ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1870/25 Справа № 180/348/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 травня 2025 року м. Кривий Ріг

06 травня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю

прокурора ОСОБА_5 ,

захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кривий Ріг в режимі відеоконференції матеріали контрольного провадження за апеляційними скаргами захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 на ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 21 квітня 2025 року, якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 , та обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 ,до 19 червня 2025 року включно, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 21 квітня 2025 року, продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обвинуваченому у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 187, ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_8 , та обвинуваченому у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 187 КК України, ОСОБА_9 ,до 19 червня 2025 року включно. Мотивуючи вказане рішення, суд зазначив, що ОСОБА_8 та ОСОБА_9 обвинувачуються у вчиненні тяжких злочинів та особливо тяжких злочинах, а також, що ризики, які були підставою для обрання запобіжного заходу, не зникли та не змінились під час розгляду клопотання. Вік та стан здоров`я обвинувачених дозволяють застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

На зазначену ухвалу суду, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 21 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Також, на зазначену ухвалу судузахисник ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій він просить ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 21 квітня 2025 року скасувати та ухвалити нову, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_9 запобіжний захід у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту. Зазначає, що суд першої інстанції безпідставно продовжив обвинуваченому запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинувачених ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та їх захисників ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , які підтримали доводи своїх апеляційних скарг та наполягали на її задоволенні, думку прокурора ОСОБА_5 , яка заперечувала проти доводів апеляційних скарг захисників, перевіривши матеріали справи в межах апеляційних скарг та обговоривши їх доводи, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 5 ст. 394 КПК України ухвала суду про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлена під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, може бути оскаржена в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником, прокурором.

Згідно вимог ст. 12 КПК України кожен, кого затримано через підозру або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення або інакше позбавлено свободи, повинен бути в найкоротший строк доставлений до слідчого судді для вирішення питання про законність та обґрунтованість його затримання, іншого позбавлення свободи та подальшого тримання. Таким чином, законність та обґрунтованість обмеження права на свободу та особисту недоторканність має бути перевірена судом у найкоротший строк.

Згідно з практикою Європейського Суду, зокрема рішенням у складі Великої палати у справі «Labita v.Italy» від 06.04.2000 р., тримання під вартою є виправданим у певному випадку, лише якщо конкретні ознаки розкривають наявність публічного інтересу, що переважає, попри презумпцію невинуватості, над повагою до особистої свободи.

Як встановлено з наданих судом першої інстанції матеріалів, запобіжний захід у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 продовжений під час судового провадження в суді першої інстанції до 19 червня 2025 року включно.

Вирішуючи питання щодо обґрунтованості та законності застосованого до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, колегія суддів враховує, що він обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів за ч. 2 ст. 121, ч. 1 ст. 263 КК України та особливо тяжкого злочину за ч. 4 ст. 187 КК України, покарання за яке передбачено від 8 до 15 років позбавлення волі; ОСОБА_9 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину за ч. 3 ст. 187 КК України, за яке передбачене покарання від 7 до 12 років позбавлення волі. Судовий розгляд кримінального провадження не закінчено, у зв`язку з чим, враховуючи принцип безпосереднього дослідження доказів судом, обвинувачені можуть переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності.

Колегія суддів погоджується з висновками суду І інстанції, що наразі існує ризик незаконного впливу обвинуваченими на свідків, оскільки обвинувачені ОСОБА_8 та ОСОБА_9 особисто знайомі зі свідками вчиненого кримінального правопорушення. Ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показів та їх дослідження.

Колегія суддів вважає, що суд І інстанції дійшов до обгрунтованого висновку, що ризик вчинення обвинуваченими ОСОБА_8 та ОСОБА_9 іншого кримінального правопорушення підтверджується тим, що вони раніше судимі за вчинення умисних злочинів та знову обґрунтовано обвинувачуються у вчиненні особливо тяжкого злочину, що свідчить про їх схильність до злочинної діяльності.

Крім того, колегія суддів враховує, що ОСОБА_8 не одружений, неповнолітніх дітей не має, утриманців не має, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційних джерел доходу, неодноразово судимий, у тому числі за вчинення тяжких злочинів; ОСОБА_9 не одружений, неповнолітніх дітей не має, утриманців не має, є працездатною особою, офіційно не працевлаштований, не має офіційного джерела доходу, неодноразово судимий, у тому числі за вчинення тяжких злочинів.

Більш того, на час вирішення питання щодо продовження строку тримання під вартою обвинувачених у кримінальному провадженні, здійснюється судовий розгляд, потерпіла та свідки не допитані, письмові докази не досліджені, обвинувачені не допитані.

З урахуванням викладеного, колегія суддів зазначає, що застосування більш м`якого запобіжного заходу не буде гарантувати виконання ОСОБА_8 та ОСОБА_9 своїх процесуальних обов`язків.

Можливість застосування до обвинувачених запобіжного заходу у виді тримання під вартою передбачають вимоги 183 КПК України. Вік та стан здоров`я обвинувачених дозволяє застосувати до них запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Тяжкість, характер та обставини інкримінованих злочинів свідчить про вагомість заявлених ризиків, які дійсно на теперішній час не зменшились, і яким не здатні запобігти більш м`які запобіжні заходи ніж тримання під вартою.

Розглядаючи можливість застосування до обвинувачених ОСОБА_8 та ОСОБА_9 будь-якого альтернативного запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, колегія суддів зазначає, що наразі «достатніми» та «належними» підставами тримання обвинувачених під вартою є не лише очікування суду, а дотримання балансу між можливими наслідками їх звільнення та безпекою суспільства, яке вимагає ізоляції осіб, які з встановленою вірогідністю здатні завдати істотної шкоди правам та свободам інших осіб, що в даному випадку, повністю виправдовує подальше утримання обвинуваченого під вартою.

Доводи апеляційних скарг захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_8 та ОСОБА_9 з тримання під вартою на запобіжний захід у виді домашнього арешту та у виді цілодобового, відповідно, не є слушними, оскільки обмеження їх права на свободу в даному випадку є виправданим та необхідним, через неможливість в жодний інший спосіб запобігти їх втечі та забезпечити належне виконання ними своїх процесуальних обов`язків.

Таким чином, перевіривши ухвалу суду в межах апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що підстави для її скасування відсутні, всі доводи апеляційних скарг захисників були предметом розгляду в суді І інстанції.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 404 407, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційні скарги захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 та захисника ОСОБА_7 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу Жовтневого районного суду м. Кривий Ріг Дніпропетровської області від 21 квітня 2025 року про продовження застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 та ОСОБА_9 - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення є остаточною та оскарженню не підлягає.

Судді: