Справа № 346/1871/24
Провадження № 1-кс/346/592/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 червня 2025 р.м. Коломия Коломийський міськрайонний суд Івано - Франківської області

в складі слідчого судді ОСОБА_1

з участю: секретаря ОСОБА_2 ,

заявника ОСОБА_3 ,

представника заявника ОСОБА_4 ,

дізнавача ОСОБА_5 ,

розглянувши скаргу ОСОБА_3 , яку подано в його інтересах адвокатом ОСОБА_4 , на постанову дізнавача сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області, старшого лейтенанта поліції ОСОБА_5 від 04.04.2025 року про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2024 року за № 0000086, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

щодо незаконності оскаржуваної постанови від 04.04.2025 року представник заявника вказує наступні порушення:

-не виконано ухвалу слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 14.01.2025 року, а саме не отримано від заявника документів, які би містили оригінали підпису Кондрат (дошлюбне прізвище - « ОСОБА_6 , для встановлення належності останній підпису, наявного на заповіті, посвідченому ІНФОРМАЦІЯ_1 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ) 25.07.1995 року, та зареєстрованого в реєстрі за № 12;

-наявні у матеріалах справи копії вказаного заповіту та заповіту, посвідченого секретарем ІНФОРМАЦІЯ_4 28.06.1990 року, зареєстрованого в реєстрі за № 15, дійсно мають очевидні розбіжності почерку, якими виконано рукописний текст від імені ОСОБА_7 . При цьому органом дізнання не досліджено ту обставину, яким насправді був підпис вказаної спадкодавиці, та які обставини вплинули на його різку зміну; посилання дізнавача на неможливість проведення такої експертизи у зв?язку з обмеженим об?ємом почеркознавчого матеріалу у досліджуваному підписі свідчить про неналежну підготовку матеріалів, наданих на дослідження експертам;

-дізнавачем не вказано, що нею вживались всі необхідні дії для здобуття належного об?єму матеріалів для передання експерту для проведення вказаної експертизи. Дізнавач формально підійшла до зазначеної експертизи, що призвело до неефективного її проведення;

- дізнавач також не виконала ухвалу ІНФОРМАЦІЯ_5 від 22.05.2024 року в тій частині, де цей суд наголошував, що наявна сукупність письмових документів, які дійсно дозволяють дійти обґрунтованого висновку про можливе підроблення заповіту від 25.07.1995 року, оскільки наявні у матеріалах справи копії вказаного заповіту дійсно мають очевидні розбіжності у почерку, яким виконано рукописний текст від імені ОСОБА_8

-в оскаржуваній постанові дізнавачем не викладено суть заяви ОСОБА_3 , не зазначено відповіді на порушені в цій заяві питання та не викладено обставини, які виключають провадження і, обумовлюють його закриття. Тому досудове розслідування в даному провадженні необхідно провести повно та всебічно, у відповідності до вимог кримінально-процесуального закону України. Формальний підхід до перевірки доводів є неприпустимим, а досудове розслідування повинно мати метою досягнення ефективності шляхом проведення визначених главою 20 КПК України слідчих (розшукових) дій.

Таким чином, у постанові дізнавача про закриття кримінального провадження не наведено належних і достатніх мотивів та підстав для ухвалення даного процесуального рішення, а саме не встановлені обставини, які дозволяють дійти висновку, що в діях ОСОБА_9 та секретаря ІНФОРМАЦІЯ_4 відсутній склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 358 та ст. 364 КК України. Відсутність в оскаржуваній постанові належної мотивації висновків про необхідність закриття кримінального провадження призводить до того, що заявник позбавляється можливості обґрунтувати свою позицію під час оскарження даної постанови до суду, а суд - перевірити належним чином правильність таких висновків та наявність підстав для закриття кримінального провадження.

Крім того, представник заявника долучив до цієї скарги клопотання про поновлення строку на її подання, в обґрунтування якого вказав, що копію (фото) оскаржуваної постанови заявник отримав від дізнавача лише 24.05.2025 року в мобільному застосунку «Viber», а з цією скаргою представник заявника звернувся 26.05.2025 року. Отже, заявник пропустив строк на звернення зі скаргою з поважних причин.

Тому представник заявника просить поновити строк на звернення з даною скаргою та скасувати вказану постанову як незаконну.

В судовому засіданні заявник та його представник, ОСОБА_4 підтримали подану скаргу з вище вказаних підстав. Представник заявника також вказав, що дізнавач не отримала в порядку тимчасового доступу оригінал вище вказаного заповіту від 28.06.1990 року, наявного в заявника ОСОБА_3 . Крім того, представник останнього вважає, що дізнавач повинна була здійснювати пошуки документів зі зразками підпису та почерку спадкодавиці ОСОБА_7 по всій території України, а не лише в тих установах та органах, куди дізнавач зверталася з відповідними запитами.

Дізнавач ОСОБА_5 в судовому засіданні вказала, що оскаржувана постанова є законною та винесена на підставі здійсненого повного та всебічного досудового розслідування.

Також дізнавач зазначила, що нею проведено всі необхідні слідчі (розшукові) дії, які здійснювались з метою встановлення особи, яка ймовірно внесла зміни до заповіту ОСОБА_7 від 25.07.1995 року. Однак, встановити таку особу не представилось можливим. Зокрема, під час досудового розслідування призначалась почеркознавча експертиза, однак, нею встановлено, що підпис у вказаному заповіті є неможливим для ідентифікації з причини обмеженого об?єму почеркового матеріалу у досліджуваному підписі, що не дозволяє виявити сукупність ознак, які індивідуалізують підпис певної особи, а віднайти почеркознавчі зразки не представилось можливим, незважаючи на пошуки такої документації шляхом надання запитів до органів та установ, які вказані в оскаржуваній постанові.

Також дізнавач вказала, що згідно з копіями журналу для реєстрації нотаріальних дій ІНФОРМАЦІЯ_6 за 1990 рік, завірених старостою ІНФОРМАЦІЯ_7 (далі - Виноградський старостинський округ) ОСОБА_10 , у журналі наявний запис під номером «15» від 28.06.1990 року про посвідчення заповіту ОСОБА_7 . Однак, оригінал цього заповіту в зазначеному старостинському окрузі відсутній. При цьому дізнавач вважає, що твердження сторони заявника про неотримання від нього оригіналу вказаного заповіту, безпідставними, адже заявник є заінтересованою особою, і тому достовірність відомостей, вказаних в цьому документі, викликатиме сумнів та не може бути предметом експертного дослідження.

Тому дізнавач просить відмовити в задоволенні даної скарги. Факт отримання заявником копії оскаржуваної постанови за вищевказаних обставин 24.05.2025 року дізнавач не заперечила, вказавши, що копія оскаржуваної постанови після її винесення була направлена заявнику простою кореспонденцією, внаслідок чого відсутні відомості щодо підтвердження факту отримання (неотримання) заявником такої копії до 24.05.2025 р.

Слідчий суддя, заслухавши вказаних учасників, вивчивши подану скаргу та матеріали відповідного кримінального провадження, дійшов наступних висновків.

Відповідно до положень ст.2 КПК України зміст та форма кримінального проваджених повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: верховенство права, законність, рівність перед законом та судом, повага до людської гідності, доступ до правосуддя та обов`язковість судових рішень, змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, безпосередність дослідження показань, речей і документів; забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Частина 2 ст.9 КПК України закріплює обов`язок прокурора, керівника органу досудового розслідування, слідчого всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Постанова про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема в ній мають бути викладені всі підстави, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією із гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників кримінального провадження.

Орган досудового розслідування в залежності від описаних заявником обставин, в яких останній вбачає ознаки кримінально-караних діянь, та залежно від того, як ці ознаки будуть співвідноситися з ознаками складу злочину, на власний розсуд визначає об`єм слідчих та процесуальних дій, достатній, за переконанням слідчого чи прокурора, для прийняття мотивованого рішення у відповідності до положень ч.2 ст.283 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 24 вказаного Кодексу кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно ч. 1 ст. 304 КПК України скарги на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, передбачені частиною першою статті 303 цього Кодексу, можуть бути подані особою протягом десяти днів з моменту прийняття рішення, вчинення дії або бездіяльності. Якщо рішення слідчого, дізнавача чи прокурора оформлюється постановою, строк подання скарги починається з дня отримання особою її копії.

Згідно з ч. 1 ст. 117 КПК України пропущений із поважних причин строк має бути поновлений за клопотанням заінтересованої особи ухвалою слідчого судді, суду.

З урахуванням доводів представника заявника про отримання останній копії (фото) оскаржуваної постанови 24.05.2025 року в мобільному застосунку «Viber» та відсутності заперечень даного факту з боку органу досудового розслідування, слідчий суддя вважає, що вказаний строк пропущено з поважних причин.

Тому слід поновити строк на звернення з даною скаргою, який слід рахувати з 24.05.2025 р.

Щодо суті доводів сторони заявника у розглядуваній скарзі, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити наступне.

Частина 1 ст. 358 КК України передбачає відповідальність за підроблення посвідчення або іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою або збут такого документа, а також виготовлення підроблених печаток, штампів чи бланків підприємств, установ чи організацій незалежно від форми власності, інших офіційних печаток, штампів чи бланків з тією самою метою або їх збут.

З об`єктивної сторони кримінальний проступок виражається в таких альтернативних діях: а) підроблення посвідчення або іншого офіційного документа; б) збут підробленого офіційного документа; в) виготовлення підроблених печатки, штампа чи бланка підприємств, установ, організацій незалежно від форми власності, а так само інших офіційних печатки, штампа чи бланка; г) збут підроблених печатки, штампа чи бланка.

Підроблення посвідчення або іншого офіційного документа - це: а) повне виготовлення фальшивого документа, схожого на справжній (відтворення як матеріальної форми, так і змісту носія інформації); б) внесення у справжній з точки зору форми документ неправдивих відомостей (наприклад, бездоганно оформлений листок тимчасової непрацездатності, виданий завідомо здоровій людині); в) зміна змісту або характеру документа шляхом механічних маніпуляцій (дописування, підтирання, підчистка, витравлення тексту тощо); г) підроблення відбитків штампа, печатки як необхідного реквізиту документа.

Кримінальний проступок вважається закінченим з моменту вчинення хоча б однієї із зазначених у диспозиції ч. 1 ст. 358 КК дій.

Суб`єктивна сторона вказаного кримінального проступку характеризується прямим умислом і спеціальною метою - використання підробленого документа, штампа, печатки чи бланка за призначенням як самим підроблювачем, так і іншою особою. Мета використання підробленого документа означає бажання винного набути певних суб`єктивних прав або звільнитися від юридичних обов`язків (приховати наявність вищої освіти, щоб за рахунок бюджетних коштів одержати другу вищу освіту). Якщо мета інша (продемонструвати майстерність, поповнити колекцію та ін.), склад злочину відсутній.

У примітці до ст. 358 КК України вказано, що під офіційним документом у цій статті та статтях 357 і 366 цього Кодексу слід розуміти документи, що містять зафіксовану на будь-яких матеріальних носіях інформацію, яка підтверджує чи посвідчує певні події, явища або факти, які спричинили чи здатні спричинити наслідки правового характеру, чи може бути використана як документи - докази у правозастосовчій діяльності, що складаються, видаються чи посвідчуються повноважними (компетентними) особами органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, юридичних осіб незалежно від форми власності та організаційно-правової форми, а також окремими громадянами, у тому числі самозайнятими особами, яким законом надано право у зв`язку з їх професійною чи службовою діяльністю складати, видавати чи посвідчувати певні види документів, що складені з дотриманням визначених законом форм та містять передбачені законом реквізити.

Слідчим суддею встановлено, що оскаржуваною постановою, винесеною дізнавачем сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 04.04.2025 року, закрито вказане кримінальне провадження у зв`язку з відсутністю в діянні складу кримінального правопорушення.

В цій постанові зазначено, що в листопаді 2023 року заявник серед речей його покійної баби ОСОБА_7 знайшов оригінал заповіту від 28.06.1990 року, зареєстрований в реєстрі за №15.

Бажаючи вступити в спадщину та оформити свої права на спадкове майно, заявник дізнався, що згідно з інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майно щодо суб`єкта від 25.01.2024 року, право власності на спадкове майно, а саме житловий будинок АДРЕСА_1 , зареєстроване за правнуком спадкодавиці ОСОБА_9 . Після цього заявник з`ясував, що існує ще один заповіт ОСОБА_7 від 25.07.1995 року, зареєстрований в реєстрі за №12, у якому остання заповідала все своє майно ОСОБА_9 . Тому заявник вважає, що його рідна старша сестра ОСОБА_11 спільно із своїм сином ОСОБА_9 підробили вказаний заповіт спадкодавиці від 25.07.1995 року з метою незаконно набуття прав на вказане нерухоме майно та на приватизацію відповідної земельної ділянки.

Допитаний в якості свідка ОСОБА_9 вказав, що ОСОБА_7 була його прабабою та проживала за вищевказаною адресою до дня її смерті. З ОСОБА_7 деякий час проживала її дочка ОСОБА_12 , однак, згодом остання виїхала проживати в м. Івано-Франківськ і лише час від часу навідувалась до матері. Тому за ОСОБА_7 доглядала мати свідка ОСОБА_11 .

В серпні 1995 року ОСОБА_7 померла. Після її смерті батько свідка ОСОБА_13 , який помер у 2016 році, повідомив йому, що ОСОБА_7 у липні 1995 року склала заповіт, де заповіла все своє майно, а саме вищевказаний житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, свідку ОСОБА_9 .

Так, зі слів ОСОБА_13 , 25.07.1995 року ОСОБА_7 у присутності секретаря ІНФОРМАЦІЯ_4 , ОСОБА_13 , сусідів ОСОБА_14 , яка померла, та ОСОБА_15 складено заповіт, зареєстрований в Книзі реєстрації нотаріальних дій ІНФОРМАЦІЯ_4 в 1995 році, який зареєстрований в реєстрі за № 12, відповідно до якого остання заповіла все своє майно ОСОБА_9 .

При цьому заявник, який є дядьком цього свідка, протягом 40 років проживав у Російській Федерації та у 2014 році повернувся на постійне місце проживання в Україну. В 2021 році заявник викрав з будинку покійної ОСОБА_7 документи на будинок, який остання заповіла вказаному свідку, та категорично відмовляється їх повертати, оскільки стверджує, що будинок належить йому.

Так, у 2023 році заявник надав ОСОБА_11 заповіт за 1990 рік, згідно з яким ОСОБА_7 заповіла все своє майно саме заявнику. Таким чином, свідок ОСОБА_9 стало відомо про існування даного заповіту. Крім цього, свідок ОСОБА_9 ствердив, що жодної підробки документів не відбувалось, заповіт від 25.07.1995 року був складений прабаборю у встановленому законом порядку. Державна реєстрація майна на ім`я свідка здійснювалась також з дотриманням всіх норм та за наявності всіх необхідних документів.

Аналогічні покази надала допитана в якості свідка ОСОБА_11 , яка є онукою ОСОБА_8 .

Допитана в якості свідка ОСОБА_16 , яка була сусідкою покійної ОСОБА_7 , вказала, що у липні 1995 року вона була присутня під час складання заповіту ОСОБА_7 . Цей заповіт складався секретарем ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_17 в присутності ОСОБА_18 та ОСОБА_19 . Згідно з даними цього заповіту ОСОБА_7 вищевказане майно заповіла своєму правнуку ОСОБА_9 , про що секретар ОСОБА_20 зробила відповідні записи в Книзі реєстрації нотаріальних дій ІНФОРМАЦІЯ_4 . ОСОБА_16 стверджує, що жодного тиску з боку присутніх під час складання заповіту на ОСОБА_7 не здійснювалось, остання повністю усвідомлювала свої дії.

В оскаржуваній постанові також зазначено, що згідно з копіями журналу для реєстрації нотаріальних дій ІНФОРМАЦІЯ_6 за 1990 рік, засвідчених старостою Виноградського старостинського округу ОСОБА_21 , у журналі наявний запис під номером «15» від 28.06.1990 року про посвідчення заповіту ОСОБА_7 . Однак, оригінал такого заповіту в цьому старостинському округу відсутній.

