Дата документу 20.06.2025
Справа № 334/4407/25
Провадження № 1-кп/334/579/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 червня 2025 року Дніпровський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі кримінальне провадження відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, який має середню освіту, не одруженого, стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «солдат», зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 21.05.2025 вироком Дніпровського районного суду м. Запоріжжя за ч.1 ст. 190 КК України до покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки,

за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України

ВСТАНОВИВ:

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №342 від 30.11.2024, ОСОБА_4 призначено на посаду стрільця 3 стрілецького відділення 2 стрілецького взводу 2 стрілецької роти, у військовому званні «солдат».

ОСОБА_4 , в умовах воєнного стану, введеного відповідно Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та продовженого Указом Президента України №26/2025 від 15.01.2025, маючи умисел на заволодіння чужим майном, діючи з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, 31 січня 2025 року, точного часу в ході розслідування не встановлено, знаходячись у якості гостя у приміщені квартири АДРЕСА_2 , за місцем мешкання потерпілого ОСОБА_5 , скориставшись тим, що останній спав, шляхом вільного доступу, зі столу у кімнаті таємно викрав мобільний телефон «Xiaomi Redmi Note 12 8/256Гб» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ1: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який належить потерпілому ОСОБА_5 , з сім-картками мобільних операторів «ВФ Україна» НОМЕР_4 та «Київстар» НОМЕР_5 , які матеріальної цінності для потерпілого не становлять.

Після чого ОСОБА_4 разом із викраденим майном зник з місця скоєння злочину, розпорядившись ними у подальшому на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_5 матеріальну шкоду на суму 4375 грн 00 коп.

Дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав повністю та пояснив, що дійсно, перебуваючи в квартирі АДРЕСА_2 , де проживає ОСОБА_5 , таємно викрав у нього мобільний телефон «Xiaomi Redmi» в корпусі чорного кольору, скориставшись тим, що останній спав. Потім розпорядився телефоном на власний розсуд. Щиро кається у скоєному, просить суворо його не карати.

Показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, які учасниками судового провадження не оспорюються.

Згідно з положеннями ч.3 ст. 349 КПК України, суд за згодою учасників процесу визнав недоцільним дослідження доказів щодо обставин по даному кримінальному провадженню, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_4 і які іншими учасниками судового провадження не оспорюються. При цьому суд з`ясував, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, і роз`яснив, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

З урахуванням викладеного суд вважає, що вина ОСОБА_4 у вчинені інкримінованого кримінального правопорушення повністю доведена, його дії кваліфікуються за ч. 4 ст. 185 КК України як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує особу винного, який раніше не судимий в силу ст. 89 КК України, перебуває на військовій службі, займає посаду стрільця, має постійне місце проживання, на обліку у лікаря - нарколога, лікаря - психіатра не перебуває.

Обставинами, що пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття. Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

На підставі викладеного суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 мінімальне покарання, передбачене санкцією закону про кримінальну відповідальність, у виді п`яти років позбавлення волі.

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що вироком Дніпровського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2025 ОСОБА_4 засуджено до покарання у виді пробаційного нагляду строком на два роки за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого за ч.1 ст. 190 КК України, яке мало місце 27.04.2025, то остаточне покарання ОСОБА_4 за цим вироком підлягає призначенню відповідно до ч. 4 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання, більш суворим покаранням.

Разом з тим, приймаючи до уваги тяжкість, характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, його ставлення до скоєного, думку потерпілого щодо призначення покарання ОСОБА_4 , суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого можливе без відбування покарання, і щодо нього є підстави для застосування ст.75 КК України, яка передбачає звільнення від відбування покарання з випробуванням, якщо обвинувачений протягом іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього відповідно ст. 76 КК України обов`язки, що на думку суду буде необхідним і достатнім для досягнення мети його виправлення і попередження скоєння нових злочинів.

З урахуванням викладеного, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 підлягає скасуванню.

Питання про речові докази підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 366-371, 373-376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ч.4 ст. 70 КПК України шляхом поглинення менш суворого покарання у виді двох років пробаційного нагляду, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 21.05.2025, більш суворим покаранням визначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки, якщо він на протязі іспитового строку не вчинить нового злочину, виконає покладені на нього обов`язки.

В порядку ст.76 КК України покласти на ОСОБА_4 обов`язок періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації за місцем фактичного проживання, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом пробації.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 скасувати, звільнивши з-під варти зі слідчого ізолятора.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1