Провадження № 1-в/686/402/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 вересня 2025 року м. Хмельницький

Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

засудженого ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

представника Хмельницького районного відділу філії ДУ "Центр пробації" у Хмельницькій області ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами,

установив:

До Хмельницького міськрайонного суду надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

На обґрунтування клопотання вказано, що вироком Кам`янець-Подільського міськрайонного суду Хмельницької області від 05.12.2024 (справа 676/7518/24) ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді чотирьох років позбавлення волі з позбавленням права керування транспортними засобами на строк один рік із звільненням від відбування основного покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком два роки та покладанням на нього відповідно до вимог ст.. 76 КК України обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

ОСОБА_3 є студентом «Подільського держаного університету», який розташований у м. Кам?янець-Подільський Хмельницької області. У значенні дні тижня йому необхідно приїздити до м. Кам?янця-Подільського для участі в навчальному процесі.

До набуття вироком законної сили, в силу своїх можливостей він займався волонтерською діяльністю та допомагав ЗСУ у відсічі військової агресії з сторони російської федерації, доставляв для військових транспортні засоби, здійснював їх ремонт, за що відзначений подякою від військової частини НОМЕР_1 .

Таким чином застосоване відносно нього додаткове покарання у позбавленням права керування транспортними засобами, не дає можливості повноцінно здійснювати догляд за бабусею, яка є особою похилого вік, надавати допомогу Збройним силам України, створює трудності в добиранні до навчального закладу.

В судовому засіданні засуджений та його захисник підтримали клопотання. Представник Хмельницького районного відділу філії ДУ "Центр пробації" стосовно вирішення клопотання поклався на розсуд суду.

Прокурор заперечувала проти умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 від додаткового покарання, зазначила про відсутність відомостей про доведеність сумлінною поведінкою та ставленням до праці засудженого його виправлення.

Заслухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про таке.

Згідно з ч.1 ст.81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання. Особу може бути умовно-достроково звільнено повністю або частково і від відбування додаткового покарання.

Відповідно до ч.2 та ч.3 ст. 81КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення та після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання за необережний тяжкий злочин.

За положеннями п. 2 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Зі змісту постанови Пленуму Верховного Суду України в №2від 26.04.2002року "Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким" вбачається, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким, а також і умовно-дострокове звільнення (повністю або частково) від відбування додаткового покарання,можливо лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття такого рішення є доведеність того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

Таким чином, висновок про можливість застосування умовно-дострокового звільнення засудженого повинен ґрунтуватися на аналізі даних про його поведінку, за весь час відбуття покарання, у тому числі й даних, що характеризують ступінь тяжкості вчиненого злочину і особу засудженого в цілому. При цьому основним, вирішальним не є факт відбуття певної частини покарання, а факт доведеності того, що засуджений сумлінною поведінкою та ставленням до праці довів своє виправлення.

На думку суду, подане клопотання та дані про особу засудженого не дають підстав для висновку про необхідність його звільнення від відбування додаткового покарання умовно-достроково.

Клопотання фактично обґрунтовано необхідністю ОСОБА_3 мати право керування транспортними засобами, що не є визначальною підставою для умовно-дострокового звільнення від відбування додаткового покарання в розумінні ст.81 КК України.

Також при прийнятті рішення суд виходить з того, що ОСОБА_3 звільнений від відбування основного покарання з випробуванням із встановленням іспитового строку 2 роки та посвідчення водія у ОСОБА_3 згідно з актом вилучення, вилучене 18 лютого 2025 року, а метою покарання є не тільки виправлення засудженого, запобігання вчиненню ним нових злочинів, але й кара, як відплата за вчинений злочин. У вказаній якості, кара не тільки визначає характер покарання, а й значною мірою забезпечує досягнення всіх цілей покарання, а забезпечення цієї мети, є обов`язковою відповіддю держави на вчинення злочину, а також сам факт призначення необхідного і достатнього покарання, певною мірою забезпечує справедливість у суспільстві.

Суд враховує тяжкість вчиненого засудженим злочину та тяжкі наслідки, що настали в результаті грубого порушення ним вимог Правил дорожнього руху України (смерть особи).

При цьому аргументи у клопотанні про те, що дорожньо-транспортна пригода сталась також з вини водія, який загинув не є у розумінні ст..81 КК України питанням оцінки суду під час розгляду клопотання про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Крім того, в розумінні статті 81 КК України умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування ним покарання є правом, а не обов`язком суду й застосовується на розсуд суду, в кожному конкретному випадку з врахуванням всієї сукупності фактичних обставин справи.

Отже, наведені засудженим у клопотанні доводи для його звільнення від відбування додаткового покарання не дають підстав для висновку про безумовні та беззаперечні підстави для застосування ст.81 КК України та умовно-дострокового звільнення ОСОБА_3 від відбування додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. ст. 536, 537, 539 КПК України, суд, -

постановив:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Апеляційна скарга подається через Хмельницький міськрайонний суд Хмельницької області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя