Справа № 346/1584/24
Провадження № 1-кп/346/267/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 року м. Коломия

Коломийський міськрайонний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесені до ЄРДР за 0000143 від 23.08.2023р. відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Турка Коломийського району Івано-Франківської області, громадянина України, неодруженого, на утриманні нікого немає, з середньою освітою, працюючого не офіційно на фабриці меблів ТТТ робітником по виготовленню меблів, депутатом не являється, інвалідом не являється, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч.1 ст.200, ч. 2 ст.200, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.209 КК України

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 в літку 2023 року (більш точнішого часу та дати досудовим розслідуванням не встановлено), використовуючи власний мобільний телефон «Iphone» імеі: НОМЕР_1 за допомогою Інтернет-месенджера «Telegram», підписався на Telegram-канал (назва досудовим розслідуванням не встановлено), з приводу пошуку роботи. В той час йому у відповідь, невстановленим досудовим розслідуванням менеджером «Telegram каналу» було запропоновано роботу на дому по вчиненню шахрайських дій, яка полягала в несанкціонованих доступах до чужих акаунтів в програмі «Приват24». На вказану роботу ОСОБА_4 погодився та в подальшому менеджер невстановленого «Телеграм каналу» надавав йому відповідні методичні рекомендації щодо їхньої співпраці, способу вчинення шахрайських дій, які полягали у взломі доступу до особистого кабінету клієнтів банку в інтернет-банкінгу «Приват24» та крадіжку грошових коштів із рахунків клієнтів, ОСОБА_4 для роботи була надана конфіденційна банківська інформація про клієнтів «ПриватБанку», а саме: фінансовий номер телефону (клієнта) та пін-код від банківської карти.

В подальшому ОСОБА_4 отримавши банківську інформацію про клієнта «ПриватБанку» ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жительки АДРЕСА_2 : її фінансовий номер телефону НОМЕР_2 та пін-код від банківської карти 3546, вирішив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) грошових коштів клієнтів «ПриватБанку».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 10 серпня 2023 року приблизно о 13:30 год. перебуваючи за місцем свого проживання, яке розташоване по АДРЕСА_1 , використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо зміни пароля на вхід у в інтернет-банкінг «Приват24», без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку ОСОБА_4 для входу у мобільний додаток «Приват 24» ввів наявний у нього фінансовий номер телефону НОМЕР_2 клієнта банку «ПриватБанк» ОСОБА_5 , після чого не знаючи пароля для входу у «Приват 24» останній скориставшись функцією «зміна пароля», через автоматизовану банківську систему клієнта банку ОСОБА_5 було здійснено дзвінок на підтвердження чи спростування вказаної дії. Отримавши телефонний банківський дзвінок, ОСОБА_5 в даному випадку здійснила підтвердження на зміну пароля. Підтвердивши зміну пароля, таким чином остання надала ОСОБА_4 можливість створити на свій розсуд пароль для входу в її «Приват 24» та отримати повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_5 , відкритих у АТ «ПриватБанк», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, витоку інформації та спотворення процесу обробки інформації, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею.

Внаслідок здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_4 отримав доступ до особистого кабінету ОСОБА_5 в інтернет-банкінгу «Приват24» та розміщеної в ньому інформації, не маючи на це ні дійсного, ні передбачуваного права.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручанні в роботу інформаційної (автоматизованої) системи.

Крім цього, 10 серпня 2023 року о 13:47 годині ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , маючи доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_5 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24» діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, що знаходились на її банківському картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння вказаними грошовими коштами, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 1000 гривень із банківської картки ОСОБА_5 № НОМЕР_3 на банківську карту № НОМЕР_4 , яка перебувала в його користуванні.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей.

Також, 12 серпня 2023 року о 13:03 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , маючи доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_5 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24» діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, що знаходились на її банківському картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння вказаними грошовими коштами, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 1300 гривень із банківської картки ОСОБА_5 № НОМЕР_3 на банківську карту № НОМЕР_4 , яка перебувала в його користуванні.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей, вчинена повторно.

ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, отримавши банківську інформацію про клієнта «ПриватБанку» ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , жительки АДРЕСА_3 : її фінансовий номер телефону НОМЕР_5 та пін-код від банківської карти НОМЕР_6 , вирішив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) грошових коштів клієнтів «ПриватБанку».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 10 серпня 2023 року приблизно о 19:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо зміни пароля на вхід у в інтернет-банкінг «Приват24», без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку ОСОБА_4 для входу у мобільний додаток «Приват 24» ввів наявний у нього фінансовий номер телефону НОМЕР_5 клієнта банку «Приватбанк» ОСОБА_6 , після чого не знаючи пароля для входу у «Приват 24» останній скористався функцією «зміна пароля», в цей час через автоматизовану банківську систему клієнту банку ОСОБА_6 було здійснено дзвінок на підтвердження чи спростування вказаної дії. Отримавши телефонний банківський дзвінок, ОСОБА_6 в даному випадку здійснила підтвердження на зміну пароля. Підтвердивши зміну пароля таким чином остання надала ОСОБА_4 можливість створити на свій розсуд пароль для входу в її «Приват 24», та отримати повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_6 , відкритих у АТ «ПриватБанк», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, витоку інформації та спотворення процесу обробки інформації, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею.

