Справа №-613/861/25 Провадження №-1-кп/613/158/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в м. Богодухові в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000197 від 10.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Іванівка Веселинівського району Миколаївської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, військовослужбовця солдата, гранатометника 2 відділення охорони 1 взводу охорони роти охорони батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого 27.12.2022 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 125 КК України до покарання у виді 100 годин громадських робіт,

у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем військової частини НОМЕР_1 по мобілізації, гранатометником 2 відділення охорони 1 зводу охорони роти охорони батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , в кінці 2023 року, більш точної дати і часу не встановлено, поблизу села Кліщіївка Бахмутського району Донецької області, діючи з прямим умислом, направленим на придбання вибухових речовин, вибухових пристроїв та бойових припасів, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знайшов у місці проведення бойових дій корпус ручної гранати Ф-1 та підривач типу УЗРГМ до ручних гранат, тим самим придбав вищевказані боєприпаси, вибухові речовини та вибухові пристрої, які помістив до своєї сумки та почав зберігати.

10.04.2025 ОСОБА_4 вирушив з тимчасового місця несення служби роти охорони м. Конотоп Сумської області до локації штабного розташування служби роти охорони в АДРЕСА_2 .

10.04.2025 о 15:37 год. ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконне носіння та зберігання бойових припасів, керуючи транспортним засобом, а саме автомобілем марки ВАЗ 2104 д.н.з. НОМЕР_2 , перевозив у сумці, яка була одягнена на ОСОБА_4 , корпус ручної гранати Ф-1 та підривач типу УЗРГМ до ручних гранат, та був зупинений працівниками поліції за адресою: Харківська область, м. Богодухів, вул. Індустріальна, 10.

10.04.2025 при проведенні огляду місця події, а саме сумки, яка була одягнена на ОСОБА_4 , слідчим СВ Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області було виявлено та вилучено предмети, схожі на корпус ручної гранати Ф-1 та підривач типу УЗРГМ до ручних гранат, які ОСОБА_4 зберігав при собі без передбаченого законом дозволу.

Згідно з висновком судової вибухово-технічної експертизи 23.04.2025, предмети, які були вилучені у ОСОБА_4 під час огляду місця події 10.04.2025, є корпусом ручної гранати Ф-1 та підривачем типу УЗРГМ до ручних гранат. Корпус ручної гранати Ф-1 до категорії вибухових пристроїв, бойових припасів не відноситься, є конструктивно оформленим зарядом вибухової речовини. Підривач типу УЗРГМ до ручних гранат є вибуховим пристроєм , до категорії бойових припасів не відноситься.

У своїй сукупності (штатному з`єднанні) корпус ручної Ф-1 з підривачем типу УЗРГМ до ручних гранат утворюють ручну гранату Ф-1, яка відноситься до категорії бойових припасів.

Відповідно до матеріалів, наданих військовою частиною НОМЕР_1 , солдат ОСОБА_4 під час несення служби у військовій частині НОМЕР_1 вищевказані вибухові пристрої та вибухові речовини не отримував.

Допитаний у судовому засіданні ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, визнав у повному обсязі, повністю підтвердив фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, надав показання щодо місця, часу, способу їх вчинення так, як вони встановлені судом. Зазначив, що взимку 2023 року поблизу с. Кліщівка він знайшов у бліндажі в посадці корпус ручної гранати та підривач до неї та вирішив узяти їх собі. Вказану гранату він зберігав у власній сумці та возив із собою, поки по дорозі з м. Конотоп до м. Мерефа не був зупинений працівниками поліції, та на запитання останніх щодо наявності у нього предметів, обмежених в обігу, добровільно повідомив про наявність при ньому цієї гранати. Пояснив, що розуміє серйозність вчиненого, зазначив, що не мав використовувати гранату проти когось, зберігав її лише на крайній ваипадок та мав намір здати її керівництву. Наразі він шкодує про вчинене і щиро розкаюється, просить його суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними, логічними і не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи показання обвинуваченого, повне визнання ним своєї вини, а також те, що він не заперечує фактичні обставини справи, які вказані в обвинувальному акті, правильно розуміє зміст цих обставин, не наполягає на дослідженні інших доказів у справі, розуміє неможливість в подальшому оскаржити дані фактичні обставини в апеляційному порядку, у суду немає сумнівів у добровільності та правдивості його позиції, тому відповідно до ч. 3 ст 349 КПК України суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, визнає недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

Враховуючи наведене, суд вважає за можливе розглянути кримінальне провадження в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів в частині відомостей, які характеризують особу обвинуваченого, письмових доказів щодо долі речових доказів та щодо процесуальних витрат по кримінальному провадженню.

На виконання вимог ч. 3 ст. 349 КПК України учасникам судового провадження роз`яснено про позбавлення права оскаржити визнані обставини в апеляційному порядку.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч.1 ст.263 КК України як придбання та зберігання вогнепальної зброї, бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Суд вважає обґрунтованою таку кваліфікацію дій обвинуваченого та такою, що знайшла своє підтвердження в судовому засіданні. При таких обставинах, підстав для зміни правової кваліфікації дій обвинуваченого або його виправдання, суд не вбачає.

Згідно зі ст. 65 КК України, пунктом 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку має дотримуватись вимог кримінального закону й зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Призначене покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого і попередження нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Призначаючи покарання обвинуваченому виходячи з положень ст.ст.50, 65 КК України, роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд враховує, що відповідно до ст. 12 КК України вчинений обвинуваченим ОСОБА_4 злочин відноситься до категорії тяжких злочинів.

Дослідженням матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_4 , встановлено, що він раніше судимий, - 27.12.2022 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 125 ККУ України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 годин, не одружений, є військовослужбовцем солдатом, гранатометником 2 відділення охорони 1 зводу охорони роти охорони батальйону матеріального забезпечення військової частини НОМЕР_1 , на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, за місцем служби характеризується позитивно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд відповідно до ст.66 КК України визнає його щире каяття, яке виразилось у повному визнанні своєї вини, правдивій розповіді про обставини скоєного кримінального правопорушення, критичній оцінці своєї протиправної поведінки, висловленої ним в судовому засіданні, а також активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, яке полягало в тому, що обвинувачений добровільно видав працівникам поліції боєприпаси, після зізнання у вчиненні злочину не змінював своєї позиції, отже надавав органам досудового розслідування активну допомогу під час розслідування кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_4 , не встановлено.

Європейський суд з прав людини у справі «Скоппола проти Італії» від 17.09.2009 року (заява № 10249/03) зазначив, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним. При цьому, у справі «Ізмайлов проти Росії» (п. 38 рішення від 16 жовтня 2008 року), Європейський Суд вказав, що при призначенні покарання «для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

З урахуванням ступеня тяжкості вчиненого злочину, сукупності усіх обставин, що його характеризують, наявності двох обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, відсутності обставин, що обтяжують покарання, особи винного, який з початку 2023 року є військовослужбовцем, брав безпосередню участь у бойових діях, повністю усвідомив і визнав свою вину, протиправність і небезпечність вчиненого діяння, суд, керуючись положеннями ст.69 КК України, враховуючи принцип пропорційності покарання переслідуваній меті, вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання в межах санкції ч. 1 ст. 263 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки.

Саме таке покарання, на думку суду, буде відповідати не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, буде обґрунтованим, необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч.1 ст.71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, вироком Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_4 був визнаний винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, та призначено йому покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин. Як пояснив у судовому засіданні обвинувачений, покарання він відбути не встиг у зв`язку з мобілізацією на військову службу, що підтверджується відомостями військового квитка.

Відповідно до п.4 ч.1 ст.72 КК України при складанні покарань за сукупністю кримінальних правопорушень та сукупністю вироків менш суворий вид покарання переводиться в більш суворий вид виходячи з такого їх співвідношення: одному дню обмеження волі або арешту відповідають вісім годин громадських робіт.

Враховуючи приписи ст.ст.71, 72 КК України суд вважає за необхідне, перевівши менш суворий вид покарання у більш суворий (100 годин громадських робіт у 13 днів обмеження волі), повністю приєднати до покарання, призначеного за цим вироком за ч.1 ст.263 КК України, невідбуту частину покарання за попереднім вироком (13 днів обмеження волі), остаточно визначивши ОСОБА_4 строк покарання у виді 3 років 13 днів обмеження волі.

При цьому, суд приходить до висновку, що виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових злочинів можливо без ізоляції від суспільства, а відтак, наявні підстави для застосування ст. 75 КК України та звільнення ОСОБА_4 від відбування основного покарання з іспитовим строком на 1 (один) рік. На період іспитового строку слід покласти на ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 1, п.2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Згідно з ч.4 ст.76 КК України нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання, роботи або навчання засудженого, а щодо засуджених військовослужбовців - командирами військових частин.

