідчать ті обставини, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину проти власності, за вчинення якого передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років.

Вказані обставини, на переконання колегії суддів, дають достатні підстави для висновку, що ОСОБА_7 , будучи обізнаним про суворість покарання, яке може бути йому призначено у разі визнання його винуватим, опинившись на волі, потенційно може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за інкримінований злочин.

З матеріалів провадження встановлено, що обвинувачений офіційно не працевлаштований, стабільне та законне джерело доходу у нього відсутнє.

ОСОБА_7 неодружений, осіб на утриманні він не має, що вказує на відсутність у обвинуваченого стійких соціальних зв`язків.

З урахуванням перелічених вище відомостей колегія суддів не вбачає стримуючих факторів належної процесуальної поведінки ОСОБА_7 .

Зазначені обставини, на переконання апеляційного суду, у сукупності дають достатні підстави для висновку, що обвинувачений за відсутності джерел стабільного доходу та міцних соціальних зв`язків, опинившись на волі, потенційно з великою вірогідністю може продовжувати займатись протиправною діяльністю та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Апеляційний суд констатує значне підсилення встановлених ризиків, адже ОСОБА_7 раніше 10 разів притягався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення умисних злочинів проти власності різного роду тяжкості, відбував покарання в місцях позбавлення волі.

Проте ОСОБА_7 знову обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення з корисливих мотивів.

З урахуванням конкретних обставин даного кримінального провадження, колегія суддів вважає, що прокурором доведено обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_7 перебувати на волі, а підстави для застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу відсутні.

Гарантувати запобігання встановленим ризикам без застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , на переконання апеляційного суду, не вбачається можливим.

Перевіряючи доводи сторони захисту щодо необхідності визначення ОСОБА_7 розміру застави, колегія суддів виходить з такого.

Відповідно до положень п.1 ч.4 ст.183 КПК суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, враховуючи передбачені ст.ст.177, 178 КПК підстави та обставини, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Апеляційний суд погоджується із твердженнями районного суду, який під час продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_7 реалізував зазначену регламентовану кримінальним процесуальним законом міру можливої поведінки (право).

Судом першої інстанції враховано усі передбачені законом обставини для прийняття такого рішення обґрунтовано не визначено обвинуваченому вказаний альтернативний запобіжний захід.

Так, районним судом взято до уваги існування передбачених ст.177 КПК ризиків, регламентовані ст.178 КПК відомості щодо ОСОБА_7 , а також конкретні обставини вчинення ним передбаченого ч.4 ст.186 КК злочину. Зокрема, вчинення інкримінованого злочину із застосуванням насильства до потерпілого.

При цьому, у п.1 ч.4 ст.183 КПК не йдеться про те, що дія даної норми права поширюється лише на кримінальні провадження щодо злочинів проти життя та здоров`я особи, на що посилався захисник у апеляційній скарзі.

Таким чином, правових підстав для застосування щодо обвинуваченого застави як альтернативного запобіжного заходу у даному кримінальному провадженні колегія суддів не вбачає.

Відтак, апеляційний суд дійшов висновку, що рішення суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою відповідає характеру і тяжкості інкримінованого діяння та не надає можливості перешкоджання інтересам правосуддя, а також відповідає практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Даних, які би безумовно унеможливлювали подальше утримання ОСОБА_7 під вартою, матеріали провадження не містять.

Отже, колегія суддів, виходячи з наведених в апеляційній скарзі мотивів, не вбачає законних та обґрунтованих підстав для скасування оскаржуваної ухвали чи зміни запобіжного заходу обвинуваченому за наслідками апеляційного розгляду.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, що тягнуть за собою безумовне скасування ухвали суду першої інстанції, під час апеляційного розгляду не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.407, 418, 419 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу Комунарського районного суду м.Запоріжжя від 09 квітня 2025 року про продовження строку тримання під вартою ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її оголошення та оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяСуддяСуддя
ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4