Внаслідок здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_4 отримав доступ до особистого кабінету ОСОБА_6 в інтернет-банкінгу «Приват24» та розміщеної в ньому інформації, не маючи на це ні дійсного, ні передбачуваного права.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручанння в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, вчинене повторно.

Також, 10 серпня 2023 року о 19:03 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , маючи доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_6 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24» діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, що знаходились на її банківському картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння вказаними грошовими коштами, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 1300 гривень із банківського рахунку ОСОБА_6 № НОМЕР_7 , які перераховував на банківський рахунок № НОМЕР_8 який в той час перебував в його користуванні.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей, вчинена повторно.

ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, отримавши банківську інформацію про клієнта «ПриватБанку» ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , жителя АДРЕСА_4 : його фінансовий номер телефону НОМЕР_9 та пін-код від банківської карти, вирішив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) грошових коштів клієнтів «ПриватБанку».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 16 серпня 2023 року приблизно о 14:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо зміни пароля на вхід у в інтернет-банкінг «Приват24», без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку ОСОБА_4 для входу у мобільний додаток «Приват 24» ввів наявний у нього фінансовий номер телефону НОМЕР_9 клієнта банку «Приватбанк» ОСОБА_7 , після чого не знаючи пароля для входу у «Приват 24» останній скористався функцією «зміна пароля», в цей час через автоматизовану банківську систему клієнту банку ОСОБА_7 було здійснено дзвінок на підтвердження чи спростування вказаної дії. Отримавши телефонний банківський дзвінок, ОСОБА_7 в даному випадку здійснив підтвердження на зміну пароля. Підтвердивши зміну пароля таким чином останній надав ОСОБА_4 можливість створити на свій розсуд пароль для входу в його «Приват 24», та отримати повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_7 , відкритих у АТ «ПриватБанк», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, витоку інформації та спотворення процесу обробки інформації, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею.

Внаслідок здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_4 отримав доступ до особистого кабінету ОСОБА_7 в інтернет-банкінгу «Приват24» та розміщеної в ньому інформації, не маючи на це ні дійсного, ні передбачуваного права.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручанння в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, вчинене повторно.

Також, 16 серпня 2023 року приблизно о 14:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , маючи доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_7 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24» діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, що знаходились на її банківському картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння вказаними грошовими коштами, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 1000 гривень із банківського рахунку ОСОБА_7 № НОМЕР_10 , які перераховував на банківську карту № НОМЕР_4 яка в той час перебувала в його користуванні.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей, вчинена повторно.

ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, отримавши банківську інформацію про клієнта «ПриватБанку» ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , жительки АДРЕСА_5 : її фінансовий номер телефону НОМЕР_11 та пін-код від банківської карти, вирішив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) грошових коштів клієнтів «ПриватБанку».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 28 серпня 2023 року приблизно о 22:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо зміни пароля на вхід у в інтернет-банкінг «Приват24», без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку ОСОБА_4 для входу у мобільний додаток «Приват 24» ввів наявний у нього фінансовий номер телефону НОМЕР_11 клієнта банку «Приватбанк» ОСОБА_8 , після чого не знаючи пароля для входу у «Приват 24» останній скористався функцією «зміна пароля», в цей час через автоматизовану банківську систему клієнту банку ОСОБА_8 було здійснено дзвінок на підтвердження чи спростування вказаної дії. Отримавши телефонний банківський дзвінок, ОСОБА_8 в даному випадку здійснила підтвердження на зміну пароля. Підтвердивши зміну пароля таким чином остання надала ОСОБА_4 можливість створити на свій розсуд пароль для входу в її «Приват 24», та отримати повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_8 , відкритих у АТ «ПриватБанк», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, витоку інформації та спотворення процесу обробки інформації, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею.

Внаслідок здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_4 отримав доступ до особистого кабінету ОСОБА_8 в інтернет-банкінгу «Приват24» та розміщеної в ньому інформації, не маючи на це ні дійсного, ні передбачуваного права.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручанння в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, вчинене повторно.

Також, 28 серпня 2023 року приблизно о 22:00 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , маючи доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_8 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24» діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, що знаходились на її банківському картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння вказаними грошовими коштами, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 500 гривень із банківського рахунку ОСОБА_8 № НОМЕР_12 , які перераховував на банківську карту № НОМЕР_13 яка в той час перебувала в його користуванні.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей, вчинена повторно.

ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, отримавши банківську інформацію про клієнта «ПриватБанку» ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , жительки АДРЕСА_6 : її фінансовий номер телефону НОМЕР_14 та пін-код від банківської карти 9705, вирішив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) грошових коштів клієнтів «ПриватБанку».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 13 вересня 2023 року приблизно о 13:15 год. перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо зміни пароля на вхід у в інтернет-банкінг «Приват24», без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку ОСОБА_4 для входу у мобільний додаток «Приват 24» ввів наявний у нього фінансовий номер телефону НОМЕР_14 клієнта банку «Приватбанк» ОСОБА_9 , після чого не знаючи пароля для входу у «Приват 24» останній скористався функцією «зміна пароля», в цей час через автоматизовану банківську систему клієнту банку ОСОБА_9 було здійснено дзвінок на підтвердження чи спростування вказаної дії. Отримавши телефонний банківський дзвінок, ОСОБА_9 в даному випадку здійснила підтвердження на зміну пароля. Підтвердивши зміну пароля таким чином остання надала ОСОБА_4 можливість створити на свій розсуд пароль для входу в її «Приват 24», та отримати повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_9 , відкритих у АТ «ПриватБанк», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, витоку інформації та спотворення процесу обробки інформації, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею.

Внаслідок здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_4 отримав доступ до особистого кабінету ОСОБА_9 в інтернет-банкінгу «Приват24» та розміщеної в ньому інформації, не маючи на це ні дійсного, ні передбачуваного права.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручанння в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, вчинене повторно

Також, 13 вересня 2023 року приблизно о 13:15 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , маючи доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_9 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24» діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, що знаходились на її банківському картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння вказаними грошовими коштами, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 430 гривень із банківської карти ОСОБА_9 № НОМЕР_15 , які перераховував на банківський рахунок № НОМЕР_16 який в той час перебував в його користуванні.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей, вчинена повторно.

ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, отримавши банківську інформацію про клієнта «ПриватБанку» ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , жительки АДРЕСА_7 : її фінансовий номер телефону НОМЕР_17 та пін-код від банківської карти 1974, вирішив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) грошових коштів клієнтів «ПриватБанку».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 01 жовтня 2023 року приблизно о 23:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо зміни пароля на вхід у в інтернет-банкінг «Приват24», без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку ОСОБА_4 для входу у мобільний додаток «Приват 24» ввів наявний у нього фінансовий номер телефону НОМЕР_17 клієнта банку «Приватбанк» ОСОБА_10 , після чого не знаючи пароля для входу у «Приват 24» останній скористався функцією «зміна пароля», в цей час через автоматизовану банківську систему клієнту банку ОСОБА_10 було здійснено дзвінок на підтвердження чи спростування вказаної дії. Отримавши телефонний банківський дзвінок, ОСОБА_10 в даному випадку здійснила підтвердження на зміну пароля. Підтвердивши зміну пароля таким чином остання надала ОСОБА_4 можливість створити на свій розсуд пароль для входу в її «Приват 24», та отримати повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_10 , відкритих у АТ «ПриватБанк», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, витоку інформації та спотворення процесу обробки інформації, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею.

Внаслідок здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_4 отримав доступ до особистого кабінету ОСОБА_10 в інтернет-банкінгу «Приват24» та розміщеної в ньому інформації, не маючи на це ні дійсного, ні передбачуваного права.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручанння в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, вчинене повторно.

Крім цього, 01 жовтня 2023 року о 23:31 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , маючи доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_10 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24» діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, що знаходились на її банківському картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння вказаними грошовими коштами, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 500 гривень із банківської картки ОСОБА_10 , № НОМЕР_18 на банківську картку НОМЕР_19 , яка в той час перебувала в його користуванні.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей, вчинена повторно.

ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, отримавши банківську інформацію про клієнта «ПриватБанку» ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , жителя АДРЕСА_8 : його фінансовий номер телефону НОМЕР_20 та пін-код від банківської карти, вирішив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) грошових коштів клієнтів «ПриватБанку».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 01 жовтня 2023 року приблизно о 23:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо зміни пароля на вхід у в інтернет-банкінг «Приват24», без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку ОСОБА_4 для входу у мобільний додаток «Приват 24» ввів наявний у нього фінансовий номер телефону НОМЕР_20 клієнта банку «Приватбанк» ОСОБА_11 , після чого не знаючи пароля для входу у «Приват 24» останній скористався функцією «зміна пароля», в цей час через автоматизовану банківську систему клієнту банку ОСОБА_11 було здійснено дзвінок на підтвердження чи спростування вказаної дії. Отримавши телефонний банківський дзвінок, ОСОБА_11 в даному випадку здійснив підтвердження на зміну пароля. Підтвердивши зміну пароля таким чином останній надав ОСОБА_4 можливість створити на свій розсуд пароль для входу в його «Приват 24», та отримати повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_11 , відкритих у АТ «ПриватБанк», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, витоку інформації та спотворення процесу обробки інформації, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею.

Внаслідок здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_4 отримав доступ до особистого кабінету ОСОБА_11 в інтернет-банкінгу «Приват24» та розміщеної в ньому інформації, не маючи на це ні дійсного, ні передбачуваного права.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручанння в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, вчинене повторно.

Крім цього, 01 жовтня 2023 року о 23:06 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , маючи доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_11 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24» діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, що знаходились на її банківському картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння вказаними грошовими коштами, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 800 гривень із банківської картки ОСОБА_11 , № НОМЕР_21 на банківський рахунок № НОМЕР_22 , який в той час перебував в його користуванні.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей, вчинена повторно.

ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, отримавши банківську інформацію про клієнта «ПриватБанку» ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , жительку АДРЕСА_9 : її фінансовий номер телефону НОМЕР_23 та пін-код від банківської карти 4100, вирішив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) грошових коштів клієнтів «ПриватБанку».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 19 жовтня 2023 року приблизно о 12:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо зміни пароля на вхід у в інтернет-банкінг «Приват24», без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку ОСОБА_4 для входу у мобільний додаток «Приват 24» ввів наявний у нього фінансовий номер телефону НОМЕР_23 клієнта банку «Приватбанк» ОСОБА_12 , після чого не знаючи пароля для входу у «Приват 24» останній скористався функцією «зміна пароля», в цей час через автоматизовану банківську систему клієнту банку ОСОБА_12 було здійснено дзвінок на підтвердження чи спростування вказаної дії. Отримавши телефонний банківський дзвінок, ОСОБА_12 в даному випадку здійснила підтвердження на зміну пароля. Підтвердивши зміну пароля таким чином остання надала ОСОБА_4 можливість створити на свій розсуд пароль для входу в її «Приват 24» та отримати повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_12 , відкритих у АТ «ПриватБанк», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, витоку інформації та спотворення процесу обробки інформації, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею.

Внаслідок здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_4 отримав доступ до особистого кабінету ОСОБА_12 в інтернет-банкінгу «Приват24» та розміщеної в ньому інформації, не маючи на це ні дійсного, ні передбачуваного права.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручанння в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, вчинене повторно.

Крім цього, 19 жовтня 2023 року о 12:22 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , маючи доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_12 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24» діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілої, що знаходились на її банківському картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння вказаними грошовими коштами, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 4470 гривень із банківської картки ОСОБА_12 № НОМЕР_24 на банківську картку № НОМЕР_25 яка перебувала в його користуванні.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей, вчинена повторно.

Отримавши доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_12 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24», ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів із банківської картки ОСОБА_12 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення 19 жовтня 2023 року о 12:22 год., із банківської картки ОСОБА_12 № НОМЕР_24 таємно викрав грошові кошти в сумі 4470 (чотири тисячі чотириста сімдесят) грн., які перераховував на банківську картку № НОМЕР_25 яка в той час перебувала в його користуванні, чим спричинив ОСОБА_12 , майнову шкоду на загальну суму 4470 (чотири тисячі чотириста сімдесят) грн.

Після вчинення крадіжки грошових коштів із банківської картки ОСОБА_12 № НОМЕР_24 , які ОСОБА_4 перераховував на банківську картку № НОМЕР_25 яка перебувала в його користуванні, викрадені кошти в подальшому останній переказував на свою банківську карту № НОМЕР_26 та розпоряджався ними на свій розсуд.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, отримавши банківську інформацію про клієнта «ПриватБанку» ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , жителя АДРЕСА_10 : його фінансовий номер телефону НОМЕР_27 та пін-код від банківської карти 3101, вирішив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) грошових коштів клієнтів «ПриватБанку».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 04 листопада 2023 року приблизно о 09:30 год. перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо зміни пароля на вхід у в інтернет-банкінг «Приват24», без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку ОСОБА_4 для входу у мобільний додаток «Приват 24» ввів наявний у нього фінансовий номер телефону НОМЕР_27 клієнта банку «Приватбанк» ОСОБА_13 , після чого не знаючи пароля для входу у «Приват 24» останній скористався функцією «зміна пароля», в цей час через автоматизовану банківську систему клієнту банку ОСОБА_13 було здійснено дзвінок на підтвердження чи спростування вказаної дії. Отримавши телефонний банківський дзвінок, ОСОБА_13 в даному випадку здійснив підтвердження на зміну пароля. Підтвердивши зміну пароля таким чином останній надав ОСОБА_4 можливість створити на свій розсуд пароль для входу в його «Приват 24», та отримати повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_13 , відкритих у АТ «ПриватБанк», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, витоку інформації та спотворення процесу обробки інформації, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею.

Внаслідок здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_4 отримав доступ до особистого кабінету ОСОБА_13 в інтернет-банкінгу «Приват24» та розміщеної в ньому інформації, не маючи на це ні дійсного, ні передбачуваного права.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручанння в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, вчинене повторно.

Крім цього, 04 листопада 2023 року о 09:46 год. ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , маючи доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_13 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24» діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого, що знаходились на його банківському картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння вказаними грошовими коштами, створив підроблене електронне доручення на переказ грошових коштів в сумі 900 гривень із банківської картки ОСОБА_13 № НОМЕР_28 на банківську картку № НОМЕР_29 яка перебувала в його користуванні.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей, вчинена повторно.

ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність, отримавши банківську інформацію про клієнта «ПриватБанку» ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , жителя АДРЕСА_11 : його фінансовий номер телефону НОМЕР_30 та пін-код від банківської карти 2685, вирішив реалізувати свій злочинний умисел, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, з метою подальшого вчинення таємного викрадення чужого майна (крадіжки) грошових коштів клієнтів «ПриватБанку».

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_4 10 листопада 2023 року приблизно о 17:00 год. перебуваючи за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, розуміючись на тонкощах банківської системи, зокрема щодо зміни пароля на вхід у в інтернет-банкінг «Приват24», без дозволу власника, видаючи себе за клієнта банку ОСОБА_4 для входу у мобільний додаток «Приват 24» ввів наявний у нього фінансовий номер телефону НОМЕР_30 клієнта банку «Приватбанк» ОСОБА_14 , після чого не знаючи пароля для входу у «Приват 24» останній скористався функцією «зміна пароля», в цей час через автоматизовану банківську систему клієнту банку ОСОБА_14 було здійснено дзвінок на підтвердження чи спростування вказаної дії. Отримавши телефонний банківський дзвінок, ОСОБА_14 в даному випадку здійснив підтвердження на зміну пароля. Підтвердивши зміну пароля таким чином останній надав ОСОБА_4 можливість створити на свій розсуд пароль для входу в його «Приват 24» та отримати повний доступ до банківських рахунків ОСОБА_14 , відкритих у АТ «ПриватБанк», що призвело до несанкціонованого втручання в роботу автоматизованих систем, витоку інформації та спотворення процесу обробки інформації, що відповідно до Закону України «Про банки і банківську діяльність» є банківською таємницею.

