ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/1573/25 Справа № 192/2010/25 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 серпня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд в складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

судді -доповідача ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

в режимі відеоконференції:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу захисника

ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року в кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000431 від 31 липня 2025 року, щодо

ОСОБА_8 ,

ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження: м.Дніпропетровськ,

зареєстрованого за адресою:

АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою:

АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року задоволено клопотання слідчого ВП № 1 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , яке погоджене прокурором Правобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_6 , та застосовано стосовно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.15 години 27 вересня 2025 року. Визначено відносно підозрюваного заставу у кримінальному провадженні у розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 60 560 гривень.

Своє рішення слідчий суддя мотивував тим, що стороною обвинувачення доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Враховано, що підозрюваний є пенсіонером, тобто може безперешкодно залишити територію України, не мешкає за місцем своєї реєстрації, проте має міцні соціальні зв`язки, відомості про його характеристику за місцем реєстрації та мешкання не були надані. Також враховано те, що підозрюваний має певні вади здоров`я, проте за його власними поясненнями не приймає будь-які ліки на постійній основі, тобто не потребує регулярного супроводу профільного лікаря, тому вказані обставини не можуть свідчити про неможливість застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

В апеляційній скарзі захисник просить скасувати ухвалу слідчого судді та постановити нову, якою обрати підозрюваному запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_2 .

Обґрунтовуючи заявлені в апеляційній скарзі вимоги захисник посилається на те, що ухвала слідчого судді є необґрунтованою та безпідставною. Наголошує на тому, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України. Вказує на те, що повідомлена ОСОБА_8 підозра в частині кваліфікації його дій за ч.4 ст.296 КК України є необґрунтованою, оскільки не містить ознак та опису зухвалості його дій, як не містить і ознак неповаги до суспільства. На переконання сторони захисту до підозрюваного, з огляду на дані про його особу, а саме пенсіонера, хворіючого на діабет 2 ступеню, гіпертонічну хворобу, перебуваючого на обліку у кардіолога, слід застосувати запобіжний захід у вигляді нічного домашнього арешту.

Заслухавши доповідь судді, доводи захисника та підозрюваного, які просили задовольнити вимоги апеляційної скарги захисника, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги захисника та просив ухвалу суду залишити без зміни, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов до наступного.

В силу ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є винятковим, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Згідно з вимогами ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Судове рішення стосовно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, та містити як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи винного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

На час апеляційного перегляду ухвали слідчого судді встановлено, що в провадженні СВ ВП № 1 Дніпровського районного управління поліції № 1 Головного управління Національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження №0000431 від 31 липня 2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296 КК України.

31 липня 2025 року ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296 КК України, що виразилося у придбанні, носінні бойових припасів без передбаченого законом дозволу; хуліганстві, тобто грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, із застосуванням іншого предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

З наданих матеріалів вбачається, що обґрунтованість підозри ОСОБА_8 у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, зокрема: протоколами допиту свідків, протоколом огляду місця події від 31 липня 2025 року, протоколом допиту підозрюваного, протоколом проведення слідчого експерименту від 01 серпня 2025 року з таблицями зображень до нього, висновком експерта від 01 серпня 2025 року, згідно якого надані на дослідження предмети є залишками бойового припасу після вибуху, атакож іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

В межах даного кримінального провадження слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_8 .

Як слідує з наданих матеріалів, слідчим суддею належним чином і в повній мірі досліджені у сукупності наявні докази у провадженні, долучені до клопотання, які є достатньо вагомими на підтвердження обґрунтованості підозри й дають достатньо вагомі підстави зробити об`єктивний висновок, що ОСОБА_8 міг вчинити кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.263, ч.4 ст. 296 КК України.

Слідчий суддя також, у відповідності до вимог ст.178 КПК України, належним чином врахував тяжкість та обставини злочинів, які відносяться до категорії тяжких злочинів, покарання, яке загрожує підозрюваному, у разі визнання його винуватим, у виді позбавлення волі на строк до семи років, дані про особу ОСОБА_8 , а саме пенсіонера, раніше не судимого, маючого міцні соціальні зв`язки та певні вади здоров`я, а також наявність ризику, передбаченого ч.1 ст. 177 КПК України, а саме, що залишаючись на свободі ОСОБА_8 матиме змогу вчините інше кримінальне правопорушення.

Про наявність вказаного ризику свідчить те, що згідно з показаннями самого підозрюваного, він випадково знайшов ручну гранату, а з правилами поводження з бойовими припасами був обізнаний з часів служби в радянській армії. Зважаючи на той факт, що на даний час на території України ведуться масштабні бойові дії, а територія України може бути заповнена бойовими припасами, нелегальною зброєю, то ймовірність, що підозрюваний знову може знайти такі предмети та вчинити аналогічні дії є високою.

При цьому, зазначений ризик об`єктивно збільшуються з урахуванням введення в Україні військового стану через агресію Російської Федерації проти України, яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Дані висновки узгоджуються із практикою Європейського Суду з прав людини, який неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Суд апеляційної інстанції за результатами розгляду провадження дійшов висновку, що слідчим суддею правильно встановлено, що інший, менш суворий запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, що випливають зі змісту ст. 177 КПК України, і тримання підозрюваного під вартою в повній мірі відповідає меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Доводи захисника стосовно того, що стороною обвинувачення не було доведено наявність ризику, передбаченого ч.1 ст.177 КПК України, апеляційний суд вважає необґрунтованими, оскільки при розгляді клопотання прокурором доведено об`єктивне існування обставин, які виправдовують тримання під вартою ОСОБА_8 , та встановлено наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а будь-яких об`єктивних даних, які б безумовно свідчили про зміну або відсутність обставин, передбачених ч.1 ст.194 КПК України, стороною захисту не наведено.

Стосовно тверджень захисника про те, що повідомлена ОСОБА_8 підозра в частині кваліфікації його дій за ч.4 ст.296 КК України є необґрунтованою, оскільки не містить ознак та опису зухвалості його дій, як не містить і ознак неповаги до суспільства, слід зазначити, що повідомлення про підозру на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276 КПК України передбачає дотримання стандарту «достатніх підстав (доказів)», який є нижчим ніж стандарту «обґрунтованої підозри», для цілей повідомлення особі про підозру він передбачає наявність доказів, які лише об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним кримінальним правопорушенням (демонструють причетність до його вчинення) і вони є достатніми, щоб виправдати подальше розслідування для висунення обвинувачення або спростування такої підозри. На даній стадії кримінального провадження не допускається вирішення тих питань, які повинен вирішувати суд під час розгляду по суті, а саме вирішення питання стосовно достатності і допустимості доказів для визнання особи винною.

Відомостей щодо протипоказань для перебування підозрюваного в умовах слідчого ізолятора захисником не було надано, як під час розгляду клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в суді першої інстанції, так і під час розгляду апеляційної скарги в суді апеляційної інстанції.

Жодних нових обставин, які б впливали на обґрунтованість поданої апеляційної скарги захисника, апеляційним переглядом не встановлено.

Приймаючи рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя повно та об`єктивно дослідив усі обставини, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував ступінь тяжкості інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, дані про особу підозрюваного, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду апеляційний суд вважає необхідним ухвалу слідчого судді залишити без зміни, а апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд,

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 , діючої в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Солонянського районного суду Дніпропетровської області від 01 серпня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_8 залишити без зміни.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ _________________ ______________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4