Справа № 522/8074/22
Провадження №1-кп/522/281/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 вересня 2025 року Місто Одеса, Україна

Приморський районний суд м. Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

ОСОБА_4 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Одесі судовий розгляд у кримінальному провадженні №0000524 від 11.05.2022, за обвинуваченням:

1) ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Одеської області, громадянина України, не працюючого, не одруженого, з неповною середньою освітою, який зареєстрований та мешкав за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-20.04.2006 Малиновським районним судом м. Одеси за ч. 3 ст. 185, ч.3 ст.186, ст., 69-70 КК України до 3 років і 6 місяців позбавлення волі, звільнений 10.07.2007 у зв`язку з відбуттям строку покарання;

-14.02.2008 Приморським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 390 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст.75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки,

- 30.01.2013 Приморським районним судом м.Одеси за ч.2 ст. 186 , ч.2 ст. 301, ч.2 ст.185, ст. 70, ст.72 КК України до 4 років позбавлення волі, з конфіскацією порнографічної продукції;

- 07.04.2017 Малиновським районним судом м.Одеси за ч.1 ст.393, ст.71 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений у зв`язку з відбуттям строку покарання 18.06.2019 року;

-21.04.2021 Приморським районним судом м. Одеси за ч.2 ст.185 КК України до 1 року позбавлення волі,

2) ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , громадянки України, уродженки м.Кілія Одеської області, офіційно не працевлаштованої, не заміжньої, з середньою освітою, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої:

-03.04.2019 р. Київським районним судом м. Одеси за ч. 2 ст. 187, ч.3 ст.186 з застосуванням ст.70 КК України до 9 років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільненої 13.12.2021 р. після відбуття покарання;

-11.02.2025 р. Кілійським районним судом Одеської області за ч.1 ст. 309 КК України до 2 років пробаційного нагляду;

обвинувачених у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурори - ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

захисники - ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

ОСОБА_11 ,

обвинувачені- ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

інші учасники кримінального провадження:

потерпілий - ОСОБА_12 ,

УСТАНОВИВ:

Обвинувачення, визнане судом доведеним.

Знаючи, що на території України діє воєнний стан, відповідно до Указу Президента України та Верховного головнокомандувача ОСОБА_13 від 2 4.02.2022 №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 № 2102-ІХ (зі змінами, внесеними Указами від 14 березня 2022 року № 133/2022, затвердженим Законом України від 15 березня 2022 року № 2119-IX, та від 18 квітня 2022 року № 259/2022, затвердженим Законом України від 21 квітня 2022 року № 2212-IX, 10.05.2022 приблизно о 22:00 год. ОСОБА_5 , разом із ОСОБА_6 , під час дії комендантської години, перебували на розі вулиць Старопортофранківської та вул. Новощепний ряд в м.Одесі, де зустріли громадянина ОСОБА_12 , який звернувся до них по допомогу у виклику таксі. При цьому у них виник протиправний умисел, направлений на відкрите заволодіння ОСОБА_12 .

В подальшому, ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , діючи повторно, з корисливих мотивів, відкрито заволоділи майном ОСОБА_12 за наступних обставин. ОСОБА_5 застосував до потерпілого ОСОБА_12 насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, завдавши останньому удар кулаком правої руки в обличчя, внаслідок якого ОСОБА_12 впав та впустив свій мобільний телефон марки «Iphone» моделі Х, із сім-картою мобільного оператора стільникового зв`язку із номером НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , на землю, який ОСОБА_5 підібрав та в подальшому передав ОСОБА_6 .

Для завершення спільного злочинного наміру ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , покинули місце вчинення кримінального правопорушення, завдавши потерпілому ОСОБА_12 майнову шкоду на загальну суму 10 000 гривень, там були затримані працівниками поліції безпосередньо після вчинення злочину.

За наведених обставин, ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та повторно.

ОСОБА_6 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.186 КК України, а саме: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та повторно.

Правове регулювання.

Відповідно до диспозиції ст.186 КК України, об`єктивна сторона даного злочину характеризується вилученням майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення.

Суб`єктивна сторона злочину характеризується прямим умислом, направленим на відкрите викрадення та прагнення одержати у зв`язку з цим матеріальні блага для себе або інших осіб, уникнути матеріальних витрат чи обов`язків, досягти іншої матеріальної вигоди, в основі якого лежить бажання протиправно збагатитися за рахунок чужого майна та спеціальна мета - безоплатно обернути його на свою або іншої особи користь. В пункті 2 постанови пленуму Верховного суду України № 10 від 6 листопада 2009 року «Про судову практику у правах про злочини проти власності» роз`яснюється, що предметом злочинів проти власності є майно, яке має певну вартість і є чужим для винної особи: речі (рухомі й нерухомі), грошові кошти, цінні метали, цінні папери тощо, а також право на майно та дії майнового характеру, тощо. Згідно роз`яснень, що містяться в пункті 3 зазначеної постанови, грабіж як відкрите викрадення чужого майна у присутності потерпілого або інших осіб, які усвідомлюють протиправний характер дій винної особи, яка у свою чергу усвідомлює, що її дії помічені і оцінюються як викрадення. Окрім того, грабіж можливо вчинити лише з прямим умислом.

Прямий умисел при вчиненні грабежу виражається у тому, що винний усвідомлює, що вчиняє відкрите вилучення чужого майна, усвідомлює неминучість настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді майнової шкоди для потерпілого та бажає їх настання. Тому мотив грабежу завжди є корисливим по відношенню до його предмету, тобто вчиняється з метою збагачення, матеріальної вигоди.

Крім того, мета злочину це бажання особи, яка вчиняє суспільно небезпечне діяння, досягти певних шкідливих наслідків. Вона є характерною ознакою умисних злочинів, що вчиняються з прямим умислом. Мета грабежу полягає у заволодінні (привласненні) чужого майна, отриманні майнової вигоди. Кваліфікуючою ознакою ч.4 ст.186 КК України є вчинення злочину в умовах воєнного стану

Позиція сторони захисту.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України фактично не визнав та пояснив наступне.

11 травня 2022 року він був на ринку Привоз у м.Одесі, де вживав із друзями пиво. Повертався додому під час дії комендантської години, у зв`язку із чим його затримали працівники поліції. В цей час поруч, випадково знаходилася ОСОБА_6 , яку теж зупинили поліцейські. Після перевірки документів їх відпустили, він направився до місця проживання, ОСОБА_6 йшла поруч. У останньої він попросив мобільний телефон щоб зателефонувати господарці квартири ОСОБА_14 , утім остання не відповіла на дзвінок. Телефон ОСОБА_6 залишився в нього у руках. Він йшов в напрямку до парку, куди йшла ОСОБА_15 він не знає. Потім до них підійшов потерпілий, він був у нетверезому стані, поводив себе неадекватно, почав до нього чіплятися. У зв`яжу із цим він завдав йому удар рукою. Потерпілий впав на землю, у нього (обвинуваченого) при цьому випав телефон ОСОБА_6 , після чого він нагнувся і підібрав його. Який це був телефон не пам`ятає. Наміру заволодіти телефоном потерпілого в нього не було, оскільки він вважав, що той телефон належить ОСОБА_6 . Його він віддав останній відразу, коли вони переходили дорогу.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_6 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, не визнала у повному обсязі, пояснивши в судовому засіданні наступне.

22.05.2022 року, їй зателефонувала подруга ОСОБА_16 та повідомила, що її арештували. Тому вона пішла до неї додому щоб погодувати собаку. ОСОБА_17 вона особисто не знала, утім до цієї події декілька разів бачила його на ринку Привоз. Того вечора вони випадково зустрілися на вулиці під час дії комендантської години. Їх одночасно затримали працівники поліції. Після того як їх відпустили, вони продовжили рух разом. На прохання ОСОБА_5 вона дала йому власний мобільний телефон ОСОБА_18 , оскільки він мав намір зателефонувати господарці квартири. Далі вона йшла попереду, а він позаду, на зустріч йшов потерпілий. Він пройшов і зрівнявся з обвинуваченим, далі вона почула удар і побачила, що потерпілий лежить, а ОСОБА_5 стоїть над ним, нахилився і взяв у руку якийсь предмет. Далі обвинувачений стрімко пішов через дорогу. Вона прослідувала за ним і стала вимагати щоб він повернув їй мобільний телефон. ОСОБА_5 навідмах надав їй телефон. Побачивши, що це інший телефон, вона йому про це повідомила, утім в цей час прибули працівники поліції, та затримали їх. До прибуття слідчо-оперативної групи працівники поліції поклали вказаний телефон їй до пазухи, сказавши, що так треба. Куди подівся її телефон вона не знає.

