У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20.06.2025 м. Київ

Слідчий суддя Солом`янського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Батальне, Ленінського р-ну, АР Крим, громадянина України, українця, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого, одруженого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, в рамках кримінального провадження № 0000316 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.09.2024 року,

ВСТАНОВИВ:

20.06.2025 року до Солом`янського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого СУ ГУ СБ України у м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, подане в рамках кримінального провадження, відомості про яке внесено 18.09.2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000316, стосовно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Клопотання обґрунтовано наступним.

24 серпня 1991 року Верховною Радою Української Радянської Соціалістичної Республіки було схвалено Акт проголошення незалежності України, яким урочисто проголошено незалежність України та створення самостійної української держави - України. Відповідно до зазначеного документу, територія України є неподільною та недоторканною.

Незалежність України визнали держави світу, серед яких і Російська Федерація.

Статтями 1 - 2 Конституції України визначено, що Україна є суверенною та незалежною, демократичною, соціальною, правовою державою. Суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною та недоторканною.

24 лютого 2022 року о 05 годині 00 хв. Президент Російської Федерації оголосив рішення про початок військової операції в Україні.

У зв`язку з чим, Указом Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 год. 30 хв. 24.02.2022, який продовжено і діє на даний час.

Факт повномасштабного збройного вторгнення не приховувався владою Російської федерації, а також установлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема Резолюцією Генеральної асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300 (2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії російської федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього» (Україна проти РФ та ін.)».

У зв`язку із військовою агресією з боку Російської Федерації та введенням воєнного стану на території України Кабінетом Міністрів України 26.02.2022 прийнято розпорядження №188-р «Про тимчасове закриття деяких пунктів пропуску через державний кордон та пунктів контролю», яким тимчасово закрито з 00 год. 00 хв. 28 лютого 2022 пункти пропуску через державний кордон та пункти контролю (Луганська, Харківська, Сумська, Чернігівська, Вінницька, Одеська, Миколаївська, Херсонська, Запорізька, Донецька, Дніпропетровська, Київська, Полтавська, Черкаська, Житомирська, Рівненська, Волинська області та місто Київ) за переліком згідно з додатком до розпорядження.

В подальшому постановою Кабінету Міністрів України № 187 від 03.03.2022 та постанови Правління Національного банку України за № 18 від 24.02.2022 з Російською Федерацією заборонено провадження будь-якої господарської діяльності та валютних розрахунків.

Згідно зі ст. 68 Конституції України кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Досудовим розслідуванням встановлено, що разом з цим громадянин України ОСОБА_5 достовірно володіючи інформацією, що починаючи з 2014 року представниками РФ здійснено тимчасову окупацію частини території України, а починаючи з 24.02.2022 підрозділами ЗС РФ та іншими її військовими формуваннями здійснено широкомасштабне вторгнення на територію суверенної держави Україна, розуміючи, що представниками держави-агресора вчиняються дії, направлені на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, свідомо умисно вчиняв дії спрямовані на допомогу державі-агресору (пособництво) з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору та передачі матеріальних ресурсів у вигляді грошових коштів збройним формуванням держави-агресора.

Так, у невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше 24.02.2022 невстановленими особами з числа прихильників дій представників держави-агресора Російської Федерації, направлених на зміну меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, в мережі Інтернет було створено сайт під назвою «добро.рф» за веб-адресою: «https://dobro.ru» на якому розміщено відомості про волонтерів, одним із яких є громадянин рф « ОСОБА_7 » ІНФОРМАЦІЯ_2 , який являється директором юридичної фірми «Империя права», крім того на сайті розміщені реквізити для допомоги бійцям та учасникам «спеціальної військової операції» оголошеної президентом рф на території України, у вигляді військового спорядження, засобів зв`язку, ліків, одягу, продуктів харчування та іншого, зокрема банківська картка «Сбербанка» з номером НОМЕР_1 , номер телефону НОМЕР_2 .

Крім того, в ході досудового розслідування встановлено, що аналогічні реквізити для допомоги бійцям та учасникам «спеціальної військової операції» оголошеної президентом рф на території України розміщені на сайті «Империя права» за веб-посиланням «ІНФОРМАЦІЯ_3».

Разом з цим, громадянин України ОСОБА_5 , маючи негативне ставлення до чинної влади України, а також народу України, будучи прихильником проросійських поглядів та ідей, підтримуючи збройну агресію Російської Федерації проти України перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці за невстановлених досудовим розслідуванням обставин за допомогою мережі Інтернет дізнався про можливість допомоги бійцям та учасникам «спеціальної військової операції» шляхом перерахунку грошових коштів на банківську карту «Сбербанка» з номером НОМЕР_1 .

Таким чином, за викладених вище обставин у ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідування час, але не пізніше березня 2025 виник злочинний умисел, спрямований на пособництво державі-агресору, тобто на вчинення умисних дій шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, що мало на меті завдання шкоди Україні.

Усвідомлюючи, що самостійно реалізувати злочинний умисел, спрямований на пособництво державі-агресору і вчинення умисних дій спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільної передачі матеріальних ресурсів неможливо, ОСОБА_5 залучив до своєї протиправної діяльності громадянина України ОСОБА_8 , який знаходиться на тимчасово окупованій території АР Крим, та являється директором суб`єкта господарської діяльності ТОВ «Творча хвиля», (рос. - ООО «Творческая волна», инн/кпп /910801001, республика крым, АДРЕСА_3 ), який був обізнаний про злочинні наміри ОСОБА_5 .

При цьому ОСОБА_5 розумів, що передача матеріальних ресурсів та активів збройним формування держави-агресора є незаконною та призведе до завдання шкоди Україні.

Так, з метою реалізації свого спільного злочинного умислу ОСОБА_5 з метою здійснення пособництва державі-агресору шляхом передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави агресора 03 березня 2025 року о приблизно 18 год. 20 хв. перебуваючи у невстановленому досудовим розслідування місці за допомогою мобільного додатку для миттєвого обміну повідомленнями - месенджеру «Telegram» надіслав ОСОБА_8 реквізити для перерахунку грошових коштів, а саме банківську карту з номером НОМЕР_1 та надав вказівку щодо здійснення платежу з перерахунку коштів у сумі 36000 рублів на вищевказану карту з метою допомоги збройним формуванням держави-агресора.

В подальшому на виконання спільного злочинного умислу ОСОБА_8 , 04 березня 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 09 год. 53 хв. перебуваючи у невстановленому досудовим розслідування місці у невстановлений досудовим розслідуванням спосіб здійснив перерахунок грошових коштів у сумі 36000 рублів на банківську карту з номером НОМЕР_1 з метою передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави агресора та в подальшому о 14 год. 31 хв. за допомогою мобільного додатку для миттєвого обміну повідомленнями - месенджеру «Telegram» надіслав ОСОБА_5 квитанцію про оплату для підтвердження вищевказаної банківської операції.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні громадянином України умисних дій, спрямованих на допомогу державі-агресору (пособництво), з метою завдання шкоди Україні шляхом добровільного збору, підготовки та передачі матеріальних ресурсів збройним формуванням держави-агресора, за попередньою змовою групою осію, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

19.06.2025 ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , затримано в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 111-2 КК України.

В судовому засіданні з розгляду данного клопотання, прокурор клопотання підтримала в повному обсязі з підстав та мотивів зазначених в ньому.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_4 заперечував щодо задоволення клопотання, просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою. В судовому засіданні долучив характеризуючі особу підозрюваного документи.

Підозрюваний ОСОБА_5 підтримав позицію захисника.

Вислухавши пояснення учасників судового розгляду клопотання, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганняспробампереховуватисявідорганівдосудовогорозслідування та суду, незаконного впливу на свідків та інших підозрюваних у цьому ж кримінальномупровадженнічиперешкоджатикримінальномупровадженнюіншим чином.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУ СБ України у м. Києві та Київській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000316, внесеного до ЄРДР 18.09.2024, за підозрою ОСОБА_5 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України (витяг з ЄРДР а.с. 9-10).

Якщо виходити з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», то обґрунтована підозра означає, що існують факти і інформація, які можуть переконати об`активного спостерігача, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Фактів і інформації, які переконливо свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення вищевказаних кримінальних правопорушень, в клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах міститься достатньо для висновку про обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справі «Джон Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.09.1990).

Слідчий суддя з урахуванням доводів сторони захисту про необхідність доведення в даному випадку причетності особи поза розумним сумнівом зазначає та дійшов наступних висновків.

Враховуючи, що слідчий суддя на даному етапі кримінального провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах дані, слідчий суддя приходить для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України.

Зокрема, обгрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України підтверджується долученими до клопотання доказами (в їх копіях), а саме: повідомлення про вчинення кримінального правопорушення а.с. 18-19, матеріали виконання доручення а.с. 23-24, протокол огляду інформаційних ресурсів рф а.с. 25-35, протокол НСРД а.с. 36-62, 63-130, 138-146, протокол огляду а.с. 131-133, 134-135, протокол обшуку а.с. 151-157, протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину а.с. 158-161, повідомлення про підозру а.с. 165-171, та іншими матеріалами клопотання в їх сукупності.

Що стосується доведеності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, про які заявлено слідчим в клопотанні та підтримано прокурором в судовому засіданні, слідчий суддя дійшов висновку про їх доведення в судовому засіданні з розгляду клопотання.

При оцінці ризику переховування від правосуддя може братися до уваги (поряд з іншими обставинами) і загроза відносно суворо гопокарання. Так, у рішенні ЄСПЛ «Пунцельт протии Чехії» («Punzelt v. Czech Republic») 31315/96 від 25.04.2000, Страсбурзький суд визнав достатнім мотивування чеських судів, що прийняли рішення про тримання під вартою з огляду в тому числі на те, що заявникові загрожувало відносно суворе покарання.

Так, слідчий суддя, враховуючи те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, санкція за вчинення якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від десяти до дванадцяти років, а тому, усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою, є підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового слідства та суду.

Слідчий суддя вважає доведеним ризик передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, адже у разі незастосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, останній буде в змозі знищити, сховати та спотворити будь-які предмети та речі, що мають істотне значення для встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні.

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, відтак вважає даний ризик доведеним.

Щодо ризику перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя вважає даний ризик доведеним, оскільки, на даний час досудове розслідування триває, не встановлено все коло учасників вчинення кримінального правопорушення, а відтак, підозрюваний може вчинити дії, спрямовані на повідомлення про факт виявлення злочинної діяльності.

Що стосується заявленого ризику можливості підозрюваним ОСОБА_5 вчинити інше кримінальне правопорушення, то слідчий суддя дійшов висновку про доведеність даного ризику, оскільки підозрюваний в змозі винайти інші шляхи обходу заборони валютних операцій з рф.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

У справі «Амбрушкевич проти Польщі» (Ambruszkiewicz v. Poland N 7/03 від 04.05.2006) Європейський суд з прав людини наголошує, що не викликає протиріч те, що в деяких особливих випадках позбавлення свободи може бути єдиним засобом, який дозволяє гарантувати явку обвинуваченого до суду, зокрема, з урахуванням його особистості та характеру злочину, а також тяжкості ймовірного покарання. Крім того, Європейський суд з прав людини вважає за необхідне, щоб підстави, наведені владою на обґрунтування застосування запобіжного заходу у вигляді позбавлення свободи, були доповнені конкретними фактами стосовно підозрюваного, а мотиви за обставинами справи могли вбачатися переконливими та відповідними.

Виходячи з практики Європейського суду з прав людини та враховуючи особу підозрюваного ОСОБА_5 , який раніше не судимий, одружений, обставини інкримінованого йому кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання ОСОБА_5 винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 111-2 КК України, яке відноситься до особливо тяжкого злочину, тому з урахуванням наявних ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, а також доведеність в судовому засіданні всіх складових ч. 1 ст. 194 КПК України, до підозрюваного може бути застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

За таких обставин, слідчий суддя вважає необхідним застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 строком на 60 днів, тобто до 17.08.2025.

Слідчий суддя, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Разом з тим відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи викладене вище, характер та обставини вчинення кримінальних правопорушень, в яких підозрюється ОСОБА_5 , слідчий суддя вважає необхідним не визначати розмір застави в даному кримінальному провадженні..

Враховуючи викладене вище, клопотання слідчого, погоджене прокурором підлягає задоволенню.

Керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 184, 192-194, 196, 197, 205, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання старшого слідчого СУ ГУ СБ України в м. Києві та Київській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 17 серпня 2025 року, без визначення розміру застави, з утриманням підозрюваного в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор».

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , рахувати з дня його фактичного затримання, тобто з 19 червня 2025 року з 10 год. 17 хв.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , закінчується о 10 год. 17 хв. 17 серпня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора в кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в цей же строк з моменту вручення йому копії даної ухвали.

Слідчий суддя: ОСОБА_1