ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа №630/453/25 Головуючий 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11-сс/818/666/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: запобіжний захід
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 червня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

-захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Харкові, в режимі відеоконференції, матеріали за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 11 травня 2025 року,-

УСТАНОВИЛА:

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Цією ухвалою слідчого судді клопотання слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 ГУ НП в Харківській області задоволено частково та застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 днів, тобто до 07 липня 2025 року включно, з визначенням розміру застави у розмірі 1 909 460 гривень.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою змінити підозрюваному ОСОБА_7 запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт, або зменшити розмір застави до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

В обґрунтування своєї апеляційної скарги захисник зазначила, що стороною обвинувачення не надано достатніх доказів на підтвердження наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, а висновки слідчого судді про їх наявність є безпідставними. А саме ризики:

- переховування від органів досудового слідства та суду, спростовується відсутністю в матеріалах провадження доказів на підтвердження такого наміру підозрюваного, ОСОБА_7 жодного разу не був оголошений у розшук та не переховувався;

- знищення, переховування, спотворення будь-якої з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення спростовується тим, що в даному кримінальному провадженні речові докази вже вилучені, обшуки за місцем проживання підозрюваного вже проведені;

- незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні спростовується тим, що відсутні заяви чи скарги від свідків про такий намір з боку підозрюваного;

- перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом спростовується тим, що відсутні відомості про такі наміри зі сторони ОСОБА_7 , а також стороною обвинувачення не зазначено яким саме чином підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню;

- вчинення іншого кримінального правопорушення спростовується тим, що ОСОБА_7 не судимий, раніше до кримінальної відповідальності не притягався, відсутні інші кримінальні провадження, повідомлення про підозру, заяви чи скарги відносно нього.

Наголосила, що слідчий суддя не прийняв до уваги, що ОСОБА_7 має постійне місце реєстрації та місце проживання, має міцні соціальні зв`язки, а саме: дружину, трьох дітей 2008, 2015 та 2021 років народження та батька-пенсіонера на утриманні, який є онкологічно хворою людиною.

Крім того, сам ОСОБА_7 хворіє на невиліковні хвороби: гіпертонічна хвороба ІІ 2 ступеню; хронічний гепатит змішаної етіології, активний; хронічний панкреотит; гіпотиреоз первинний, декомпенсований; гіпертонічна ангіопатія сітківки; подагричний артрит, поліартичний варіант, - його стан здоров`я потребує регулярного медичного нагляду, лікування і медичної допомоги.

На думку захисника, визначений розмір застави слідчим суддею є занадто великим та не відповідає матеріальному становищу підозрюваного та майновому стану його родини, тобто є непомірним, оскільки у підозрюваного на утриманні троє неповнолітніх дітей, непрацююча дружина, батько-пенсіонер, який потребує дороговартісного лікування та сам ОСОБА_7 потребує дороговартісного лікування на постійній основі.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні захисник підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити.

Прокурор, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, в судове засіданняне з`явився, подав заяву про судовий розгляд без його участі.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю-доповідача, захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст.178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Під час апеляційного розгляду, колегією суддів встановлено, що рішення слідчого судді є обґрунтованим та постановлено з дотриманням зазначених вимог чинного та міжнародного законодавства.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»), а наявність судимості може стати підставою для обґрунтування того, що обвинувачений може вчинити новий злочин («Сельчук проти Туреччини», «Мацнеттер проти Австрії»).

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування чи суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд бере до уваги, що існує певна ймовірність того, що останній з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованого злочину, може вдатися до відповідних дій.

Так, ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, передбаченого ч.3 ст.332 КК України, за який останньому може бути призначено покарання до 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати певні посади чи займатись певною діяльністю на строк до 3 років з конфіскацією майна.

Поряд з цим, у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).

Крім того, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.

З урахуванням фактичних обставин кримінального провадження, а саме того, що відповідно до пред`явленої підозри, ОСОБА_7 підозрюється в організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, керівництві такими діями та сприянню їх вчиненню порадами, вказівками, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, щодо кількох осіб, з корисливих мотивів, на думку колегії суддів, у цьому кримінальному провадженні наявний суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав і інтересів суспільства під час воєнного стану.

