СЕМЕНІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ПОЛТАВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
ідентифікаційний код 02886143
Справа №547/488/25
Провадження №1-кп/547/65/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року с-ще Семенівка

Семенівський районний суд Полтавської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_3 ,

обвинувачений ОСОБА_4 ,

захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 ,

провівши в залі судових засідань № 2 Семенівського районного суду Полтавської області відкрите судове засідання у кримінальному провадженні №0000172, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 25.03.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нетайлове Ясинуватського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 фактично проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, паспорт серія НОМЕР_1 виданий 22.08.2000 Ясинуватським РВ УМВС України в Донецькій області, освіта середня, неодруженого, непрацюючого, судимого

03.12.2024 Семенівським районним судом Полтавської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі. На підставіст. 75 КК України від відбування покарання звільненийз іспитовим строком на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 Кримінального кодексу України,

УСТАНОВИВ:

13.08.2024 постановою Семенівського районного суду Полтавської області, у справі №547/702/24, яка набрала законної сили 23.08.2024, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення передбаченогоч. 3 ст.130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та накладено адміністративні стягнення у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподаткованихмінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., з позбавленням права керування транспортними засобами на строк 10 років.

В подальшому, ОСОБА_4 , будучи повідомленим про те, що вказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ст.68 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якого судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

24.03.2025 року близько 10 год. 20 хв. ОСОБА_4 керував транспортним засобом автомобілем марки «ВАЗ» модель «2110», д.н.з. НОМЕР_2 та рухався в с. Вереміївка Кременчуцького р-ну Полтавської області по вул. Центральна, де не вибрав безпечної швидкості, не врахував дорожньої обстановки, не вибрав безпечного дорожнього інтервалу та перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, не впорався із керуванням, здійснив наїзд на електроопору.За порушення Правил дорожнього руху України працівниками сектору реагування патрульної поліції ВП№1 Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області, відносно ОСОБА_4 складено протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху від 24.03.2025 серії ЕПР1 №280249 за ст. 126 КУпАП, серії ЕПР1 №280292 за ч.3 ст.130 КУпАП, який було направлено до розгляду до Семенівського районного суду Полтавської області. 27.03.2025 Семенівським районним судом Полтавської області винесено постанову згідно якої матеріали про дане адміністративне правопорушення направлено до Глобинської окружної прокуратури, оскільки в діях ОСОБА_4 вбачаються ознаки кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Своїми умисними та протиправними діями, що виразились в умисному невиконанні постановисуду, що набралазаконної сили, ОСОБА_4 , обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України.

Прокурор ОСОБА_3 просив визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України та призначити йому покарання в межах санкції ч. 1 ст. 382 КК України. Враховуючи вчиненням ОСОБА_4 кримінального правопорушення в період іспитового строку, остаточно призначити покарання відповідно до ст.71 КК України шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання за вироком від 03.12.2024. Запобіжний захід до вступу вироку в законну силу не обирати.

Захисник обвинуваченого ОСОБА_6 просив призначити покарання ОСОБА_4 у виді штрафу та не застосовувати ст.71 КК України.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Просив суворо не карати. Щиро розкаявся у вчиненому.

Показання обвинуваченого ОСОБА_4 є послідовними, логічними, та такими, що відповідають фактичним обставинам справи, а тому не викликають у суду сумнівів щодо правильності розуміння обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Зважаючи на те, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнав повністю, відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються і проти цього не заперечують учасники процесу. З`ясувавши правильне розуміння обвинуваченим змісту цих обставин, за відсутності сумнівів у добровільності та істинності його позиції, роз`яснивши йому, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням письмових документів, які характеризують особу обвинуваченого та щодо речових доказів.

Отже, враховуючи, що обвинувачений ОСОБА_4 свою вину визнав повністю, в судовому засіданні надав показання, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисних та протиправних діях, що виразились в умисному невиконанні постановисуду, що набралазаконної сили.

Відповідно до ст. 337 КПК України судовий розгляд проводиться лише стосовно особи, якій висунуте обвинувачення, і лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акта.

Вчинене обвинуваченим ОСОБА_4 кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 382 КК України відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При призначенні покарання суд враховує обставини вчинення кримінального правопорушення, особу обвинуваченого ОСОБА_4 , який раніше судимий, кримінальне правопорушення вчинив під час іспитового строку, на шлях виправлення не став, неодноразово притягувався до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху, офіційно не працює, на диспансерному обліку у лікаря-нарколога, лікаря-психіара не перебуває, за місцем проживання характеризується нейтрально.

Обставини, що відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття.

Обставини, що відповідно до ст. 67 КК України обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Згідно з п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку, суди мають дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Водночас суди мають враховувати й вимоги Кримінального процесуального кодексу України стосовно призначення покарання.

Крім того, суд враховує, що відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу та полягає в передбаченому законом обмеженні права та свобод засудженого та у відповідності до ч. 2 ст. 50 КК України має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, запобіганню вчинення нових кримінальних правопорушень.

На підставі викладеного, враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, особу обвинуваченого, суд, реалізуючи принцип законності, справедливості та індивідуалізації покарання, вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі, у межах, визначених санкцією ч. 1 ст. 382 КК України.

Враховуючи, що дане кримінальне правопорушення обвинуваченим ОСОБА_4 було скоєне у період іспитового строку, призначеного вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 03.12.2024, а отже в порядку ч. 1 ст. 71 КК України суд обов`язаний приєднати за сукупністю вироків до покарання, яке призначене цим вироком, невідбуте ОСОБА_4 покарання за попереднім вироком та остаточне покарання останньому слід призначити за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання за вироком від 03.12.2024.

Цивільний позов відсутній.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_4 не обирався та суд не вбачає підстав для його обрання.

Процесуальні витрати відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 615, 373, 374, 392 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_4 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, та призначити йому покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України до призначеного ОСОБА_4 покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Семенівського районного суду Полтавської області від 03.12.2024, остаточно призначивши до відбування покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та 1 (один) місяць.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з дня його фактичного затримання після набрання вироком законної сили.

Вирок може бути оскаржений до Полтавського апеляційного суду через Семенівський районний суд Полтавської області протягом 30 (тридцяти) днів з дня його проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України, вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1