В ході досудового розслідування та судового розгляду запобіжний захід обвинуваченому не обирався. З огляду на призначене покарання та належну процесуальну поведінку обвинуваченого, у суду відсутні підстави для обрання запобіжного заходу стосовно обвинуваченого.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Так, пунктом 3 частиною 9 ст.100 КПК Українипередбачено, що питання про спеціальну конфіскацію та долю речових доказів і документів, які були надані суду, вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження. Такі докази і документи повинні зберігатися до набрання рішенням законної сили. При цьому майно, що було предметом кримінального правопорушення, пов`язаного з незаконним обігом, та/або вилучене з обігу, передається відповідним установам або знищується.

Згідно з п.3 ч.1ст.96-2 КК України, спеціальна конфіскація застосовується у разі, якщо гроші, цінності та інше майно були предметом кримінального правопорушення, крім тих, що повертаються власнику (законному володільцю), а у разі, коли його не встановлено, - переходять у власність держави.

Розпорядженням Кабінету Міністрів України №186-р від 26.02.2022 року, із змінами, внесеними згідно з Розпорядженням КМУ №225-р від 16.03.2022 року, вирішено передати необхідне для здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та цивільного захисту населення в умовах воєнного стану конфісковане майно, майно, визнане безхазяйним, майно, за яким не звернувся власник до кінця строку зберігання (у тому числі майно, визначене устатті 184 Митного кодексу України), що за правом успадкування чи на інших законних підставах перейшло у власність держави, до сфери управління Державної служби з надзвичайних ситуацій, Міністерства оборони, інших центральних органів виконавчої влади та державних органів, які здійснюють керівництво військовими формуваннями, утвореними відповідно до закону, та правоохоронними органами.

У разі коли майно, визначене в абзаці першому цього пункту, не було передано в установленому порядку, таке майно передається відповідній обласній військовій адміністрації за місцем його знаходження після погодження із зазначеними в цьому пункті державними органами.

Таким чином, враховуючи введення з 24.02.2022 року воєнного стану на території України, необхідність забезпечення потреб оборони держави, забезпечення національної безпеки, суд вважає, що вилучені у ОСОБА_4 корпус ручної гранати Ф-1, підривач типу УЗРГМ до ручних гранат підлягають конфіскації у власність держави в особі Міністерства оборони України.

На підставі ст. 124 КПК України судові витрати по справі з проведення судової вибухо-технічної експертизи № КСЕ-19/121-25/9121 від 23.04.2025 в сумі 7131,20 грн, підлягають стягненню із обвинуваченого ОСОБА_4 на користь держави.

Керуючись ст.ст.100, 124, 349, 368-371, 373-376, 392, 393, 395, ч.15 ст.615 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.263 КК України, та призначити йому покарання у виді 3 (трьох) років обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.71, ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за цим вироком, повністю приєднати невідбуте покарання за вироком Приморського районного суду м. Одеси від 27 грудня 2022 року у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки 13 (тринадцять) днів.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- повідомляти командира військової частини за місцем проходження ним військової служби, а у випадку звільнення його з військової служби - уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- періодично з`являтися для реєстрації до командира військової частини за місцем проходження ним військової служби, а у випадку звільнення його з військової служби - до уповноваженого органу з питань пробації;

- не виїжджати за межі України без погодження з командиром військової частини за місцем проходження ним військової служби, а у випадку звільнення його з військової служби - без погодження уповноваженого органу з питань пробації.

Нагляд за особами, звільненими від відбування покарання з випробуванням, які є військовослужбовцями, здійснюється командиром військової частини, в якій засуджений проходить службу.

Іспитовий строк обчислювати з моменту проголошення вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави процесуальні витрати за проведення судової вибухо-технічної експертизи № КСЕ-19/121-25/9121 від 23.04.2025 в сумі 7131,20 грн (сім тисяч сто тридцять одна грн 20 коп.).

Речові докази у кримінальному провадженні : корпус ручної гранати Ф-1, на якому мається маркування 386 327-8 Т, підривач типу УЗРГМ до ручних гранат, на якому мається маркування 106-79 УЗРГМ-2 УЗЧП 386-161-79, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області за адресою : Харківська область, м. Богодухів, вул. Ярослава Мудрого, 9 - після набрання вироком законної сили, відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України № 186-р «Про передачу майна для потреб Збройних Сил» від 26.02.2022, - передати на потреби Збройних Сил України.

Вирок може бути оскаржений з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Богодухівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Судове рішення суду першої інстанції не може бути оскаржене в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, та не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Повний текст вироку складено 12 вересня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1