Київський апеляційний суд
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

23 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві в режимі відеоконференції з використанням підсистеми "Електронний суд" кримінальне провадження № 0001819 щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

уродженця м. Сіван, Вірменія, громадянина України,

що проживає за адресою:

АДРЕСА_1 , згідно зі ст.89 КК України не судимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України,

за апеляційною скаргою прокурора на вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 28 лютого 2025 року,

у с т а н о в и л а :

Вироком Кагарлицького районного суду Київської області від 28.02.2025 ОСОБА_7 визнаний винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, і йому призначено покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_7 звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і на нього покладено обов`язки, передбачені ст.76 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор у кримінальному провадженні - прокурор Кагарлицького відділу Обухівської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_8 просить вирок суду в частині призначеного покарання скасувати і ухвалити новий вирок, яким призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки і покласти на нього обов`язки, передбачені ст.76 КК України, а саме: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Прокурор не оспорює фактичні обставини кримінального провадження, встановлені судом, які викладені у вироку, доведеність винуватості обвинуваченого і правову кваліфікацію його дій, однак вважає, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, і призначив покарання, яке не відповідає ступеню тяжкості кримінального правопорушення. Так, суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, яке не передбачено санкцією ч.1 ст.263 КК України, яка передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Заслухавши суддю-доповідача; доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу і просив її задовольнити; доводи захисника і обвинуваченого, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора і просили вирок суду залишити без змін; провівши судові дебати, надавши обвинуваченому останнє слово, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що її належить задовольнити, з таких підстав.

Вироком суду визнано доведеним, що ОСОБА_7 вчинив незаконне проводження зі зброєю за наступних обставин.

ОСОБА_7 , достовірно знаючи, що не має передбаченого законом дозволу на зберігання вогнепальної зброї, з початку вересня 2024 року до 28 вересня 2024 року, коли було проведено обшук у будинку АДРЕСА_1 , де він проживав і який належить ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , незаконно зберігав у вказаному будинку самозарядний пістолет моделі "ПМР" калібру 9 мм P.A, який належить до короткоствольної гладкоствольної вогнепальної зброї.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення за обставин, викладених у вироку, є обґрунтованими, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджуються наявними в ній доказами в їх сукупності і ніким з учасників судового розгляду не оспорюються. Тому колегія суддів не перевіряє їх відповідно до вимог ч.1 ст.404 КПК України.

За встановлених судом фактичних обставин кваліфікація дій ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України - зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу - є вірною.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли бути підставою для зміни або скасування вироку, колегія суддів не вбачає.

Згідно з ч.1 ст.65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Суд врахував ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, які пом`якшують покарання - щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, які обтяжують покарання, а також досудову доповідь, і призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі.

Вид покарання, а так само рішення суду про звільнення ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням на підставі ст.75 КК України з іспитовим строком 2 роки в апеляційній скарзі не оспорюються.

Разом з тим, доводи прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, що виразилося в призначенні ОСОБА_7 покарання, не установленого у санкції ч.1 ст.263 КК України, заслуговують на увагу.

Санкцією ч.1 ст.263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років.

Проте всупереч цим вимогам закону суд призначив ОСОБА_7 покарання у виді позбавлення волі на строк 1 рік, що відповідною санкцією не передбачено.

Відповідно до вимог ст.409 КПК України підставою для скасування судового рішення при розгляді справи в суді апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Тому відповідно до вимог ст.ст.413, 420 КПК України неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, є підставою для скасування вироку суду першої інстанції в частині призначеного ОСОБА_7 покарання, ухвалення нового вироку судом апеляційної інстанції з призначенням покарання такого ж виду, але більш суворого на строк, установлений у відповідній санкції, зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст.75 КК України та покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України, і задоволення апеляційної скарги прокурора.

Враховуючи те, то апеляційна вимога покласти на ОСОБА_7 обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, є некоректною, суд апеляційної інстанції вважає за необхідне, серед інших, покласти на засудженого обов`язок повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну проживання та роботи.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.374, 404, 407, 420 КПК України, колегія суддів,

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити.

Вирок Кагарлицького районного суду Київської області від 28 лютого 2025 року щодо ОСОБА_7 в частині призначеного покарання скасувати.

Призначити ОСОБА_7 за ч.1 ст.263 КК України покарання у виді позбавлення волі на строк 3 /три/ роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 /два/ роки, якщо він протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст.76 КК України покласти на ОСОБА_7 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

У решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення.

В умовах дії воєнного стану після проголошення резолютивної частини вироку його повний текст обов`язково вручається учасникам судового провадження в день його проголошення.

На вирок суду апеляційної інстанції може бути подана касаційна скарга безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3