ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Провадження № 11-сс/818/383/25 Суддя доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря - ОСОБА_5 ,

прокурора - ОСОБА_6 ,

слідчого - ОСОБА_7 ,

представників власників майна - адвокатів ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові в режимі відеоконференції апеляційну скаргу представника власника майна адвоката ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року, якою задоволено клопотання прокурора про арешт майна у кримінальному провадженні за №000023 від 09.08.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 110-2 КК України,-

В С Т А Н О В И Л А:

Цією ухвалою задоволено клопотання прокурора Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_6 про арешт тимчасово вилученого майна в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000923 від 09.08.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч.3 ст. 110-2 КПК України

Накладено арешт на майно, яке вилучене 12.02.2025 року, в ході обшуку за місцем фактичного проживання ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а саме за адресою: АДРЕСА_1 , а саме:

1) мобільний телефон ТМ SAMSUNG, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № SUD 2005909, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

2) мобільний телефон ТМ SAMSUNG, IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № SUD 2005909, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

3) мобільний телефон ТМ SAMSUNG, IMEI 1: НОМЕР_5 , IMEI 2: НОМЕР_6 - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № SUD 2005909, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

4) мобільний телефон ТМ SAMSUNG, IMEI 1: НОМЕР_7 , IMEI 2: НОМЕР_8 - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № SUD 2005909, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

5) мобільний телефон ТМ SAMSUNG, IMEI 1: НОМЕР_9 , IMEI 2: НОМЕР_10 - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № SUD 2005909, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

6) мобільний телефон ТМ SAMSUNG, IMEI 1: НОМЕР_11 , IMEI 2: НОМЕР_12 - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № SUD 2005909, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

7) мобільний телефон ТМ SAMSUNG, IMEI 1: НОМЕР_13 , IMEI 2: НОМЕР_14 - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № SUD 2005909, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

8) мобільний телефон ТМ SAMSUNG, IMEI 1: НОМЕР_15 , IMEI 2: НОМЕР_16 - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № SUD 2005909, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

9) картонна коробка Нової пошти, на якій зазначено отримувача Cархатова Лоліта, та в якій містяться медичні препарати ПАНТОГАМ 250 мг, в таблетках, 5 упаковок, по 50 таблеток в кожній, та препарати ПАНТОГАМ 500 мг, в таблетках, 8 упаковок, по 50 таблеток в кожній, які вироблені ООО ПИК ФАРМА-ЛЕК, Российская Федерация, а також товарний чек до них - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету №PSP 4287010, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

10) упаковка медичного препарату CORTEXIN 10mg, який вироблений в РФ, - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № PSP 4287010, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

11) блокнот з чорновими записами та 26 товарних чеків - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № SUD 2005911, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

12) блокнот з чорновими записами - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № PSP 4287010, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

13) готівкові грошові кошти у сумі 320 тисяч гривень - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № SUD 2005910, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії;

14) зошит формату А5, який містить у собі чорнові записи - поміщено до спеціального експертного сейф-пакету № PSP 1285003, опечатано належним чином та скріплено підписами учасників слідчої дії, шляхом позбавлення права володіння, користування та розпорядження.

Визначення місця зберігання вищевказаного майна доручено стороні обвинувачення з урахуванням вимог Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19.11.2012 за № 1104.

На зазначене судове рішення власник представник власників майна адвокат ОСОБА_8 подала апеляційну скаргу, в якій просила його скасувати та постановити нову ухвалу, якою негайно повернути тимчасово вилучене майно під час обшуку від 12.02.2025 року ОСОБА_10 та ОСОБА_11 .

В обґрунтування апеляційної скарги зазначала, що ухвала є незаконною та необґрунтованою, та такою, що не відповідає вимога КПК України, внаслідок чого підлягає скасуванню, бо дана ухвала винесена без достатніх на це підстав, та з суттєвим порушенням норм КПК України. Вважала, що клопотання прокурора є формальним та необґрунтованим. Вважала, що прокурор порушив строки звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна. Вказувала на відсутність доказів того, що вилучені грошові кошти отримані внаслідок злочинної діяльності.

Заслухавши доповідь судді, доводи представників власників майна адвокатів ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , які підтримали вимоги апеляційної скарги та просили її задовольнити, а також пояснення прокурора, який заперечував щодо її задоволення та вважав ухвалу слідчого судді законною та обґрунтованою, дослідивши матеріали провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

З матеріалів провадження вбачається, що СВ ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області перебуває кримінальне провадження № 0000923 від 09.08.2024 року за ознаками складу злочину, передбаченого ч.3 ст. 110-2 КК України.

З матеріалів судового провадження вбачається, що прокурор направляв клопотання про накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні 14.02.2025 року, однак ухвалою слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 19.02.2025 року матеріали клопотання були повернути прокурору для усунення недоліків з наданням стоку в 72 години.

20.02.2025 року прокурор повторно звернувся до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, яке було вилучене під час обшуку у кримінальному провадженні.

Такі відомості вочевидь спростовують твердження апелянта щодо порушення прокурором вимог ч.5 ст. 171 КПК України.

Отже, 20.02.2025 прокурор ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Московського районного суду м. Харкова з клопотанням у межах кримінального провадження № 0000923 від 09.08.2024 року, в якому просив накласти арешт на тимчасово вилучене майно, що було вилучено в ході проведеного обшуку. Посилався на фактичні обставини кримінального провадження. Вказував, що оскільки вилучене в ході обшуку майно може бути предметом кримінального правопорушення, а також містити на собі сліди кримінального правопорушення, що мають значення в якості речових доказів, з метою забезпечення кримінального провадження шляхом їх збереження для проведення експертних досліджень, прокурор звернувся до суду з цим клопотанням.

Постановляючи рішення, про задоволення клопотання, слідчий суддя суду першої інстанції встановив, що незастосування арешту саме в такий спосіб, про який просить прокурор, може призвести до знищення, втрати або пошкодження майна, щодо якого ставиться питання про накладення на нього арешту, впевнившись, що прокурором надано достатньо доказів, які вказують на вчинення кримінального правопорушення, враховуючи наслідки арешту майна для інших осіб, виходячи із розумності та співмірності обмеження в результаті накладення арешту на майно завданням кримінального провадження, суд визнав клопотання обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Колегія суддів погоджується з таким висновком слідчого судді виходячи з наступного.

Відповідно до положень статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Як зазначено в ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Згідно положень ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно вимог ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна в порядку п.1 ч.2 ст.170 КПК України, слідчий суддя повинен враховувати можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Відомості клопотання прокурора про арешт майна свідчать про відповідність майна ознакам речових доказів, оскільки вони можуть містити на собі сліди скоєння злочину або інформацію щодо обставин вчинення злочину, яка має значення для цього кримінального провадження і ці обставини стануть предметом перевірки під час досудового розслідування. Тому, не застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, може в подальшому перешкодити кримінальному провадженню, оскільки існує ризик того, що у разі не накладення арешту існує можливість відчужити, змінити, переробити, зіпсувати, передати вказане майно іншим особам до закінчення досудового розслідування.

На переконання колегії суддів, вимоги клопотання, на цій стадії досудового розслідування, виправдовують втручання у права і інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, що чітко узгоджується з нормами ст. 170 КПК України.