Відповідно до копій журналу для реєстрації нотаріальних дій того ж виконавчого комітету за 1995 рік, засвідчених старостою Воронського старостинського округу ОСОБА_22 , у журналі наявний запис під номером «12» від 25.07.1995 року про посвідчення заповіту ОСОБА_7 . В даному окрузі зберігається оригінал одного із примірників вказаного заповіту.

В ході досудового розслідування дізнавачем отримано медичну документацію з КНП « ІНФОРМАЦІЯ_8 » Отинійської селищної ради Коломийського району Івано-Франківської області (далі - КНП « ІНФОРМАЦІЯ_8 »), де зазначено, що ОСОБА_7 відповідно до відомостей з журналів обліку прийому хворих і відмови від госпіталізації знаходилась на стаціонарному лікуванні в терапевтичному відділенні з 03.12. по 20.12.1991 р. з діагнозом: пневмонія; з 14.04. по 12.05. 1992 року, з 28.04. по 21.05., з 03.12. по 21.12.1993 р. з діагнозом: хронічний бронхіт.

Відповідно до інформаційної довідки з КНП « ІНФОРМАЦІЯ_9 » Коломийської міської ради Івано-Франківської області (далі - КНП « ІНФОРМАЦІЯ_10 ») встановлено, що ОСОБА_7 на обліку у психіатричному кабінеті не перебувала.

Таким чином, дізнавачем перевірено інформацію щодо психічного стану ОСОБА_7 .

В ході досудового розслідування дізнавачем також додатково допитано в якості свідка ОСОБА_16 , яка зазначила, що її матір ОСОБА_14 , яка була присутня під час складання заповіту ОСОБА_7 , не перебувала в родинних зв`язках із покійною ОСОБА_7 . Вказану інформацію в ході додаткового допиту в якості свідка підтвердила ОСОБА_11 , яка є онукою спадкодавиці. Також ОСОБА_11 зазначила, що її бабуся ОСОБА_7 ніколи не хворіла на психічні розлади та до останнього дня життя перебувала при свідомості і пам`яті.

Крім того, в ході проведення досудового розслідування 04.10.2024 року на підставі ухвали слідчого судді Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області проведено тимчасовий доступ до речей та документів, а саме до оригіналу заповіту ОСОБА_7 від 27.05.1995 року, зареєстрованого в реєстрі № 12.

Дізнавач вказує, що 08.10.2024 року в межах даного кримінального провадження винесено постанову про призначення судової почеркознавчої експертизи.

Відповідно до висновку експерта №СЕ-19/109-24/14760-ПЧ від 31.10.2024 року вирішувати питання щодо ідентифікації підпису у графі «Підпис» у заповіті, нотаріально посвідченого ОСОБА_20 як секретарем ІНФОРМАЦІЯ_4 від 25.07.1995 року, зареєстрованого в реєстрі за №12, не є можливим з причини обмеженого об?єму почеркового матеріалу у досліджуваному підписі, що не дозволяє виявити сукупність ознак, які індивідуалізують підпис певної особи.

07.10.2024 року допитано в якості свідка ОСОБА_20 , яка згідно з ст. 63 Конституції України відмовилась від дачі будь-яких показань.

17.10.2024 року було додаткового допитано в якості свідка заявника, який вказав, що він до суду у порядку цивільного судочинства про скасування вищевказаного заповіту від 25.07.1995 року не звертався, оскільки вважав, що зможе домовитись зі своїми родичами. Також заявник вказав, що під час складання заповіту від 28.06.1990 року була присутня його мати ОСОБА_25 , ІНФОРМАЦІЯ_11 , яка померла в 1997 році, та його батько ОСОБА_26 , ІНФОРМАЦІЯ_12 , який помер ІНФОРМАЦІЯ_13 .

Крім того, в ході досудового розслідування отримано відповідь з ІНФОРМАЦІЯ_14 , в якій зазначено, що відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 11.04.2002 р. №497 "Про забезпечення виконання функцій з призначення і виплати пенсій органами ІНФОРМАЦІЯ_15 " до органів Пенсійного фонду передаються архівні пенсійні справи, закриті протягом трьох останніх років згідно з актами приймання-передачі. Оскільки ОСОБА_7 померла в серпні 1995 року, то архівна пенсійна справа не була передана до органів ІНФОРМАЦІЯ_15 .

Допитаний в якості свідка ОСОБА_27 , вказав, що він перебуває на посаді лікаря-психіатра Центу ментального (психічного) здоров`я КНП « ІНФОРМАЦІЯ_10 ». Також Цей свідок також вказав, що на основі даних із КНП « ІНФОРМАЦІЯ_8 », а саме довідки №108 від 16.07.2024 року соматичне захворювання (бронхіт), діагностоване у ОСОБА_7 , не має причинно-наслідкових зв`язків з психічними розладами (том. 2, а. п. 129-137).

Даючи оцінку щодо всебічності та повноти досудового розслідування, слідчий суддя зазначає, що дізнавачем ОСОБА_5 вказані вимоги дотримано в достатньому обсязі. Зокрема, нею допитано свідків, які були близько знайомі із заповідачкою ОСОБА_7 , а також тих свідків, які були присутні при підписанні нею 25.07.1995 року та посвідченні того дня уповноваженою особою органу місцевого самоврядування зазначеного заповіту, складеного на користь її правнука ОСОБА_9 . Крім того, дізнавачем вжито достатніх та можливих заходів щодо витребування матеріалів, які стосуються як реєстрації даного заповіту, так і тих, які містять (можуть містити) зразки підпису та (або) почерку вказаної спадкодавиці.

Щодо вище вказаних доводів сторони заявника про те, що дізнавачем не отримано від заявника документів, які містили оригінали підпису ОСОБА_7 , слідчий суддя зазначає, що досудове розслідування в даному кримінальному провадженні тривало більше одного року, а тому заявник у разі наявності в нього таких документів, мав достатньо часу для надання їх органу досудового розслідування. При цьому стороною заявника не обгрунтовано яким чином дізнавач позбавила його можливості надати такі докази.

Також є безпідставними доводи сторони заявника щодо неналежної підготовки дізнавачем матеріалів, наданих на дослідження експертам, з метою проведення почеркознавчої експертизи щодо справжності підпису ОСОБА_7 на вищевказаному заповіті від 25.07.1995 року, оскільки слідчим суддею встановлено, що дізнавачем вжито комплекс заходів з метою отримання відповідних документів, однак, з причин, що не залежать від дізнавача, отримати такі зразки не виявилось можливим.

Слідчий суддя також враховує, що під час досудового розслідування дізнавачем отримано доступ до медичної документації, виданої на ім`я ОСОБА_7 , та допитано лікаря-психіатра вказаного закладу охорони здоров`я ОСОБА_27 .

Таким чином, на підставі наведеного слідчим суддею встановлено, що здійснене дізнавачем досудове розслідування та винесення за його наслідками оскаржуваної постанови відповідають вищевказаним вимогам ч.2 ст.9 КПК України, які передбачають, що орган досудового розслідування зобов`язаний всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Так, з оскаржуваної постанови вбачається, що висновки дізнавача ґрунтуються на зібраних під час здійснення досудового розслідування доказах, які є належними, допустимими, достовірними, а в своїй сукупності - достатніми, узгоджуються між собою і свідчать про об`єктивність та законність висновків дізнавача щодо відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, та закриття провадження з цієї підстави.

При цьому слідчий суддя вважає, що доводи сторони заявника про незаконність оскаржуваної постанови зводяться до незгоди із цим рішенням. Крім того, заявником та його представником не зазначено будь-яких істотних обставин, які би вплинули (могли вплинути) на прийняття дізнавачем рішення за наслідками проведення розслідування, і що саме ці обставини залишилися поза увагою дізнавача. Отже, вжиті дізнавачем заходи слідчий суддя вважає достатніми для прийняття рішення про закриття даного кримінального провадження.

Тому в задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.26, 117 303, 305-307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

поновити строк на звернення з даною скаргою.

У задоволенні скарги ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_16 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , жителя АДРЕСА_2 , про скасування постанови, винесеної дізнавачем сектору дізнання Коломийського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківської області, старшим лейтенантом поліції ОСОБА_5 04.04.2025 року, про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 21.03.2024 року за № 000086, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з часу її оголошення.

Повний текст ухвали складено 13.06.2025 року о 15 год. 50 хв.

Слідчий суддя: ОСОБА_1