При цьому належить врахувати, що саме внаслідок суспільної небезпечності таких дій є об`єктивні підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду, що в свою чергу призведе до порушення розумних строків судового розгляду, а також належне дотримання сторонами їх процесуальних прав та обов`язків.

За таких обставин, посилання сторони захисту на недоведеність існування ризиків, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки існування ризиків в тому числі і втечі від правоохоронних органів та суду об`єктивно вбачається з відомостей, що є наявними у кримінальному провадженні.

Колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про наявність ризику переховування від органів досудового слідства та суду, оскільки у сукупності із суворістю покарання цей ризик додатково підтверджується тим, що ОСОБА_7 є мешканцем прикордонного населеного пункту, розташованого поряд із румунським кордоном, обізнаний про шляхи незаконного перетину кордону, будучи батьком багатодітної родини, має законні підстави для перетину кордону.

Що стосується існування ризику знищення, ховання чи спотворення речей та документів, які мають істотне значення для кримінального провадження, то цей ризик знаходить своє підтвердження, оскільки існує ризик, що у разі перебування ОСОБА_7 поза установою попереднього ув`язнення, він буде мати змогу вжити певних заходів щодо знищення невстановлених досудовим розслідуванням речей та документів, які перебувають у розпорядженні чи користуванні невстановлених учасників злочинної організації.

Крім того, слідчим суддею обґрунтовано встановлено наявність ризику впливу на свідків, який полягає у можливості застосування незаконного впливу на них з боку підозрюваного, оскільки на даний час досудовим слідством ще встановлюються особи, які можуть мати відношення до вчинення вказаного кримінального правопорушення, а також свідки ще не допитані.

У свою чергу, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим шляхом також підтверджується тим, що досудове слідство ще триває, коло причетних осіб ще не встановлено, а отже підозрюваний може інформувати про хід досудового розслідування інших невстановлених фігурантів або приховати докази чи засоби вчинення даного кримінального правопорушення.

Колегія суддів вважає обґрунтованим і ризик вчинення іншого кримінального правопорушення, оскільки існує ймовірність, що підозрюваний, з метою задоволення своїх потреб та одержання доходу, може продовжити вчиняти аналогічні інкримінованому кримінальні правопорушення.

Доводи сторони захисту про не прийняття до уваги слідчим суддею того, що ОСОБА_7 раніше не судимий, до кримінальної відповідальності не притягався, має постійне місце проживання, страждає на ряд захворювань, а також має та міцні соціальні зав`язки, а саме: дружину, трьох неповнолітніх дітей, онкохворого батька-пенсіонера, то вони самі по собі не свідчать про можливість застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, оскільки існували на момент вчинення інкримінованого йому злочину та не стали для нього стримуючими факторами.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні відомості в матеріалах провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення та дійшов обґрунтованого висновку про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вбачає, що застосування інших, більш м`яких альтернативних запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним ОСОБА_7 його процесуальних прав та обов`язків, що безпосередньо впливає на дотримання розумних строків судового розгляду.

Згідно ст.182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст.177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Відповідно до п.2 ч.5 ст.182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно абз.2 ч.5 ст.182 КПК України у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Відповідно положень ст.182 КПК України, слідчий суддя, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового стану підозрюваного, наявності ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, визначив розмір застави для забезпеченням виконання підозрюваним своїх обов`язків, передбачених КПК України, відповідно до ч.5 ст.182 КПК України, а саме в розмірі 1 909 460 грн., що не може бути розцінено занадто великим, враховуючи суму матеріальної вигоди, про яку йдеться у даному кримінальному проваджені, тяжкiсть кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , суть пред`явленої підозри, а також можливим отриманням матеріальної вигоди в сумі 95 000 000 грн, діючи у змові з невстановленою досудовим слідством особою.

Враховуючи викладене, колегія суддів не вбачає підстав для зменшення розміру застави.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 та відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення за доводами апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА :

Ухвалу слідчого судді Люботинського міського суду Харківської області від 11 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: