УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року

слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні клопотання старшого слідчого в особливо важливих справах відділ розслідування злочинів у сфері обігу наркотичних засобів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_3 , погоджене з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно в межах кримінального провадження внесеного до ЄРДР за № 0002171 від 23.05.2024

ВСТАНОВИВ:

В провадженні слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва перебуває вищевказане клопотання.

Клопотання обґрунтовано тим, що слідчим управлінням Головного управління Національної поліції у м. Києві проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0002171 від 23.05.2024 за підозрою ОСОБА_5 у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 307 КК України, за ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст. 307 КК України, за підозрою ОСОБА_7 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, за підозрою ОСОБА_8 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, за підозрою ОСОБА_9 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч.1,2 ст. 307 КК України, за підозрою ОСОБА_10 у вчиненні злочинів, передбачених ч.ч. 1, 2 ст. 307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванні час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у громадянина України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виник злочинний умисел направлений на вчинення кримінального правопорушення пов`язаного із незаконним обігом особливо небезпечної психотропної речовини, а саме на незаконне придбання, зберігання з метою збуту та незаконний збут особливо небезпечної психотропної речовини МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін) на території міста Києва, з метою власного збагачення, після чого він визначив таку діяльність як головне джерело для здобуття коштів і матеріальних благ для свого існування, з корисливих мотивів.

Переслідуючи свій вказаний злочинний умисел, ОСОБА_6 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 14.03.2024, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, незаконно придбав три таблетки, що містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), масою не менше 0,410 г, які почав незаконно зберігати при собі з метою їх подальшого незаконного збуту.

Так, реалізуючи свій злочинний корисливий умисел, 14.03.2024, приблизно о 15 год. 08 хв., ОСОБА_6 , перебуваючи за адресою: м. Київ, вул. Велика Васильківська, 22, з корисливих мотивів незаконно збув ОСОБА_11 , за грошові кошти у сумі 600 грн., три таблетки, що містять у своєму складі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - МДМА (3,4-метилендіоксиметамфетамін), масою не менше 0,410 г. МДМА (3,4-метилен-діоксиметамфетамін), згідно Постанови КМУ від 06.05.200 №770 «Про затвердження Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів» Список №2 «Особливо небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено» в Таблиці 1, є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено.

Так, 23.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено наступні речі :

- мобільний телефон марки Samsung Galaxy S22 ULTRA, чорного кольору, в чохлі, IMEI1: НОМЕР_1 , моб. тел.: Водафон - НОМЕР_2 , пароль НОМЕР_3 .

23.07.2025, прийнято процесуальне рішення про визнання вилученого речовими доказами.

Того ж дня, ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Враховуючи вищевикладене з метою забезпечення подальшого повного, всебічного та об`єктивного розслідування вказаного кримінального провадження, та збереження речових доказів, проведення експертиз, допитів свідків та проведення інших слідчих дій слідчий вважає за необхідне накласти арешт на вилучене в ході обшуку 23.07.2025, що є речовими доказами по кримінальному провадженню.

Слідчий просив слідчого суддю проводити розгляд клопотання без його участі.

Предсавник власника майна проси проводити розгляд клопотання без його участі.

Вивчивши клопотання про арешт майна та додані до нього копії матеріалів кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає задоволенню з наступних підстав.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положеннями ч. 2, ч. 6 ст. 170 КПК України визначено, арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому п. 4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Зазначене в клопотанні майно, підпадає під ознаки речових доказів, оскільки зберегло на собі сліди кримінального правопорушення та містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Приймаючи до уваги вищевикладене та враховуючи правову кваліфікацію кримінального правопорушення, за фактом вчинення якого розслідується кримінальне провадження та в межах якого подано дане клопотання, з метою збереження речових доказів, слідчий суддя приходить до висновку, що наявні достатні підстави для арешту вказаного у клопотанні слідчого майна.

Керуючись вимогами ст. ст. 131, 132, 170-173, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого ОСОБА_3 - задовольнити.

Накласти арешт на майно, яке було вилучено 23.07.2025 в ході проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_6 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

- мобільний телефон марки Samsung Galaxy S22 ULTRA, чорного кольору, в чохлі, IMEI1: НОМЕР_1 , моб. тел.: Водафон - НОМЕР_2 , пароль НОМЕР_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення може бути подана апеляційна скарга. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Слідчий суддя ОСОБА_1