Справа № 461/2586/25
Провадження № 1-кс/461/3407/25
УХВАЛА

про продовження строку досудового розслідування

29.05.2025 року слідчий суддя Галицького районного суду м. Львова ОСОБА_1 , секретар ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , розглянувши клопотання старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 про продовження строку досудового розслідування, -

в с т а н о в и в :

старший слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області ОСОБА_4 , за погодженням із Заступником керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 10.02.2025, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1 КК України, до шести місяців, тобто до 07 жовтня 2025 року включно.

Подане клопотання мотивує тим, що з огляду на особливу складність кримінального провадження та здобуті під час досудового розслідування відомості, беручи до уваги, що для отримання доказів, які можуть бути використані під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження, необхідний додатковий час, а також те, що вказані дії не могли бути здійснені та завершенні раніше з об`єктивних причин, слід продовжити строк досудового розслідування.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні клопотання підтримали.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисники ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 стосовно задоволення клопотання заперечили.

Підозрювані ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та їх захисники подали заяви, згідно яких клопотання заперечили.

Заслухавши пояснення, дослідивши клопотання, слідчий суддя дійшов до наступного висновку.

Згідно норм ст. 219 КПК України строк досудового розслідування обчислюється з моменту повідомлення особі про підозру до дня звернення до суду з обвинувальним актом, клопотанням про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, клопотанням про звільнення особи від кримінальної відповідальності, клопотанням про закриття кримінального провадження або до дня ухвалення рішення про закриття кримінального провадження.

Згідно п. 3 ч. 4 ст. 219 КПК України строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Згідно частини 1 статті 295-1 КПК України у випадках, передбачених ст.294 цього Кодексу, продовження строку досудового розслідування здійснюється на підставі ухвали слідчого судді, постановленої за відповідним клопотанням прокурора або слідчого.

Слідчим суддею встановлено, що відділом розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління ГУ Національної поліції у Львівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000037 від 10.02.2025, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 24.02.2022 Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України з 05 год. 30 хв., строком на 30 діб, та в подальшому Указами Президента України строк дії воєнного стану в Україні неодноразово продовжується та діє станом на теперішній час.

Пунктом 9 ст.1 Закону України «Про національну безпеку» визначено, що національна безпека України - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності, демократичного конституційного ладу та інших національних інтересів України від реальних та потенційних загроз.

У відповідності до п.2 ст.1 вказаного Закону, воєнна безпека - це захищеність державного суверенітету, територіальної цілісності і демократичного конституційного ладу та інших життєво важливих національних інтересів від воєнних загроз.

Згідно п. п. 44-45 рішення Ради національної безпеки та оборони України від 14.09.2020, основним завданням у сфері воєнної безпеки є розвиток потенціалу стримування. Безумовним пріоритетом є боєздатні Збройні Сили України (далі - ЗСУ), підготовлений і вмотивований військовий резерв та ефективна територіальна оборона, які у поєднанні зі спроможностями інших органів сектору безпеки і оборони здатні завдати таких неприйнятних для противника втрат на землі, у повітрі, на морі та у кіберпросторі, що унеможливить реалізацію його агресивних намірів.

Пунктом 22 частини III Стратегії забезпечення державної безпеки, ухваленої рішенням Ради національної безпеки та оборони України від 16.02.2002 визначено, що державна політика у сфері державної безпеки спрямовується на попередження, своєчасне виявлення і запобігання зовнішнім та внутрішнім загрозам державній безпеці України, припинення розвідувальних, терористичних, диверсійних та інших протиправних посягань спеціальних служб іноземних держав, а також організацій, окремих груп та осіб на державну безпеку України, усунення умов, що призводять до цих загроз та причин їх виникнення.

Так, положеннями ст.1 Закону України «Про оборону України» визначено, що особливий період - це період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Військове формування - це створена відповідно до законодавства України сукупність військових з`єднань і частин та органів управління ними, які комплектуються військовослужбовцями і призначені для оборони України, захисту її суверенітету, державної незалежності і національних інтересів, територіальної цілісності і недоторканності у разі збройної агресії, збройного конфлікту чи загрози нападу шляхом безпосереднього ведення воєнних (бойових) дій.

Згідно з приписами ст.4 Закону України «Про оборону України», у разі збройної агресії проти України або загрози нападу на Україну Президент України приймає рішення про загальну або часткову мобілізацію, введення воєнного стану в Україні або окремих її місцевостях, застосування Збройних Сил України, інших військових формувань, утворених відповідно до законів України, подає його Верховній Раді України на схвалення чи затвердження, а також вносить до Верховної Ради України подання про оголошення стану війни. Органи державної влади та органи військового управління, не чекаючи оголошення стану війни, вживають заходів для відсічі агресії. На підставі відповідного рішення Президента України Збройні Сили України разом з іншими військовими формуваннями розпочинають воєнні дії, у тому числі проведення спеціальних операцій (розвідувальних, інформаційно-психологічних тощо) у кіберпросторі. З моменту оголошення стану війни чи фактичного початку воєнних дій настає воєнний час, який закінчується у день і час припинення стану війни.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про Збройні Сили України», Збройні Сили України - це військове формування, на яке відповідно до Конституції України покладаються оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності. Збройні Сили України забезпечують стримування збройної агресії проти України та відсіч їй, охорону повітряного простору держави та підводного простору у межах територіального моря України у випадках, визначених законом, беруть участь у заходах, спрямованих на боротьбу з тероризмом.

З`єднання, військові частини і підрозділи Збройних Сил України відповідно до Закону можуть залучатися до здійснення заходів правового режиму воєнного і надзвичайного стану, безпеки та захисту критичної інфраструктури, здійснення заходів щодо поводження з військовополоненими в особливий період, заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії РФ у Донецькій та Луганській областях, організації та підтримання дій руху опору, проведення військових інформаційно-психологічних операцій, боротьби з тероризмом і піратством, заходів щодо здійснення захисту життя, здоров`я громадян та об`єктів (майна) державної власності за межами України, забезпечення їх безпеки та евакуації (повернення), посилення охорони державного кордону, захисту суверенних прав України в її виключній (морській) економічній зоні та на континентальному шельфі та їх правового оформлення, забезпечення безпеки національного морського судноплавства України у відкритому морі чи в будь-якому місці поза межами юрисдикції будь-якої держави, заходів щодо запобігання розповсюдженню зброї масового ураження, протидії незаконним перевезенням зброї і наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів у відкритому морі, ліквідації надзвичайних ситуацій природного і техногенного характеру, кризових ситуацій, надання військової допомоги іншим державам, а також брати участь у міжнародному військовому співробітництві, міжнародних антитерористичних, антипіратських та інших міжнародних операціях з підтримання миру і безпеки на підставі міжнародних договорів України та в порядку і на умовах, визначених законодавством України.

Згідно зі ст.3 Закону України «Про Збройні Сили України» до структури Збройних Сил України входять органи військового управління, з`єднання, військові частини, вищі військові навчальні заклади, військові навчальні підрозділи закладів вищої освіти, установи та організації, що не належать до видів та окремих родів військ (сил) Збройних Сил України.

Відповідно до ст.1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення, посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Виконання військового обов`язку громадянами України забезпечують державні органи, органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до законів України військові формування, підприємства, установи та організації незалежно від підпорядкування і форм власності в межах їх повноважень, передбачених законом, та районні (об`єднані районні), міські (районні у містах, об`єднані міські) територіальні центри комплектування та соціальної підтримки, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, міст Києва та Севастополя.

Відповідно до п.1 Положення про територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (далі - Положення), затвердженого Постановою КМУ від 23.02.2022 №154, територіальні центри комплектування та соціальної підтримки є органами військового управління, що забезпечують виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Відповідно до пункту 8 Положення визначено, що завданнями територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених обов`язків є виконання законодавства з питань військового обов`язку і військової служби, мобілізаційної підготовки та мобілізації, керівництво військовим обліком призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці, контроль за його станом, зокрема в місцевих органах виконавчої влади, органах місцевого самоврядування та в органах, що забезпечують функціонування системи військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів на території відповідної адміністративно-територіальної одиниці (крім СБУ та Служби зовнішньої розвідки), забезпечення в межах своїх повноважень адміністрування (територіальні центри комплектування та соціальної підтримки Автономної Республіки Крим, областей, мм. Києва та Севастополя) та ведення Єдиного державного реєстру призовників, військовозобов`язаних та резервістів (далі - Реєстр) (районні територіальні центри комплектування та соціальної підтримки), проведення заходів приписки громадян до призовних дільниць, призову громадян на військову службу, проведення відбору кандидатів для прийняття на військову службу за контрактом, участь у відборі громадян для проходження служби у військовому резерві Збройних Сил, підготовка та проведення в особливий період мобілізації людських і транспортних ресурсів, забезпечення організації соціального і правового захисту військовослужбовців, військовозобов`язаних і резервістів, призваних на навчальні (або перевірочні) та спеціальні збори до Збройних Сил (далі - збори), ветеранів війни та військової служби, пенсіонерів з числа військовослужбовців Збройних Сил (далі - пенсіонери) та членів їх сімей, участь у військово-патріотичному вихованні громадян, у виконанні завдань з підготовки та ведення територіальної оборони, здійснення інших заходів з питань оборони відповідно до законодавства.

Пунктом 9 Положення передбачено, що територіальні центри комплектування та соціальної підтримки відповідно до покладених на них завдань ведуть військовий облік призовників, військовозобов`язаних та резервістів, а також облік громадян України, які уклали контракт добровольця територіальної оборони, ветеранів війни та військової служби, та інших осіб, які мають право на пенсійне забезпечення відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; оформлюють та видають військово-облікові документи призовникам, військовозобов`язаним та резервістам; взаємодіють з місцевими держадміністраціями, іншими державними органами, органами місцевого самоврядування з питань військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, бронювання військовозобов`язаних на період мобілізації та на воєнний час; здійснюють заходи оповіщення та призову громадян (крім військовозобов`язаних та резервістів СБУ та Служби зовнішньої розвідки): на військову службу за призовом осіб офіцерського складу; на військову службу за призовом осіб із числа резервістів в особливий період (зарахованих до військового оперативного резерву); на військову службу за призовом під час мобілізації, на особливий період (незалежно від місця їх перебування на військовому обліку); надають командирам військових частин інформацію про військовозобов`язаних, які перебувають на військовому обліку, з метою добору громадян для проходження служби у військовому резерві та військової служби за контрактом; розробляють плани проведення мобілізації людських і транспортних ресурсів, удосконалення системи оповіщення, збору та поставки зазначених мобілізаційних ресурсів на відповідній території; ведуть на відповідній території облік підприємств, які залучаються до виконання мобілізаційних завдань, а також облік людських і транспортних ресурсів, призначених для задоволення потреб оборони держави; беруть у межах своїх повноважень участь у здійсненні контролю за виконанням мобілізаційних заходів у місцевих держадміністраціях, інших державних органах, органах місцевого самоврядування, а також на підприємствах, здійснюють заходи, спрямовані на задоволення потреб Збройних Сил, інших військових формувань, правоохоронних органів спеціального призначення, Держспецзв`язку у людських і транспортних ресурсах; ведуть облік осіб, звільнених з військової служби із Збройних Сил в запас або у відставку (далі - особи, звільнені з військової служби), які проживають на відповідній території, для оформлення документів, що додаються до пенсійної справи відповідно до Закону України «Про пенсійне забезпечення осіб, звільнених з військової служби, та деяких інших осіб»; вивчають питання щодо потреби в комплектуванні штатних посад територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки військовослужбовцями, державними службовцями та працівниками, вносять пропозиції щодо їх підготовки та підвищення кваліфікації, проводять роботу з персоналом; проводять моніторинг суспільно-політичної обстановки на відповідній території та налагодження цивільно-військових відносин; звертаються до Національної поліції або її територіальних підрозділів щодо надання відомостей стосовно призовників про притягнення до кримінальної відповідальності, відсутність (наявність) судимості; звертаються в установленому законом порядку до органів Національної поліції щодо доставлення до територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки осіб, які вчинили адміністративні правопорушення, передбачені статтями 210, 210-1 Кодексу України про адміністративні правопорушення; розглядають справи про адміністративні правопорушення та накладають адміністративні стягнення відповідно до Кодексу України про адміністративні правопорушення; виконують інші функції відповідно до законодавства.

Положеннями ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» встановлено, що мобілізація - комплекс заходів, здійснюваних з метою планомірного переведення національної економіки, діяльності органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ і організацій на функціонування в умовах особливого періоду, а Збройних Сил України, інших військових формувань, Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - на організацію і штати воєнного часу. Мобілізація може бути загальною або частковою та проводиться відкрито чи приховано.

Цим же законом особливий період визначено як період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Пунктом 8 ст.4 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено, що з моменту оголошення мобілізації (крім цільової) чи введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях настає особливий період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій.

Згідно п. 5 ст. 22 вказаного Закону призов громадян на військову службу під час мобілізації або залучення їх до виконання обов`язків за посадами, передбаченими штатами воєнного часу, здійснюють територіальні центри комплектування та соціальної підтримки за сприяння місцевих органів виконавчої влади.

Пунктами 1, 3 цієї ж статті Закону зобов`язано громадян з`являтися за викликом до територіального центру комплектування та соціальної підтримки для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період; під час мобілізації з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин.

Пунктом 2 ст. 26 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» передбачено настання відповідальності громадян за невиконання своїх обов`язків щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації.

Згідно ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Громадяни України чоловічої статі, придатні до проходження військової служби за станом здоров`я і віком, а жіночої статі - також за відповідною фаховою підготовкою, повинні виконувати військовий обов`язок згідно із законодавством. Громадяни проходять військову службу, службу у військовому резерві та виконують військовий обов`язок у запасі відповідно до законодавства.

Громадяни України, які приписані до призовних дільниць або перебувають у запасі Збройних Сил України, Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України чи проходять службу у військовому резерві, зобов`язані: прибувати за викликом районного (об`єднаного районного), міського (районного у місті, об`єднаного міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки, Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідного підрозділу Служби зовнішньої розвідки України для оформлення військово-облікових документів (посвідчень про приписку до призовних дільниць, військових квитків, тимчасових посвідчень військовозобов`язаних), приписки, проходження медичного огляду, направлення на підготовку з метою здобуття або вдосконалення військово-облікової спеціальності, призову на військову службу або на збори військовозобов`язаних та резервістів; проходити підготовку до військової служби, військову службу і виконувати військовий обов`язок у запасі; виконувати правила військового обліку, встановлені законодавством.

На виконання вказаних вище вимог Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» та Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 1487 від 30.12.2022, Положення про ТЦК та СП, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України № 154 від 23.02.2022, представники територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки спільно із представниками Національної поліції здійснюють заходи щодо оповіщення та призову військовозобов`язаних та резервістів під час мобілізації.

Так в невстановлений досудовим розслідуванням час та місці, але не пізніше березня 2024 року в ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та в інших невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб, виник злочинний умисел, спрямований на перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, шляхом виготовлення громадянам України віком від 18 до 60 років, які підлягають мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань військово-облікових документів, на підставі яких останні будуть непридатні до військової служби у Збройних силах України та виключені з військового обліку. Внаслідок таких дій ОСОБА_5 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановлених на даний час досудовим розслідуванням осіб Збройні Сили України та інші військові формування недоотримали призовників, військовозобов`язаних та резервістів за наступних обставин.

Так на початку березня 2024 року ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, по заздалегідь узгодженому злочинному плану, запропонував ОСОБА_12 виготовити йому фіктивні медичні документи з неіснуючим діагнозом на підставі яких ОСОБА_12 буде виключений з військового обліку та зможе уникнути мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань, при цьому за такі послуги останньому необхідно буде заплатити 12 500 доларів США, на що ОСОБА_12 погодився та перебуваючи у місці Тернопіль, у точний досудовим розслідуванням час не встановлено, однак не пізніше березня 2024 року, неподалік ТЦ «Епіцентр», що за адресою: м. Тернопіль, вул. Поліська, 7, передав невстановленій на даний час досудовим розслідуванням особі, яка діяла спільно за попередньою змовою групою осіб із ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , та ОСОБА_11 зазначені кошти в сумі 12 500 доларів США, після чого відправив за допомогою послуг ТОВ «Нова Пошта», на зазначену злочинною групою осіб адресу (відділення) копію власного паспорту громадянина України, та магнітний носій інформації на якому записані медичні обстеження ОСОБА_12 .

В подальшому 02.08.2024 злочинна група осіб, до складу якої увійшли ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, за неправомірну вигоду в сумі 12 500 доларів США виготовили ОСОБА_12 військово-обліковий документ №6, згідно якого останній непридатний до служби в ЗС України та виключений з військового обліку, що надало йому можливість уникнути мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

Крім цього у невстановлений досудовим розслідуванням час однак не пізніше квітня 2024 року, ОСОБА_5 діючи за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, по заздалегідь узгодженому злочинному плану, запропонував ОСОБА_13 виготовити йому фіктивні медичні документи з неіснуючим діагнозом на підставі яких ОСОБА_13 буде виключений з військового обліку та зможе уникнути мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань, при цьому за такі послуги останньому необхідно буде заплатити 12 000 доларів США, на що ОСОБА_13 погодився та відправив ОСОБА_5 смс-повідомлення у мобільний додаток «Вотсап» із копіями власних документів: паспорт громадянина України, військово-обліковий документ та фотографію розміром 3х4, після чого вказані обставини останній довів іншим членам злочинної групи осіб а саме ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншим невстановленим на даний час досудовим розслідуванням особам.

Так, ОСОБА_5 , реалізовуючи свій злочинний умисел, діючи спільно за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановленими на даний час досудовим розслідуванням особами, в період часу з 27.05.2024 по 31.05.2024 року ОСОБА_5 , виконуючи відведену йому роль, організував виготовлення фіктивних медичних документів, з неіснуючим діагнозом ОСОБА_13 , а саме виписки із медичної карти амбулаторного (стаціонарного) хворого №597, згідно якої останній перебував на стаціонарному лікуванні в КНП «Бібрська міська лікарня» БМР, що за адресою: Львівська обл., м. Бібрка, вул. Стуса В., 41, в період часу з 27.05.2024 по 31.05.2024 з діагнозом: «Вторинний вертеброненний полірадикулоневрит шийно-грудного та поперекового відділу хребта у стадії загострення прогресуючого характеру ускладнений дегенеративними змінами, спондильозом, остреохондрозом, килами дисків С4-С5-С7, С5-Th1, L4-L5-S1, лівобічною сколіатичною поставою, латеральними випинаннями, пролабування Th6-Th7, інтравертебральні втиснення, хрящові вузли шморля Th5- Th10, протрузіями мхд С3-С4, С4-С5, С5-С6, Th7- Th8, Th8- Th9 ускладнено стійким больовим, вестибулоатактичними, цефалгічними, мязевотонічним, корінцевим синдромом, порушення статики та рухової функції хребта, порушення ходи. Гіпертонічна хв ІІ ст. ст.3, ризик 3».

В подальшому 01.07.2024, злочинна група осіб, до складу якої увійшли ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та невстановлені на даний час досудовим розслідуванням особи, за неправомірну вигоду в сумі 12 000 доларів США виготовили ОСОБА_13 військово-обліковий документ №3/84, згідно якого останній непридатний до служби в ЗС України та виключений з військового обліку, що надало йому можливість уникнути мобілізації до Збройних Сил України та інших військових формувань.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в перешкоджанні законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань в особливий період, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.114-1 КК України.

07.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України.

08.04.2025 ОСОБА_10 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України.

08.04.2025 ОСОБА_11 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні інкримінованих їм злочинів підтверджується наступними доказами, отриманими у встановленому КПК України порядку:

протоколом про результати проведення НСРД №4810/55/112/2024 від 26.08.2024;

протоколом про результати проведення НСРД №4891/55/112/2024 від 05.09.2024;

протоколом про результати проведення НСРД №6238/55/112/2024 від 18.11.2024;

протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , від 25.09.2024;

протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_2 , від 25.09.2024;

протоколом обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , від 25.09.2024;

протоколом огляду предметів від 14.10.2024;

протоколом огляду предметів від 13.01.2025;

протоколом огляду предметів від 22.01.2025;

протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 25.02.2025;

протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 25.03.2025;

іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності та взаємозв`язку.

Слідчий зазначає, що внаслідок особливої складності кримінального провадження, досудове розслідування у двохмісячний строк до 07.06.2025 неможливо закінчити, зокрема, через необхідність призначення експертиз та отримання їх висновків, допиту свідків яким відомі обставини та події пов`язані із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також провести додаткові слідчі (розшукові) та процесуальні дії з використанням отриманих показів осіб причетних до вчинення кримінальних правопорушень та свідків яким відомі обставини та події пов`язані із незаконною діяльністю вказаної організованої групи, які неможливо було провести внаслідок особливої складності провадження та кількості осіб, яких необхідно допитано (понад 100).

У відповідності до розділу 3 глави 24 КПК України, з метою виконання завдань кримінального провадження, а також вимог ст. 9 КПК України щодо всебічного, повного і неупередженого дослідження обставин кримінального правопорушення, надання їм належної правової оцінки та забезпечення прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень виникла необхідність у продовженні строку досудового розслідування до шести місяців, тобто до 07.10.2025 включно.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 3 ст. 219 КПК України, досудове розслідування повинно бути закінчено протягом двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину.

Положеннями ч. 4 ст. 219 КПК України передбачено, що строк досудового розслідування може бути продовжений у порядку, передбаченому параграфом 4 глави 24 цього Кодексу. При цьому загальний строк досудового розслідування не може перевищувати дванадцяти місяців із дня повідомлення особі про підозру у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину.

Водночас, нормою ч. 3 ст. 294 КПК України передбачено, якщо з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину досудове розслідування (досудове слідство) неможливо закінчити у строк, зазначений у п. 4 ч. 3 ст. 219 цього Кодексу, такий строк може бути продовжений у межах строків, встановлених п. 2 і 3 ч. 4 ст. 219 цього Кодексу до шести місяців слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з керівником обласної прокуратури або його першим заступником чи заступником, заступниками Генерального прокурора; до дванадцяти місяців - слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим із Генеральним прокурором чи його заступниками.

Слідчий зазначає, що у кримінальному провадженні необхідно виконати наступне:

- допитати осіб причетних до вчинення кримінальних правопорушень та свідків яким відомі обставини та події пов`язані із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України;

- призначити та отримати висновки криміналістичних експертиз відео, звуко запису;

- з урахуванням зібраних доказів визначитися з остаточною правовою кваліфікацією дій ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 та у випадку наявності законних підстав вирішити питання про зміну раніше повідомленої підозри чи повідомлення про нову підозру;

- здійснити й інші слідчі (розшукові) та процесуальні дії спрямовані на встановлення істини;

- вчинити процесуальні дії, пов`язані із закінченням досудового розслідування;

- здійснити відкриття матеріалів кримінального провадження та надати стороні захисту достатній строк для ознайомлення з ними;

- виконати вимоги ст. 290 КПК України.

Слідчий вказує, що в результаті проведення вказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій будуть отримані додаткові докази, які можуть бути використані під час судового розгляду кримінального провадження для встановлення об`єктивної істини у провадженні та встановлення всіх обставин вчинення кримінального правопорушення.

Слідчим доведено, що перелічені вище слідчі та процесуальні дії мають доказове значення у провадженні, є необхідними для об`єктивного розслідування кримінального провадження та не є вичерпними, оскільки після їх проведення може виникнути необхідність у проведенні інших слідчих (розшукових) дій.

В результаті проведення вказаних слідчих (розшукових) та процесуальних дій будуть отримані додаткові докази, які можуть бути використані під час судового розгляду кримінального провадження для встановлення об`єктивної істини у справі.

Слідчий вказує, що для проведення вищевказаних слідчих та процесуальних дій та завершення досудового розслідування необхідний строк 6 місяців.

На переконання слідчого судді, для здійснення зазначених слідчим заходів, доцільність продовження строку досудового розслідування слідчим та прокурором доведена, оскільки на даний час є очевидним, що провести вказані слідчі (розшукові) дії у строк, який спливає, неможливо.

Разом з тим, зазначені у клопотанні слідчого твердження про необхідність продовження строку досудового розслідування в кримінальному провадженні на шість місяців, що є досить тривалим строком, є суб`єктивними і не підтверджуються відповідними доказами, в яких би було конкретизовано строк, який необхідний для проведення таких слідчих (процесуальних) дій.

При цьому, слідчим не було надано беззаперечних даних на підтвердження того, що проведення слідчих (процесуальних) дій в кримінальному провадженні неможливо завершити у менші строки.

Під час розгляду клопотання встановлено, що слідчим протягом тривалого часу не здійснювалось заходів для ефективного досудового розслідування. Більшість процесуальних дій в т.ч. і призначення та проведення експертиз, проведено в іншому кримінальному провадженні №0000363 від 25.01.2024, в якому оголошено підозру тим же особам, що і №0000037 від 10.02.2025 ОСОБА_5 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 по ч.3 ст.332 КК України (строк досудового розслідування продовжено до 7.09.2025).

Стаття 217 КПК України визначає правові підстави об`єднання матеріалів досудового розслідування з метою забезпечення повноти та об`єктивності дослідження обставин вчинеих злочинів і є доцільним щодо декількох осіб, підозрюваних у вчиненні кількох кримінальних правопорушень.

Об`єднання матеріалів досудового розслідування в таких випадках сприятиме цілеспрямованості досудового розслідування та його результативності.

Відтак, видається доцільним прокурору вирішити питання об`єднання кримінальних проваджень №0000363 від 25.01.2024, №0000037 від 10.02.2025.

Таким чином, виходячи зі змісту клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання слід задовольнити частково та продовжити строк досудового розслідування на 5 місяців, оскільки такий строк сприятиме дотриманню проведення досудового розслідування у розумні строки.

Керуючись ст.ст. 219, 294, 295-1, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

у х в а л и в :

клопотання задовольнити частково.

Продовжити строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000037 від 10.02.2025, за підозрою ОСОБА_5 , ОСОБА_10 та ОСОБА_11 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.114-1 КК України, до п`яти місяців, тобто до 07 вересня 2025 року включно.

Ухвала остаточна, оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Повний текст складено 29.05.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1