Справа № 738/1152/25
№ провадження 1-в/738/182/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року місто Мена Чернігівської області

Менський районний суд Чернігівської області у складі:

судді - ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання

з участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

засудженого ОСОБА_3

В С Т А H О В И В:

Суть питання, що вирішується ухвалою.

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання.

Клопотання мотивоване тим, що вироком Вищого антикорупційного суду від 31 січня 2023 року, ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 04 вересня 2023 року, а також постановою Верховного Суду від 18 квітня 2024 року, ухвалених стосовно нього, в строк призначеного йому покарання не зараховано термін попереднього ув`язнення. Так, 26 жовтня 2016 року до ЄРДР внесені відомості про кримінальне провадження №0000394. У цьому кримінальному провадженні 25 липня 2017 року його було затримано, з 25 по 27 липня 2017 року він перебував в ізоляторі тимчасового тримання №5 ГУНП в Київській області.13 лютого 2018 року до нього застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, у зв`язку з чим з 13 лютого 2018 року по 20 березня 2018 року він утримувався в ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Посилаючись на частину 5 статті 72 КК України, в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року за №838-VIII, засуджений ОСОБА_3 просить зарахувати йому в строк покарання вказаний строк попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Виклад позиції учасників судового провадження.

Засуджений ОСОБА_3 та його захисник ОСОБА_5 в судовому засіданні підтримали клопотання, просили його задовольнити.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання засудженого.

Встановлені судом обставини.

Вироком Вищого антикорупційного суду від 31 січня 2023 року ОСОБА_3 визнано винуватим та засуджено за ч.3 ст.191, ч.4 ст. 191 та ч.5 ст. 191 КК України та призначено йому остаточне покарання на підставі ст. 70 КК України у виді 9 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у судах, правоохоронних органах, адвокатурі строком на 3 роки та з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна; на підставі статті 54 КК України позбавлено класного чину старший радник юстиції. Строк відбування покарання обчислюється з моменту його фактичного затримання, запобіжний захід у вигляді застави залишено без змін до набрання вироком законної сили. У порядку, передбаченому ч.5 ст. 72 КК України, зараховано обвинуваченому ОСОБА_3 у строк покарання строк його попереднього ув`язнення у період з 13 лютого 2018 року до 20 березня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 04 вересня 2023 року вирок Вищого антикорупційного суду від 31 січня 2023 року в частині визнання ОСОБА_3 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 191 КК України щодо заволодіння ним накопичувачем на жорстких магнітних дисках «Seagate ST200DM001», серійний номер Z4Z2EG1D, скасовано, кримінальне провадження в цій частині закрито на підставі п.3 ч.1 ст. 284 КПК України. Вирок щодо призначеного ОСОБА_3 покарання змінено та пом`якшено його, призначено покарання за ч.3 ст. 191, ч.5 ст. 191, ст. 70 КК України у виді 7 років позбавлення волі з позбавленням права обіймати посади у судах, правоохоронних органах, адвокатурі строком на 3 роки та з конфіскацією усього належного йому на праві власності майна; у решті вирок залишено без змін.

Постановою Верховного Суду від 18 квітня 2024 року вирок Вищого антикорупційного суду від 31 січня 2023 року та ухвала Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 04 вересня 2023 року залишені без змін.

Із змісту вироку Вищого антикорупційного суду від 31 січня 2023 року вбачається, що кримінальні правопорушення ОСОБА_3 вчинені у 2016 році.

З матеріалів справи вбачається, що ОСОБА_3 було затримано в порядку ст. 208 КПК України 25 липня 2017 року.

Відповідно до довідки ІТТ №5 ГУНП в Київській області від 02 квітня 2025 року, ОСОБА_3 перебував в ІТТ №5 ГУНП в Київській області з м25 липня 2017 року по 27 липня 2017 року.

Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 13 лютого 2018 року змінено, застосований до ОСОБА_3 запобіжний захід у вигляді застави та застосовано до нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 40 днів. Строк тримання під вартою ОСОБА_3 рахується з 14 лютого 2018 року з моменту фактичного затримання. Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 до 24 березня 2018 року.

Відповідно до довідки Державної установи «Київський слідчий ізолятор» від 13 березня 2025 року. ОСОБА_3 з 13 лютого 2028 року по 20 березня 2018 року утримувався в ДУ «Київський слідчий ізолятор». 20 березня 2018 року звільнений згідно з ухвалою Київського апеляційного суду від 16 березня 2018 року під заставу.

Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до ч.1 ст.3 КК України законодавство України про кримінальну відповідальність становить Кримінальний кодекс України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права.

Положення, передбачені ч.5 ст.72 КК України, регулюються саме цим кодексом, у зв`язку з чим охоплюється поняттям «закон про кримінальну відповідальність».

Відповідно до вимог частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII «Про внесення зміни до Кримінального кодексу України щодо удосконалення порядку зарахування судом строку попереднього ув`язнення у строк покарання» зарахування судом строку попереднього ув`язнення у разі засудження до позбавлення волі в межах того самого кримінального провадження, у межах якого до особи було застосовано попереднє ув`язнення, провадиться з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Відповідно до частини першої статті 1 Закону України "Про попереднє ув`язнення" попереднє ув`язнення є запобіжним заходом, який у випадках, передбачених КПК України, застосовується щодо підозрюваного, обвинуваченого та засудженого, вирок щодо якого не набрав законної сили.

У абзаці 4 частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII зазначено, що у строк попереднього ув`язнення включається строк : а) затримання особи без ухвали слідчого судді, суду; б) затримання особи на підставі ухвали слідчого судді, суду про дозвіл на затримання; в) тримання особи під вартою як запобіжний захід, обраний суддею, судом на стадії досудового розслідування або під час судового розгляду кримінального провадження; г) перебування обвинуваченого у відповідному стаціонарному медичному закладі при проведенні судово-медичної або судово-психіатричної експертизи; ґ) перебування особи, яка відбуває покарання, в установах попереднього ув`язнення для проведення слідчих дій або участі в судовому розгляді кримінального провадження.

Таким чином, строк попереднього ув`язнення, виходячи із аналізу положень частини п`ятої статті 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII та Закону України «Про попереднє ув`язнення», складає період з визначеної у вироку дати затримання особи до набрання вироком законної сили.

Тобто попереднє ув`язнення визначається не умовами тримання в слідчому ізоляторі, а стадіями кримінального провадження, обрання підозрюваному запобіжного заходу у виді тримання під вартою і до набрання вироком законної сили.

21 червня 2017 року набрав чинності Закон України №2046-VIII, відповідно до якого частина п`ята статті 72 КК України викладена в наступній редакції: «попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті. При призначенні покарань, не зазначених у частині першій цієї статті, суд, враховуючи попереднє ув`язнення, може пом`якшити покарання або повністю звільнити засудженого від його відбування».

Щодо питання застосування правил зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, передбачених ч.5 ст.72 КК України у відповідній редакції, Велика Палата Верховного Суду в постанові від 29 серпня 2018 року (справа № 663/537/17) зазначила, що зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання є кримінально-правовим наслідком діяння в розумінні ч.2 ст.4 КК України, який впливає на становище особи за ст.5 КК України (поліпшує або погіршує його).

Закон № 838-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином поліпшує становище особи в розумінні ст.5 КК України, оскільки передбачає зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. У свою чергу Закон № 2046-VIII є законом про кримінальну відповідальність, який іншим чином погіршує становище особи в розумінні ст.5 КК України, оскільки вводить (повертає) зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Вирішуючи питання про те, якою редакцією ч.5 ст.72 КК України слід керуватися у конкретному випадку, варто враховувати час вчинення особою діяння, як це визначено в частинах 2 і 3 ст.4 КК України, тобто застосувати правила дії у часі закону України про кримінальну відповідальність.

Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 серпня 2018 року надано правовий висновок щодо застосування норми права, передбаченої частиною 5 статті 72 КК України (зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання), згідно з яким, якщо особа вчинила злочин у період з 24 грудня 2015 року по 20 червня 2017 року (включно), то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає частина п`ята статті 72 КК України в редакції Закону №838-VIII (пряма дія Закону №838- VIII) (пункт 103 постанови). Якщо особа вчинила злочин до 20 червня 2017 року (включно) і щодо неї продовжували застосовуватися заходи попереднього ув`язнення після 21 червня 2017 року, тобто після набрання чинності Законом № 2046-VIII, то під час зарахування попереднього ув`язнення у строк покарання застосуванню підлягає ч. 5 ст. 72 КК України в редакції Закону № 838-VIII. В такому разі Закон № 838-VIII має переживаючу (ультраактивну) дію. Застосування до таких випадків Закону № 2046-VIII є неправильним, оскільки зворотна дія Закону № 2046-VIII як такого, що «іншим чином погіршує становище особи», відповідно до ч. 2 ст. 5 КК України не допускається (пункт 106 постанови).

При цьому, відповідно до частини п`ятої та шостої статті 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду є обов`язковими для всіх суб`єктів владних повноважень, які застосовують у своїй діяльності нормативно-правовий акт, що містить відповідну норму права; висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються судами при застосуванні таких норм права.

Як убачається з вироку суду першої інстанції, інкриміновані ОСОБА_3 кримінальні правопорушення вчинено ним до 20 червня 2017 року, тобто до прийняття Закону №2046- VIII від 18 травня 2017 року, що набрав чинності 20.06.2017 року, але на момент дії Закону №838-VIH, то саме цей Закон як такий, що іншим чином поліпшує його становище, має застосовуватися до нього.

За таких обставин, застосування до ОСОБА_3 положень ч.5 ст.72 КК у редакції Закону №2046-VIII, а саме зарахування у строк покарання строку попереднього ув`язнення з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі, є недопустимим, оскільки Закон у вказаній редакції не має зворотної сили як такий, що іншим чином погіршує становище особи.

Отже, клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування йому у строк покарання строку його попереднього ув`язнення на підставі ч.5 ст.72 КК України (в редакції Закону № 838-VII1) є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Керуючись ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року за №838-VIII, ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 про зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання задовольнити.

Зарахувати ОСОБА_3 у строк покарання за вироком Вищого антикорупційного суду від 31 січня 2023 року, зміненого ухвалою Апеляційної палати Вищого антикорупційного суду від 04 вересня 2023 року, строк попереднього ув`язнення з 25 липня 2017 року по 27 липня 2017 року включно та з 13 лютого 2018 року по 20 березня 2018 року включно, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі відповідно до ч.5 ст. 72 КК України в редакції Закону України від 26 листопада 2015 року № 838-VIII.

Ухвала може бути оскаржена до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим в той же строк, з моменту вручення йому копії ухвали.

Повний текст ухвали виготовлений 23 червня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1