Внаслідок здійснення несанкціонованого втручання в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, ОСОБА_4 отримав доступ до особистого кабінету ОСОБА_14 в інтернет-банкінгу «Приват24» та розміщеної в ньому інформації, не маючи на це ні дійсного, ні передбачуваного права.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 361 КК України, як несанкціоноване втручанння в роботу інформаційної (автоматизованої) системи, вчинене повторно.

Крім цього, у період з 10.11.2023 по 13.11.2023 ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, використовуючи власний мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 , маючи доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_14 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24» діючи умисно, повторно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів, з метою заволодіння грошовими коштами потерпілого, що знаходились на його банківському картковому рахунку АТ КБ «Приватбанк», керуючись єдиним злочинним умислом на заволодіння вказаними грошовими коштами, створив підроблені електронні доручення на переказ грошових коштів в сумі 36614 гривень із банківської картки ОСОБА_14 № НОМЕР_31 та № НОМЕР_32 , на банківську картку НОМЕР_33 яка перебував в його користуванні.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 200 КК України, як підробка документів на переказ електронних грошей, вчинена повторно.

Отримавши доступ до інформації та перебуваючи в особистому кабінеті ОСОБА_14 , а саме в інтернет-банкінгу «Приват-24», ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання, реалізовуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення грошових коштів із банківського рахунку ОСОБА_14 , діючи умисно, повторно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з корисливих мотивів з метою особистого збагачення 10 листопада 2023 року в період часу з 17:19 год. по 17:22 год. із банківської картки ОСОБА_14 № НОМЕР_31 та № НОМЕР_32 таємно викрав грошові кошти в загальні сумі 800 (вісімсот) грн., а також маючи доступ до банківських рахунків ОСОБА_14 , ОСОБА_4 продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на таємне викрадення грошових коштів 12 листопада 2023 року в період часу з 05:49 год. по 05:54 год. із банківських карток ОСОБА_14 № НОМЕР_31 та № НОМЕР_32 таємно викрав грошові кошти в загальні сумі 2230 (дві тисячі двісті тридцять) грн., а також крім цього ОСОБА_4 маючи доступ до банківських рахунків ОСОБА_14 , продовжуючи свою злочинну діяльність спрямовану на таємне викрадення грошових коштів 13 листопада 2023 року в період часу з 07:44 год. по 07:55 год. із банківської картки ОСОБА_14 № НОМЕР_31 таємно викрав грошові кошти в загальні сумі 33584 (тридцять три тисячі п`ятсот сорок дві) грн.. Викрадені кошти ОСОБА_4 перераховував на банківську карту НОМЕР_33 яка в той час перебувала в його користуванні, чим спричинив ОСОБА_14 майнову шкоду на загальну суму 36614 грн.

Після вчинення крадіжки грошових коштів із банківських карток ОСОБА_14 № НОМЕР_31 та № НОМЕР_32 , які ОСОБА_4 перераховував на банківську картку НОМЕР_33 яка перебував в його користуванні, викрадені кошти в подальшому останній переказував на свою банківську карту № НОМЕР_34 та розпоряджався ними на свій розсуд.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України, таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

Крім цього, в період часу з 10.08.2023 по 13.11.2023 ОСОБА_4 , реалізовуючи свій злочинний намір, спрямований на таємне викрадення чужого майна, об`єднаний єдиним злочинним умислом, створив заявки на переказ грошових коштів на свою банківську картку № НОМЕР_26 із банківських карт потерпілих, а саме: ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , до яких мав вільний доступ, таким чином набув, володів та використовував майно, яке фактично одержав злочинним шляхом, у тому числі здійснював фінансові операції з таким майном, знаючи, що таке майно одержано злочинним шляхом. В результаті протиправних дій ОСОБА_4 , в період часу з 10.08.2023 по 13.11.2023 було незаконно перераховано на його розрахунковий рахунок № НОМЕР_26 грошові кошти в загальні сумі 48 014 гривень з банківських карток потерпілих, чим спричинено ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 майнову шкоду на вищевказану суму.

В подальшому, ОСОБА_4 діючи умисно, з метою легалізації незаконно одержаних грошових коштів, одержаних внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, використав їх в особистих цілях, а саме здійснював покупки в торгових закладах на території м. Коломия та Коломийського району, Івано-Франківської області на загальну суму 48 014 гривень.

Злочинні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1ст. 209 КК України, як набуття, володіння, використання майна, щодо якого фактичні обставини свідчать про його одержання злочинним шляхом, у тому числі здійснення фінансових операцій, вчинення правочину з таким майном, володіння ним, якщо ці діяння вчинені особою, яка знала, що таке майно прямо чи опосередковано, повністю чи частково одержано злочинним шляхом.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушеннях визнав повністю та підтвердив обставини вчиненого, вказані в обвинувальному акті, зазначивши, що з метою виконання роботи на дому та отримання доходу через Телеграм-канал дізнався, про можливість заробити гроші. Влітку 2023 року, більш точні дати він зараз не пам`ятає, але день та час вчинених злочинів, зазначені в обвинувальному акті відповідає дійсності і ним не оспорюється, слідуючи рекомендаціям Телеграм-боту він скачав та встановив на свій телефон марки «Iphone» додаток «Клонування». Після чого заходив в додаток «Приват24», вводив номер телефону потерпілого, який отримував в Телеграм-боті. До потерпілого надходив телефонний дзвінок і в автоматичному режимі бот спілкувався з людиною-потерпілим, представляючись працівником ПриватБанку, за вказівками боту потерпілий натискав «1», чим відкривався доступ до його особистого кабінету як клієнта банку в інтернет-банкінгу «Приват24». Після отримання доступу до особистого кабінету кожного потерпілого зазначеного в обвинувачльному акті він переводив грошові кошти в сумах, вказаних в обвинувачльному акті, які знаходилися на банківських рахунках потерпілих, на інші банківські рахунки, які були в його користуванні. Отриманні грошові кошти він витрачав на власні потреби, а частину грошей переказував тим, хто через Телеграм-канал організував ці операції та керував ботом. Особисто він цих людей не знає. Розкаюється у вчиненому, розуміє, що вчинив злочини, засуджує власну поведінку та намагається виправити заподіяні його діями наслідки, повернув всім потерпілим викрадені гроші, в майбутньому планує жити законослухняним життям, прцювати чесно, утворити сім?ю. На досудовому слідстві після його викриття одразу визнавав себе винним, співпрацював зі слідством, давав визнавальні правдиві покази, детально розказував про обставини вчинених ним злочинів, добровільно видав свій мобільний телефон марки «Iphone», який містив в собі всю інформацію по його злочинній діяльності, банківські картки, на які перераховував належні потерпілим грошові кошти. Розуміє, що вчинив кримінально-каране діяння та готовий нести покарання, відповідно до вимог закону, просив не позбавляти його волі та дати шанс.

Потерпілі ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 в судове засідання не зявилися, на адресу суду подали заяви, в яких просили судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_4 проводити за їхньої відсутності. Також заявили, що матеріальна шкода, заподіяна кримінальним правопорушенням їм повністю відшкодована обвинуваченим, вони не мають до нього будь-яких претензій (а.пр.53-56, 58-61, 64).

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України в судовому засіданні не досліджувались інші зібрані у кримінальному провадженні докази, оскільки, за згодою учасників процесу, дослідження останніх визнано недоцільним, так як фактичні обставини справи ніким не оспорюються і у суду відсутні сумніви щодо добровільної позиції учасників судового провадження, яким роз`яснено, що у такому випадку вони позбавлені права оскаржувати ці обставини в апеляційному порядку.

Суд вважає, що вина обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України знайшла своє підтвердження в ході судового розгляду справи.

Вирішуючи питання про наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, суд враховує наступне.

Відповідно до п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 23 грудня 2005 р. № 12 «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» щире розкаяння характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого злочину, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася. Активним сприянням розкриттю злочину слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи. Повне відшкодування завданих збитків або усунення заподіяної шкоди полягає в добровільному задоволенні винним або іншими особами, зокрема батьками чи близькими родичами, обґрунтованих претензій потерпілого щодо відшкодування заподіяної злочином матеріальної та моральної шкоди, загладжуванні її в інший спосіб,

наприклад, шляхом прилюдного вибачення за завдану образу.

Суд також враховує правову позицію Верховного Суду, викладену у постанові від 18.09.2019 р. у справі №166/1065/18.

Із заяв обвинуваченого в судовому засіданні та його дій щодо відшкодування завданої шкоди потерпілим вбачається, що посткримінальна поведінка обвинуваченого свідчить про те, що в нього відбулися суттєві позитивні зміни соціальних орієнтацій, які знижують ступінь його соціальної небезпечності. Обвинувачений розкаявся у вчиненому, тобто визнав не тільки факт вчинення злочинних дій, а ще й дійсно визнав свою провину у вчинених злочинах, висловлював щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що виражалося в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілих осіб, відшкодуванні завданих злочином збитків, бажанні виправити наслідки вчиненого, готовність нести кримінальну відповідальність, прагнення в подальшому не вчиняти більше кримінальних правопорушень.

Факт щирого каяття обвинуваченого у вчиненні злочину знайшов своє відображення в матеріалах кримінального провадження, зокрема в його показах, заявах потерпілих про відшкодування їм завданих збитків та відсутності претензій до обвинуваченого, що підтверджує повне відшкодування потерпілим завданого збитку. Кірм того, під час досудового розслідування кримінального провадження обвинувачений надавав визнавальні покази щодо обставин вчинених ним кримінальних правопорушень, добровільно надавав для підтвердження цих показів документи та речі, тобто надавав органам слідства допомогу в установленні невідомих їм обставин справи, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Отже, суд вважає, що згідно зі ст.66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого, є повне визання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, добровільне відшкодування завданого збитку.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого, зазначених в ст.67 КК України, судом не встановлено.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 50, 65 - 67 КК України, роз`ясненнями, що містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», правовими позиціяи Верховного Суду, практикою ЄСПЛ та виходить із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання.

Відповідно до ч.2 ст.50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

У ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) як джерело права.

У рішенні «Бемер проти Німеччини» від 03.10.2002 року ЄСПЛ зазначає, що кримінальний суд має враховувати особу засудженого, його стаж злочинної діяльності, обставини скоєного ним злочину, його поведінку після злочину, умови його життя та наслідки, яких можна очікувати в зв`язку з відстрочкою.

В Ухвалі Верховного Суду від 30 квітня 2021 року в справі № 325/1421/18 зазначено, що питання призначення покарання визначають форму реалізації кримінальної відповідальності в кожному конкретному випадку з огляду на суспільну небезпечність і характер злочину, обставини справи, особу винного, а також обставини, що пом`якшують або обтяжують покарання.

Вирішення цих питань належить до дискреційних повноважень суду, що розглядає кримінальне провадження по суті, який і повинен з урахуванням всіх перелічених вище обставин визначити вид і розмір покарання та ухвалити рішення.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд у відповідності до вимог ст.65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Відповідно до ч.2 ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином (ч.4 ст.185, ч.1 ст.209 КК), нетяжким злочином (ч.1 та ч.2 ст.200, ч.2 ст.361 КК) та кримінальним проступком (ч.1 ст.361 КК), характер цих діянь і спосіб їх вчинення, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність кваліфікуючих ознак, кількість епізодів злочинної діяльності.

Суд також враховує особу винного, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, позитивно характеризується за місцем проживання, на час розгляду справи працює не офіційно на фабриці меблів ТТТ робітником по виготовленню меблів, не одружений та проживає з матірю та вітчимом, на диспансерних обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, його молодий вік, стан здоров`я, матеріальний стан, наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують його, ставлення обвинуваченого до вчиненого, а саме повне визнання своєї вини, самозасудження злочинної поведінки та твердий намір обвинуваченого в подальшому дотримуватися бездоганної законослухняної поведінки.

Отже суд приходить до висновку, що обвинуваченому слід призначити покарання в межах санкції ч.4 ст.185 та ч. 1 ст. 209 КК України у виді позбавлення волі на мінімальний строк, в межах санкції ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, КК України у виді штрафу у мінімально передбаченому розмірі, та із застосуванням вимог ч.1-3 ст.70 та ч.3 ст..72 КК України остаточно призначити покарання, застосувавши принцип поглинання менш суворого покарання більш суворим.

При цьому суд враховує положення абз.4 п.22 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», в якому зазначено, що при призначенні остаточного покарання за сукупністю злочинів

шляхом повного або часткового їх складання заміна покарань провадиться за правилами, передбаченими ст. 72 КК. Коли за злочини, що утворюють сукупність, призначено основні покарання різних видів, які не підлягають заміні (штраф, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю), суд може застосувати принцип поглинення менш суворого покарання більш суворим або призначити кожне з них до самостійного виконання.

Разом з цим, суд доходить висновку, що одна лише тяжкість вчинених в даному випадку злочинів не може бути єдиною та безумовною підставою для висновку про неможливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому враховуючи особу обвинуваченого, відсутність обставин, які обтяжують покарання та наявність трьох обставин, що пом`якшують покарання, і хоча ці обставини не є такими, які виправдовує обвинуваченого у вчиненні злочинів, але істотно знижують його суспільну небезпечність, враховуючи, що обвинувачений під час судового розгляду забов`язався в подальшому дотримуватися бездоганної поведінки, що вказує на формування в нього позитивних установок, які додатково свідчать про можливість його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів без ізоляції від суспільства, тому на переконання суду можливе застосування до обвинуваченого ст.75 КК України, звільнення його від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням на максимальний строк та покладення на ннього обов`язків, передбачених ст.76 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1, ч.2 ст.55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю може бути призначене, зокрема, як додаткове покарання на строк від одного до трьох років. Позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю як додаткове покарання може бути призначене й у випадках, коли воно не передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за умови, що з урахуванням характеру кримінального правопорушення, вчиненого за посадою або у зв`язку із заняттям певною діяльністю, особи засудженого та інших обставин справи суд визнає за неможливе збереження за ним права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю.

Отже, суд вважає за необхідне застосування додаткового покарання, передбаченого ч.1 ст.209 КК України у виді позбавлення права обіймати посади або займатися певною діяльністю в сфері надання банківських послуг, враховуючи характер вчиненого кримінального правопорушення, а також враховуючи, що заволодіння грошовими коштами потерпілих здійснено обвинуваченим з використанням мобільного додатку банку потерпілих та незаконного отримання доступу до їх особистого кабінету та банківського рахунку.

На переконання суду саме таке покарання, буде співмірним та справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст.77 КК україни у разі звільнення від відбування покарання з випробуванням можуть бути призначені додаткові покарання у виді штрафу, позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю та позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу.

Щодо додаткового покарання у виді конфіскації майна, яке за санкцією

ст.209 КК є обов`язковим, суд вважає, що воно застосуванню не підлягає, оскільки судом прийнято рішення про звільнення обвинуваченого від відбування покарання з випробуванням, адже ст.77 КК передбачено вичерпний перелік додаткових покарань, що можуть бути призначені у такому випадку, серед яких конфіскація майна відсутня.

Отже, при застосуванні положень ст.75 КК України конфіскація майна як додаткове покарання не може бути призначена.

При цьому суд враховує висновок Верховного Суду в Постанові від 16 серпня 2018 року у справі № 183/163/14 (провадження № 51-3549км18).

Відповідно до правил ч. 4 ст. 174 КПК України скасуванню підлягає арешт майна, накладений ухвалами слідчого судді Коломийського міськрайнного суду Івано-Франківської області від 24.11.2023 року, від 27.11.2023 року, від 30.11.2023 року, від 01.12.2023 року, від 15.12.2023 року з метою забезпечення збереження речових доказів.

Питання про речові докази слід вирішити згідно з правилами ст.100 КПК України.

На підставі наведеного та керуючись ст.ст.100, 174, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361, ч. 2 ст. 361, ч. 1 ст. 200, ч. 2 ст. 200, ч. 1 ст. 209 КК України, і призначити йому покарання:

-За ч.4 ст.185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років,

-За ч.1 ст.209 КК України у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністью в сфері надання банківських послуг на строк 2 (два) роки,

-За ч.1 ст.200 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень,

-За ч.2 ст.200 КК України у виді штрафу в розмірі п`ять тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень,

- за ч.1 ст.361 КК України у виді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 17 000 (сімнадцять тисяч) гривень,

-За ч.2 ст.361 КК України у виді штрафу в розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 51 000 (п`ятдесят одна тисяча) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років з позбавленням права обіймати посади та займатися діяльністью в сфері надання банківських послуг на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням з іспитовим строком 3 (три) роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1, п.2. ч.3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Скасувати заходи забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна, накладеного ухвалами слідчого судді Коломийського міськрайнного суду Івано-Франківської області від 24.11.2023 року, від 27.11.2023 року, від 30.11.2023 року, від 01.12.2023 року, від 15.12.2023 року.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

- мобільний телефон марки «Iphone» імеі: НОМЕР_1 із сім-карткою № НОМЕР_35 , системний блок чорного кольору марки «LG», які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - конфіскувати в дохід держави,

- банківську картку АТ «Універсалбанк» № НОМЕР_36 , банківські картки «Дельта Банк» № НОМЕР_37 та № НОМЕР_38 , банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_39 , банківську картку АТ «ПУМБ» № НОМЕР_40 , банківську картку ТАС «Таскомбанк» (Спортбанк) № НОМЕР_41 , банківську картку АТ «ОТП» № НОМЕР_42 , банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_43 , № НОМЕР_44 , банківську картку «Райффайзен Банк» № НОМЕР_45 , сім-картку № НОМЕР_46 , НОМЕР_47 , НОМЕР_48 , НОМЕР_49 , що належать ОСОБА_4 , які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - знищити,

- мобільний телефон марки «Samsung А14» імеі1: НОМЕР_50 , імеі2: НОМЕР_51 , в середині якого дві сім карти № НОМЕР_52 та № НОМЕР_53 , які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути ОСОБА_15 за належністю,

- мобільний телефон марки «ІPhone 11 Pro» Імеі: НОМЕР_54 в середині якого сім карта мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_55 , банківську карту «А-Банк» № НОМЕР_56 , банківську карту «Приват Банк» № НОМЕР_57 , дві сім-карти мобільного оператора «Водафон», скреч карта мобільного оператора «Київстар» № НОМЕР_58 , скреч карту мобільного оператора «Лайфселл» № НОМЕР_59 , які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути ОСОБА_16 за належністю,

- мобільний телефон марки «ІPhone 7» імеі1: НОМЕР_60 в середині якого сім карта мобільного оператора «Водафон» № НОМЕР_61 , скреч карту мобільного оператора «Водафон» із маркуванням « НОМЕР_62 », банківську карту «Моно-Банк» № НОМЕР_63 , які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути ОСОБА_17 за належністю,

-мобільний телефон марки «Iphone XR» імеі: НОМЕР_64 , НОМЕР_65 із сім-карткою оператора мобільного зв`язку «Лайфсел» НОМЕР_66 , які передано на зберігання в камеру зберігання речових доказів Коломийського РВП ГУНП в Івано-Франківській області - повернути ОСОБА_18 за належністю,

- методичку на 13 аркушах - зберігати при матеріалах кримінального провадження,

- інформацію отриману під час огляду мобільного телефону марки «IPhone XR» іmei: НОМЕР_67 , НОМЕР_68 та яку зазначену в протоколі огляду від 16 січня 2024 року - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- виписки від 13.12.2023 по банківських рахунках ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , жителя АДРЕСА_12 , А-Банк: НОМЕР_69 , НОМЕР_70 , які являється на 14 аркушах, - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- носій інформації - СD-R із маркуванням «№ LH 3177BH02112680D4», на якому наявна інформація про банківські карти № НОМЕР_71 , № НОМЕР_72 , № НОМЕР_73 , № НОМЕР_74 , № НОМЕР_75 , № НОМЕР_76 , № НОМЕР_77 та № НОМЕР_78 , - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- інформація про банківські карти № НОМЕР_13 та № НОМЕР_25 відкриті на ім`я ОСОБА_19 , в банку АТ «Універсал», - зберігати при матеріалах кримінального провадження;

- носій інформації - СD-R № LH3176 AL 26084 295 D5 на якому наявна інформація про банківські карти № НОМЕР_34 та № НОМЕР_26 відкриті на ім`я ОСОБА_4 , в банку АТ «ПУМБ», - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його оголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Коломийський міськрайонний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Копії вироку вручити сторонам під розписку.

Суддя: ОСОБА_1