БОЛГРАДСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ОДЕСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Єдиний унікальний № 497/1075/25
Провадження № 1-кс/497/429/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про відмову у відкритті провадження за скаргою

28.05.25 року м. Болград

Слідчий суддя Болградського районного суду Одеської області ОСОБА_1 , ознайомившись зі змістом скарги ОСОБА_2 про оскарження постанови слідчого, -

ВСТАНОВИВ:

27.05.2025 року через систему «Електронний суд» надійшла скарга представника ОСОБА_3 подана в інтересах заявника ОСОБА_2 про оскарження постанови слідчого, якою просить:

-скасувати постанову слідчого відділення № 1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 23.05.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про зняття з розшуку транспортного засобу;

-зобов`язати слідчого відділення № 1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 винести постанову про зняття з розшуку транспортного засобу марки Тоуоtа, модель Avensis, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

-розглянути скаргу за відсутності скаржника та представника скаржника.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що в провадженні слідчого ВП № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області перебуває кримінальне провадження № 0000673 від 28.07.2017 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, а саме незаконного заволодіння автомобілем марки Toyota, модель Avensis, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 .

28.07.2017 року слідчим СУ ГУНП в Одеській області до інформаційної підсистеми «Гарпун» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» були внесені відомості щодо розшуку вищезазначеного транспортного засобу.

Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_3 від 17.12.2006 р.

ОСОБА_2 є власником вищезазначеного автомобіля.

Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2017 року у справі №522/14001/17, ОСОБА_5 було передано вищезазначений автомобіль на відповідальне зберігання.

У подальшому матеріали кримінальне провадження № 0000673 були передані СУ ГУНП в Одеській області за територіальністю до Арцизького відділу поліції ГУНП в Одеській області (наразі - ВП № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області).

17.01.2020 року заявник ОСОБА_2 звертався до Арцизького ВП ГУНП в Одеській області з заявою щодо зняття транспортного засобу з розшуку з тих підстав, що наявний розшук на автомобіль позбавляє його власника вільно ним володіти та користуватися.

Листом № 40/П-9 від 27.01.2020 року слідчий Арцизького ВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_6 повідомив заявника ОСОБА_2 про те, що йому рекомендовано звернутися до СУ ГУНП в Одеській області з приводу даного питання, оскільки зняти автомобіль з розшуку може саме той орган, який ініціював та здійснював розшук.

На звернення заявника ОСОБА_2 до СУ ГУНП в Одеській області щодо зняття автомобіля з розшуку, надано відповідь СУ ГУНП в Одеській області листом № 4/П-214 від 17.02.2020 року про те, що для зняття автомобіля з розшуку необхідно звертатися до СВ Арцизького ВП ГУНП в Одеській області, оскільки саме ними проводиться досудове розслідування по матеріалам вищезазначеного кримінального провадження.

Після цього ОСОБА_7 не вчиняв жодних дій по зняттю з розшуку автомобіля і чекав, коли закінчиться досудове розслідування. Водночас досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні триває вже майже 8 років, що змусило ОСОБА_2 повторно звернутися до ВП № 1 Болградського РВП ГУНП в Одеській області з заявою від 18.10.2024 року щодо зняття транспортного засобу з розшуку.

На вказану заяву та на запит адвоката ОСОБА_3 від 07.05.2025 року, слідчим відділення № 1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 винесено 23.05.2025 року постанову про відмову в задоволені клопотання щодо скасування розшуку транспортного засобу марки Toyota, модель Avensis, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 в інформаційній підсистемі «Гарпун» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України».

Заявник не погоджується з даною постановою слідчого оскільки:

- ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 28.11.2018 року скасовано ухвалу слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 02.08.2017 року, якою у рамках кримінального провадження № 00000673 від 28.07.2017 року було накладено арешт на автомобіль. Тобто на день подання даної скарги, автомобіль не перебуває під арештом і не має жодних заборон щодо його використання, а заявник ОСОБА_7 продовжує використовувати автомобіль за його цільовим призначенням у особистих цілях.

- слідчий ніяким чином не обґрунтовує в оскаржуваній постанові доцільність перебування автомобіля у розшуку, якщо органу досудового розслідування і так достеменно відомо місце перебування автомобіля і у кого він перебуває. А перебуває автомобіль на відповідальному зберіганні у скаржника ОСОБА_2 . Крім того органом досудового розслідування здійснено огляд автомобіля, досліджено його ідентифікаційні ознаки, проведені відповідні експертизи.

На переконання заявника, оскільки органам досудового розслідування достеменно відомо, де і у кого знаходиться на відповідальному зберіганні транспортний засіб марки Toyota, модель Avensis, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 , а саме у його власника (добросовісного набувача) ОСОБА_2 , то не має жодних правових підставах для того, щоб транспортний засіб продовжував перебувати у розшуку, оскільки така обставина унеможливлює безперешкодне використання автомобіля добросовісним набувачем.

З посиланням на ст. 24 КПК України заявник звертається до слідчого судді з даною скаргою, та просить її задовольнити.

Вивчивши матеріали поданої скарги та долучені до неї документи, слідчий суддя вважає, що провадження по даній скарзі не підлягає відкриттю за наступних підстав.

Зі змісту висунутих вимог вбачається, що фактично заявник звернувся до слідчого судді зі скаргою, якою просить «скасувати постанову слідчого», «зобов`язати вчинити дії».

Так, відповідно до частини першої статті 303 КПК України визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування та які підлягають вирішенню слідчим суддею (стаття 306 КПК України).

Відповідно до частини другої статті 303 КПК України визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 КПК України.

Відповідно до частини четвертої статті 304 КПК України слідчий суддя, суд відмовляє у відкритті провадження лише у разі, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Зі змісту скарги заяви (скарги) слідчий суддя встановив, що заявник фактично вказав про бездіяльність слідчого щодо не скасування постанови, якою транспортний засіб було оголошено у розшук та щодо не внесення відомостей про зняття з розшуку вказаного транспортного засобу.

З огляду на наведені вище положення кримінального процесуального закону слідчий суддя дійшов висновку, що до його повноважень як слідчого судді не належить право перевіряти законність постанови слідчого про оголошення майна у розшук та законність його відмови у скасуванні такої постанови або внесення відомостей щодо зняття майна з розшуку.

Так, Верховний Суд у постанові від 01 грудня 2022 року у справі № 522/7836/21 зазначив, що слідчий суддя, розглянувши скаргу та керуючись пунктом 3частини другої статті 307 КПК України, мав право зобов`язати слідчого вчинити певну дію відповідно до вимог кримінального процесуального закону, однак при цьому не втручаючись у межі його повноважень у кримінальному провадженні. Колегія суддів дійшла висновку про те, що слідчий суддя хоча й постановив ухвалу формально у межах передбаченої процедури КПК України процедури, проте своїм рішенням поклав на слідчого такі зобов`язання, які суперечать змісту КПК України, що за своєю суттю свідчить про фактичне втручання в процесуальні повноваження слідчого.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя вважає, що слідчий є самостійним у обранні слідчих дій під час розслідування будь-якого кримінального провадження, а тому зобов`язання слідчого скасувати розшук майна та винести постанову, якою задовольнити клопотання скаржника, є фактичним втручанням у діяльність слідчого. Слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином слідчий суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (частина третя статті 22 КПК України).

Зі змісту поданої скарги представника власника майна ОСОБА_2 адвоката ОСОБА_3 вбачається, що ним оскаржується постанова слідчого відділення №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 23.05.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування розшуку транспортного засобу, однак таке рішення слідчого, згідно вимог ч.1 ст.303 КПК України, не може бути предметом розгляду слідчим суддею під час досудового розслідування.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Дійсно положеннями ч. 1 ст. 24 КПК України, виключно на які посилається представник, кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно до вимог ч. 1 ст.9 КПК України під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно дотримуватися Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства. У разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, суд застосовує положення відповідного міжнародного договору України з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (частини 4 і 5 статті 9КПК України).

Пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), яка ратифікована Законом України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів N2, 4, 7 та 11 до Конвенції" N475/97-ВР від 17 липня 1997 року і набрала чинності для України 11 вересня 1997 року, встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом.

Європейський суд з прав людини (далі - Суд), юрисдикція якого поширюється на всі питання тлумачення і застосування Конвенції (пункт 1 статті 32 Конвенції) наголошує, що пункт 1 статті 6 Конвенції гарантує кожному право на подання до суду скарги, який встановить, зокрема, обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення (рішення від 21 лютого 1975 року у справі "Голдер проти Сполученого Королівства" (п. 36).

Разом із тим, як убачається з ухвали Суду від 8 січня 2008 року "Щодо прийнятності заяви N 32671/02 у справі "Скорик проти України" (п. 2), право на доступ до національного суду не є абсолютним і може підлягати обмеженням, однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом в такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено, особливо щодо умов прийнятності скарги.

Практикою Суду визначено, що встановлені державою обмеження повинні відповідати законній меті і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються та метою, яку намагаються досягнути, щоб не суперечити пункту 1 статті 6 Конвенції (див. рішення у справі Guerin v. France, 29 липня 1998 року, Reports 1998-V, п. 37).

З врахуванням вищевикладеного, подана представником власника майна скарга на постанову слідчого відділення №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 23.05.2025 року про відмову в задоволенні клопотання про скасування розшуку транспортного засобу не підлягає оскарженню слідчому судді згідно вимог ч. 1 ст. 303 КПК України, та те, що чинним КПК України, тобто національним законодавством визначено питання відкриття чи відмови у відкритті провадження по розгляду певних категорій скарг, а тому слідчий суддя дійшов висновку, що слід відмовити у відкритті провадження з розгляду поданої скарги.

На підставі викладеного та керуючись ст. 303, 304, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою представника ОСОБА_3 , поданої в інтересах заявника ОСОБА_2 про скасування постанови слідчого відділення №1 СВ Болградського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_4 від 23.05.2025 року в кримінальному провадженні № 0000673 від 28.07.2017 року про відмову в задоволені клопотання щодо скасування розшуку транспортного засобу марки Toyota, модель Avensis, номер шасі НОМЕР_1 , державний номер НОМЕР_2 в інформаційній підсистемі «Гарпун» інформаційно-комунікаційної системи «Інформаційний портал Національної поліції України» - відмовити.

На ухвалу слідчого судді може бути подано апеляцію безпосередньо до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Слідчий суддя ОСОБА_1