ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 (приймає участь в режимі

відеоконференції), ОСОБА_8 ,

обвинуваченої ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0000215 за апеляційною скаргою заступника начальника відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 травня 2025 року, якою обвинувальний акт щодо

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу суду скасувати та призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обґрунтовує тим, що потерпілим у цьому кримінальному провадженні є Територіальна громада м. Дніпра в особі Дніпровської міської ради.

Під час підготовчого судового засідання ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2024 року скасовано постанову слідчого від 15.12.2023 року про визнання у цьому кримінальному провадженні Дніпровську територіальну громаду в особі Дніпровської міської ради, при цьому суд вийшов за межі підготовчого судового розгляду, оскільки дослідив та надав оцінку матеріалам кримінального провадження.

Стверджує, що обвинувальний акт складено та направлено до суду в грудні 2023 року, а постанову слідчого про залучення потерпілого судом скасовано в листопаді 2024 року, таким чином, зазначення в обвинувальному акті відомостей про потерпілого відповідає вимогам ст. 291 КПК України.

Також суд як на підставу повернення обвинувального акта прокурору послався на те, що обвинувальний акт містить посилання на інших співучасників кримінального правопорушення, а саме ОСОБА_10 , якому у межах цього кримінального провадження обвинувачення не було пред`явлено, водночас, судом не взято до уваги, що ОСОБА_10 повідомлено про підозру в рамках кримінального провадження № 0001309 та матеріали відносно нього виділені в окреме провадження.

Вважає, що обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 складений з урахуванням вимог ст.291 КПК України.

Захисником ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченої ОСОБА_9 подано заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому він просить вказану апеляційну скаргу залишити без задоволення.

Ухвалою Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 травня 2025 року обвинувальний акт щодо ОСОБА_9 , обвинуваченої у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України, повернуто прокурору як такий, що не відповідає вимогам КПК України.

В обґрунтування свого рішення суд першої інстанції зазначив, що постановою слідчого від 15.12.2023 потерпілим у кримінальному провадженні № 0000215 визнано Дніпровську територіальну громаду в особі Дніпровської міської ради. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 18.11.2024 вищевказану постанову слідчого скасовано, оскільки було встановлено, що уповноважений представник Дніпровської територіальної громади в особі Дніпровської міської ради заяви про вчинення щодо нього кримінального правопорушення або про залучення до провадження як потерпілого не подавав, крім того, він не надав письмової згоди на визнання його потерпілим. Відповідно до правових позицій Верховного Суду слідчий, прокурор або суд позбавлені можливості самостійно визнавати особу потерпілою без заявлення нею заяви про вчинення кримінального правопорушення, заяви про визнання потерпілою особою або письмової згоди про залучення її в якості потерпілої особи.

Також у формулюванні обвинувачення зазначено, що ОСОБА_9 діяла за попередньою змовою із ОСОБА_10 , водночас, ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 17.01.2024 року скасовано повідомлення про підозру відносно ОСОБА_10 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 366, ч. 4 ст. 191 КК України, у кримінальному провадженні № 0001309.

Згідно із відповідю на запит слідчого від 21.03.2025 року, досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001309 на цей час триває, про підозру в рамках цього кримінального провадження на даний час жодній особі не повідомлено.

Враховуючи той факт, що повідомлення про підозру щодо ОСОБА_10 було скасовано, суд дійшов висновку, що формулювання обвинувачення відносно ОСОБА_9 про вчинення нею злочину за попередньою змовою, є юридично необґрунтованим і суперечить принципам справедливості та правової визначеності. Відсутність належного правового статусу співучасника у ОСОБА_10 виключає можливість кваліфікації дій ОСОБА_9 як вчинених за попередньою змовою групою осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, обвинувачену та її захисників, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора, перевіривши надані матеріали та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України, обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення. Він повинен відповідати вимогам ст. 291 КПК України, та містити відомості, зазначені в ч. 2 цієї статті.

Стаття 314 КПК України передбачає, що під час підготовчого засідання головуючий з`ясовує в учасників судового провадження їх думку щодо можливості призначення судового розгляду.

Однією з обставин, яка перешкоджає призначенню провадження до судового розгляду є невідповідність обвинувального акта вимогам кримінального процесуального закону.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.291 КПК України, обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення.

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд зазначив, що викладене в обвинувальному акті формулювання обвинувачення щодо ОСОБА_9 є неконкретним, оскільки не містить чіткий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення та правової кваліфікації.

Проте, як убачається зі змісту вказаного обвинувального акта, в ньому зазначені всі обов`язкові відомості, про які йдеться в ч. 2 ст. 291 КПК України, тобто цей процесуальний документ за своєю формою та змістом повністю відповідає вимогам вищезазначеної статті Кримінального процесуального кодексу України, так як прокурор з достатньою повнотою відобразив фактичні обставини кримінального правопорушення, які вважав встановленими, його правову кваліфікацію з посиланням на положення КК України, сформулював обвинувачення щодо ОСОБА_9 та виконав інші вимоги, передбачені вказаною статтею.

Встановлення обставин суб`єктивної та об`єктивної сторони кримінального правопорушення, а також того, чи є склад кримінального правопорушення, а особа, щодо якої складено обвинувальний акт - суб`єктом кримінального правопорушення, є задачею судового розгляду, відповідно до якого, у випадку встановлення відсутності складу кримінального правопорушення постановлюється виправдувальний вирок.

Тому, колегія суддів вважає, що такий висновок суду на стадії підготовчого судового засідання є передчасним.

Відповідно до положень ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні не вирішуються питання про доведеність чи відсутність вини обвинуваченого та про правильність кваліфікації дій обвинуваченого, оскільки це питання є предметом судового розгляду, а завданням підготовчого судового засідання є процесуальне та організаційне забезпечення його проведення.

Також слід зазначити, що у випадку ухвалення вироку, за змістом ч. 3 ст. 374 КПК України, суд зазначає формулювання обвинувачення, яке визнає доведеним або зазначає обвинувачення, яке пред`явлене особі і визнане судом недоведеним.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд вийшов за межі тих питань судового провадження, які вирішуються у підготовчому судовому засіданні.

Відповідно до вимог п. 3 ч. 2 ст. 291 КПК України обвинувальний акт має містити такі відомості: анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство).

Приймаючи рішення про повернення обвинувального акта прокурору з підстав його невідповідності вимогам ст. 291 КПК України, суд також зазначив, що в обвинувальному акті щодо ОСОБА_9 потерпілим визнано Дніпровську територіальну громаду в особі Дніпровської міської ради, представник якої не звертався із заявою про вчинення злочину та про залучення в якості потерпілого, що виключає можливість залучення останнього в якості потерпілого.

З обвинувального акта вбачається, що діями обвинуваченої ОСОБА_9 територіальній громаді міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради заподіяна шкода в розмірі 656 909,79 грн.

Відповідно до ч. 1, 2 ст.55 КПК України: - потерпілим у кримінальному провадженні може бути юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди; - права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

З матеріалів провадження вбачається, що територіальна громада міста Дніпра в особі Дніпровської міської ради заяву про залучення її до провадження як потерпілого під час досудового розслідування не подавала та не була визнана потерпілою юридичною особою, водночас, неподання заяви про залучення як потерпілого відповідно до ч.2 ст.55 КПК України не є підставою для повернення обвинувального акта прокурору.

Окрім того, відповідно до правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду від 21.11.2019 року (справа № 668/5277/16-к), прокурор не позбавлений можливості пред`явити цивільний позов в інтересах держави, якщо захист інтересів не здійснює орган місцевого самоврядування.

Таким чином, колегія суддів вважає, що, повертаючи обвинувальний акт прокурору з вищевказаних підстав, суд дійшов необгрунтованого висновку.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку, що доводи апеляційної скарги прокурора є слушними, а ухвалу суду першої інстанції не можна визнати законною та обґрунтованою.

Згідно із вимогами п. 3 ч. 1 ст. 409 КПК України, підставою для скасування або зміни судового рішення при розгляді справи у суді апеляційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Частиною 1 статті 412 КПК України передбачено, що істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили або могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

Відповідно до вимог ч. 6 ст. 9 КПК України, у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, суд апеляційної інстанції застосовує на підставі ч. 6 ст. 9 КПК України загальні засади кримінального провадження, а саме: вимоги п. 2 ч. 1 ст. 7 КПК України щодо забезпечення принципу законності кримінального провадження, оскільки допущені судом істотні порушення кримінального процесуального закону, передбачені ст. 291 КПК України, не входять в перелік підстав для призначення нового розгляду в суді першої інстанції, передбачених ст. 415 КПК України.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що ухвала суду постановлена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону і підлягає скасуванню з направленням обвинувального акта до суду першої інстанції для здійснення судового провадження.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу заступника начальника відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_6 , який приймав участь у підготовчому судовому засіданні кримінального провадження судом першої інстанції, на ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 травня 2025 року задовольнити.

Ухвалу Індустріального районного суду міста Дніпра від 02 травня 2025 року щодо ОСОБА_9 скасувати, призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді:

____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4