Справа №522/9150/25
Провадження по справі № 1-кс/522/4365/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(повний текст)

05 серпня 2025 року місто Одеса

Слідчий суддя місцевого Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , за участю адвоката ОСОБА_3 , розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_4 , поданого у кримінальному провадженні №0000526 від 11.04.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, про скасування арешту,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді скасувати арешт з майна, вилученого в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 .

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 підтримав вимоги свого клопотання в повному обсязі.

Прокурор, слідчий в судове засідання не з`явились, будучи сповіщеними про день, час та місце розгляду клопотання. Від слідчого СВ ВП№ 2 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 надійшло клопотання про розгляд за її відсутності.

Розглянувши клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Згідно ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необгрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ст. 9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Кримінальне процесуальне законодавство України повинно застосовуватися з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

У силу ст. 16 КПК України, позбавлення або обмеження права власності під час кримінального провадження здійснюється лише на підставі вмотивованого судового рішення, ухваленого в порядку, передбаченому КПК України.

Відповідно до ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Захист здійснюється підозрюваним або обвинуваченим, його захисником або законним представником. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необгрунтовано.

Відповідно до ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном.

Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Отже, накладення арешту на об`єкт права власності є позбавленням його власника можливості на власний розсуд користуватися та розпоряджатися таким майном, що є тотожним позбавленню права власності.

Практичне застосування встановленої Конституцією У країни гарантії охорони власності, доводить, що обмеження права будь-якої особи (фізичної або юридичної) розпорядження належним їй майном без достатніх підстав є протиправним.

Підстави та порядок встановлення тимчасового обмеження прав особи щодо реалізації нею усієї сукупності або ж окремих складових частин права власності під час досудового розслідування визначені кримінальним процесуальним законодавством.

Пунктом 6 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, метою застосування арешту майна є забезпечення можливості конфіскації майна або цивільного позову. При цьому слід пам`ятати, що сторона кримінального провадження, яка подає клопотання про арешт майна зобов`язана навести підстави, у зв`язку з якими потрібно здійснити арешт майна (правову кваліфікацію правопорушення, яке передбачає покарання у вигляді конфіскації майна, докази факту завдання шкоди і розміру цієї шкоди). У свою чергу, слідчий суддя, задовольняючи клопотання про накладення арешту на майно, зобов`язаний навести ці підстави у рішенні.

Відповідно до правової позиції Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, викладеної ним в п.2 р.2.6 «Узагальнення судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження» 2014 рік, навіть якщо у слідчого судді є достатні підстави вважати, що певною особою було вчинено кримінальне правопорушення, він не має повноважень накладати арешт на майно особи, яка не є підозрюваним.

Частинами першою, другою та четвертою ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності.

Наведена конституційна норма гарантує, що позбавлення права власності, є невід`ємними складовими частинами якого є володіння, користування та розпорядження об`єктом власності, можливе виключно у випадках та у спосіб, які передбачені відповідними правовими нормами.

Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно із ч. 1 ст. 319 ЦПК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадку та в порядку, встановлених законом.

З матеріалів клопотання встановлено, що в провадженні ВП №2 ГУНП в Одеській області перебуває кримінальному провадженні №0000526 від 11.04.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України

01.05.2025 на підставі ухвали слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси було проведено обшук за місцем проживання громадянина ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , в ході проведення якого було виявлено та вилучено: форму марки «M-TAC» кольору хакі, а саме: шатни розміром М та футболку розміром L, які вилучено до спеціального пакету INP4000357, ноутбук марки MacBook Air model A 2337, s/n C02HCPH4Q6L4, сірого кольору з чорним чохлом та зарядним пристроєм та Ноутбук марки MacBook Air model A 2337, s/n HRTK10631WG2, рожевого кольору разом із коробкою та зарядним пристроєм, які вилучено до спеціального пакету №SUD 4023406, мобільний телефон марки Iphone 14 Pro Max, білого кольору, Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 , у чохлі чорного кольору, які вилучено до спеціального пакету №WAR 2070075.

Відомості про закінчення досудового розслідування і направлення обвинувального акту до суду у слідчого судді відсутні.

Адвокатом ОСОБА_3 було долучено до заяви про розгляду клопотання за його відсності копію висновку експерта № СЕ-19/116-25/11126-КТ від 03.06.2025 за фактом проведення кормп`ютерно-технічної експертизи.

З моменту вилучення зазначеного майна вже пройшов тривалий час, ОСОБА_4 про підозру повідомлено не було.

Ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м.Одеси від 15.05.2025 арешт накладався з метою проведення експертизи.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відтак, доказів причетності вилученого мобільного телефону, ноутбуку та речей до вказаного кримінального провадження, або фактів які б свідчили що вилучене майна є знаряддям вчинення злочину у вказаному кримінальному провадженні не встановлено.

Будь-яких контраргументів в супротив поданого клопотання ані прокурором, ані слідчим не надано.

Так, на даний час кримінальне провадження вже проводиться досить тривалий час. Таке тривале обмеження особи в реалізації права власності без передбачених законом підстав є порушенням конституційних прав власника майна.

За таких обставин, зважаючи на зазначені обставини, слідчий суддя вважає, що подане заявником клопотання адвоката ОСОБА_3 про скасування арешту майна є обґрунтованим та підлягає задоволенню, оскільки існують передбачені Законом підстави для скасування арешту майна.

Керуючись ст.ст. 167-174, 376 КПК України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , діючого в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна у межах кримінального провадження №0000526 від 11.04.2025, - задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 15.05.2025, а саме з майна вилученеого в ході проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: форму марки «M-TAC» кольору хакі, а саме: шатни розміром М та футболку розміром L, які вилучено до спеціального пакету INP4000357, ноутбук марки MacBook Air model A 2337, s/n C02HCPH4Q6L4, сірого кольору з чорним чохлом та зарядним пристроєм та Ноутбук марки MacBook Air model A 2337, s/n HRTK10631WG2, рожевого кольору разом із коробкою та зарядним пристроєм, які вилучено до спеціального пакету №SUD 4023406, мобільний телефон марки Iphone 14 Pro Max, білого кольору, Imei 1: НОМЕР_1 , Imei 2: НОМЕР_2 , з сім-картою з номером телефону НОМЕР_3 , у чохлі чорного кольору, які вилучено до спеціального пакету №WAR 2070075.

Виконання ухвали слідчого судді покласти на слідчого в провадженні якого перебуває кримінальне провадження №0000526 від 11.04.2025.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали слідчого судді складено та проголошено 05.08.2025 о 16:00 годині в залі суду №131.

Слідчий суддя ОСОБА_1