З урахуванням вказаних обставин та з метою уникнення негативних наслідків, які можуть перешкодити проведенню всебічного та повного досудового розслідування, з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна в цьому кримінальному провадженні, слідчий суддя суду першої інстанції дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав щодо арешту майна, враховуючи можливість використання його як доказу у цьому кримінальному провадженні, наслідки арешту майна, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Отже, слідчий суддя на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначає лише, чи може майно бути предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, або воно набуте злочинним шляхом чи є доходом від вчиненого злочину та чи містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Доводи апеляційної скарги про те, що грошові кошти, на які накладено арешт є власністю подружжя ОСОБА_12 та не стосується обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки у цьому кримінальному провадженні відомості до ЄРДР були внесені за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 110-2 КК України, що відповідно до положень ст. 12 КК України є тяжким злочином, а тому це майно підлягає арешту незалежно від того, хто є його власником, де знаходиться і незалежно від того, чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування запобіжного заходу, а саме: запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховування) на певне майно, що перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Посилання в апеляційній скарзі на відсутність правових підстав для арешту вказаного майна - не ґрунтуються на матеріалах провадження. Арештоване майно - відповідає критеріям, зазначеним в ст. 98 КПК України, як майно, що було доказом вчинення злочину або зберегло на собі його сліди або містить інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Крім того, постановою старшого слідчого відділення ВП № 1 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 від 12.02.2025 року вилучене під час обшуків майно, - визнано речовими доказами у кримінальному провадженні за №0000923 від 09.08.2024 (а.с. 20-24).

Таким чином, накладення арешту на майно у цьому кримінальному провадженні, за наявності для цього підстав відповідає вимогам КПК України. Матеріали судового провадження свідчать, що застосування зазначеного заходу забезпечення кримінального провадження є виправданим та необхідним у цьому кримінальному провадженні, враховуючи, що це кримінальне правопорушення є особливо тяжким та вчинене проти основ національної безпеки України.

Розгляд клопотання про арешт майна здійснювався слідчим суддею суду першої інстанції за участю представника власників майна адвоката ОСОБА_9 , який надавав свої пояснення.

Згідно ст. 233 КПК України, ніхто не має право проникнути до житла чи іншого володіння особи з будь-якою метою, інакше як лише за добровільною згодою особи, яка ними володіє, або на підставі ухвали слідчого судді, крім випадків, установлених частиною третьою цієї статті.

Під іншим володінням особи розуміються транспортний засіб, земельна ділянка, гараж, інші будівлі чи приміщення побутового, службового, господарського, виробничого та іншого призначення тощо, які знаходяться у володінні особи.

Решта доводів, на які посилається в апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_8 не можуть бути підставою для скасування оскаржуваної ухвали, оскільки вони не спростовують правильність висновків зазначених в ній, а ґрунтуються лише на суб`єктивних оціночних судженнях, тобто без врахування об`єктивних відомостей.

За таких обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим висновок слідчого судді першої інстанції щодо необхідності накладення арешту на майно, який є на цьому етапі належним заходом забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його ефективності, як того вимагають норми ст. 2 КПК України.

Слідчий суддя на цій стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті і не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких є накладення арешту на майно.

Зважаючи на вищевикладене, в сукупності з обставинами кримінального провадження, колегія суддів об`єктивно переконана, що слідчий суддя суду першої інстанції, накладаючи арешт на вищевказане майно, діяв у спосіб і у межах діючого законодавства, арешт застосував на засадах розумності та співмірності, а тому доводи апеляційної скарги стосовно незаконності ухвали слідчого судді слід визнати необґрунтованими.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, представником власника майна не надано та колегією суддів не встановлено.

Крім цього, істотних порушень норм КПК України, що можуть стати підставою для скасування ухвали слідчого судді не встановлено.

Колегія суддів бере до уваги, що обраний судом захід забезпечення кримінального провадження є тимчасовим, його межі у часі окреслені строками досудового розслідування, які в свою чергу чітко регламентуються нормами ст. 219 КПК України.

Поряд з тим, колегія суддів вважає за необхідне роз`яснити власникам майна та їх представникам щодо наявності у них процесуального права заявляти клопотання слідчому або прокурору про проведення експертних досліджень для встановлення або спростування фактичних обставин, що мають значення для цього провадження, після чого вони не позбавлені процесуальної можливості звертатися до слідчого судді з клопотанням, в порядку, передбаченому ст. 174 КПК України.

За таких обставин, оскаржувана ухвала слідчого судді, відповідно до вимог ст. 370 КПК України, є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст. ст. 98, 170, 171, 172, 376, 392, 395, 404, 405, 407 ч.3 п.1, 418, 419, 422, 424 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Червонозаводського районного суду м. Харкова від 26 лютого 2025 року залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий -

Судді :