Докази, надані стороною обвинувачення.

Показання потерпілого ОСОБА_19 який пояснив, що 10.05.2022 у нічний час він рухався в сторону ринку «Привоз» в м.Одесі та намагався викликати таксі, утім його мобільний телефон розрядився. Зустрівши обвинувачених, звернувся до них із проханням викликати йому таксі. При цьому сказав що у нього є грошові кошти та продемонстрував свій мобільний телефон. У відповідь ОСОБА_5 задав йому удар кулаком руки в область носа. ОСОБА_6 в цей час стояла поруч. Він впав, а коли отямився, то виявив відсутність мобільного телефону. В цей час на місце події прибули працівники поліції і затримали обвинувачених неподалік. Зі слів поліцейських йому стало відомо, що викрадений мобільний телефон було вилучено у обвинуваченої ОСОБА_6 . Вартість телефону на момент придбання становила 28000 гривень. Наразі він не має претензій до обвинувачених, оскільки викрадене майно йому повернуто, в частині призначення покарання обвинуваченим покладається на розсуд суду.

Показання свідка ОСОБА_20 , працівника поліції, який в судовому засіданні показав, що 10.05.2022 року він заступив на службу. Під час комендантської години, рухаючись по вул. Старопортофранківській в бік Новощепного ряду, він із напарниками побавив двох осіб, які пройшли повз них. Далі побачили потерпілого, який повідомив, що невідомі особи завдали йому удар в обличчя та заволоділи мобільним телефоном. Вони розвернулись та затримали вказаних осіб - чоловіка і жінку. На запитання чи є в них викрадене майно, останні спочатку відповіли запереченням, однак згодом ОСОБА_6 повідомила, що в її володінні перебуває мобільний телефон, який вона вважала своїм. Поведінка затриманих дала підстави вважати свідку, що вони у минулому були знайомі між собою. Від місця затримання до місця події відстань приблизно 300 метрів. Де знаходився телефон самої ОСОБА_6 він не може сказати, вона віддала лише телефон марки Айфон.

Показання свідка ОСОБА_21 , який в судовому засіданні показав, що працював поліцейським БПОП ГУНП в Одеській області. 10.05.2022 року він заступив на нічну зміну, до них звернувся громадянин та повідомив, що його побили та забрали телефон, нападники пішли у бік кінотеатру Родина. Вони наздогнали осіб, які схожі за описом. Під час проведення поверхневої перевірки ОСОБА_6 у останньої (в бюстгальтері) було знайдено мобільний телефоні. Вона повідомила, що цей телефон їй передав ОСОБА_5 .. ОСОБА_6 взяла телефон від ОСОБА_5 , оскільки думала, що це її телефон. Водночас у свідка склалося враження, що обвинувачені були знайомі між собою. Перед проведенням поверхневої перевірки ОСОБА_6 на запитання чи є в неї в наявності мобільний телефон повідомила, що не має. Із потерпілим він спілкувався, який повідомив, що його вдарили та забрали телефон, крім того, потерпілий був в стані алкогольного сп`яніння.

Показання працівника поліції - свідка ОСОБА_22 , яка в судовому засіданні показала, що 10.05.2022 року вона разом із колегами перебувала на чергуванні. Їм на зустріч бігли 2 особи, вони поїхали далі, побачили потерпілого, який повідомив, що до нього підійшли чоловік із жінкою і вдарили його з метою заволодіння телефоном. Невдовзі разом із потерпілим вони підійшли до затриманих обвинувачених. Вона, як особа жіночої статі, провела поверхневу перевірку, на вимогу пред`явлення телефону обвинувачені повідомили, що вони не мають телефону. Потерпілий чітко вказував на обвинувачених, як на осіб, які забрали в нього телефон. При цьому у свідка склалося враження, що обвинувачені раніше були знайомі між собою. Під час проведення поверхневої перевірки ОСОБА_6 вона відчула у бюстгальтері предмет, схожий за формою на телефон. Здавалось, що обвинувачені бігли разом, один біля одного. Під час здійснення процесуальних дій вона вже участі не приймала.

Показання працівника поліції - свідка ОСОБА_23 , який в судовому засіданні пояснив, що під час чергування потерпілий повідомив їм про те, що дві особи заволоділи його мобільним телефоном. Після затримання підозрюваних було викликано слідчо-оперативну групу. Потерпілий впізнав затриманих осіб. Його напарниця під час проведення поверхневої перевірки виявила у ОСОБА_6 мобільний телефон. У свідка склалося враження, що ОСОБА_6 та ОСОБА_5 у минулому були знайомі між собою.

Оголошеними в судовому засіданні показаннями свідка ОСОБА_24 на досудовому розслідуванні, який згідно лікарського свідоцтва про смерть №230 від 21.06.2023 року помер. Відповідно до протоколу допиту свідок показав, що був знайомий із ОСОБА_5 та ОСОБА_6 , бачив їх разом та вважає приятелями.

Протокол прийняття заяви про кримінальне правопорушення від 10.05.2022 року, згідно із яким потерпілий ОСОБА_12 просив прийняти заходи до осіб, які 10.05.2022 року приблизно о 22 годині, перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Мечнікова,буд.104, застосували насильство та незаконно заволоділи мобільним телефоном марки «Iphone» моделі Х, із сім картою мобільного оператора стільникового зв`язку із номером НОМЕР_1 .

Протокол огляду місця події від 10.05.2024 року, відповідно до якого, слідчим оглянуто ділянку місцевості, за адресою: м.Одеса, вул.Мечнікова, буд.104, ділянка місцевості має асфальтне покриття, за вказаною адресою знаходиться кінотеатр «Родина». З правої сторони за 5 метрів до кінотеатру знаходиться чоловік, який представився як ОСОБА_5 та жінка ОСОБА_6 .. З правої частини ділянки знаходиться проїзна частина та поряд будинок по АДРЕСА_3 . В ході огляду вказаної ділянки будь-яких предметів виявлено не було.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2022 року, згідно із яким потерпілий ОСОБА_12 , вказав, що впізнає особу ( ОСОБА_5 ) на фото під номером 2, яка 10.05.2022 року о 22 годині, перебуваючи за адресою: м.Одеса, вул.Мечнікова, 104 із застосуванням насильства відкрито заволоділа його телефоном марки «Iphone» моделі Х, у корпусі срібно-білого кольору, із сім картою мобільного оператора стільникового зв`язку із номером НОМЕР_1 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2022 року, згідно із яким потерпілий ОСОБА_12 , вказав, що впізнає особу ( ОСОБА_6 ) на фото під номером 1, яка 10.05.2022 року відкрито заволоділа його мобільним телефоном марки «Iphone» моделі Х, у корпусі срібно-білого кольору, із сім картою мобільного оператора стільникового зв`язку із номером НОМЕР_1 .

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2022 року, згідно із яким свідок ОСОБА_21 , вказав, що впізнає особу ( ОСОБА_15 ) на фото під номером 3, яку 10.05.2022 року о 22 годині, вони затримали за адресою: АДРЕСА_4 за підозрою у вчиненні грабежу.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2022 року, згідно із яким свідок ОСОБА_21 , вказав, що впізнає особу ( ОСОБА_5 ) на фото під номером 1, якого 10.05.2022 року о 22 годині, якого вони затримали за адресою: АДРЕСА_4 за підозрою у вчиненні грабежу.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2022 року, згідно із яким свідок ОСОБА_25 вказав, що впізнає жінку ( ОСОБА_6 ) за зовнішніми ознаками на фото під номером 3, яку 10.05.2022 року вони затримали за адресою: АДРЕСА_4 за підозрою у вчиненні грабежу.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2022 року, згідно із яким свідок ОСОБА_25 вказав, що впізнає особу ( ОСОБА_5 ) на фото під номером 1, якого 10.05.2022 року о 22 годині, якого вони затримали за адресою: АДРЕСА_4 за підозрою у вчиненні грабежу.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2022 року, згідно із яким свідок ОСОБА_23 вказав, що впізнає особу ( ОСОБА_5 ) на фото під номером 1, якого 10.05.2022 року о 22 годині, якого він затримав за підозрою у вчиненні відкритого заволодіння марки «Iphone» моделі Х.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2022 року, згідно із яким свідок ОСОБА_23 вказав, що впізнає особу ( ОСОБА_15 ) на фото під номером 3, яку 10.05.2022 року о 22 годині, як жінку, яку він затримав за підозрою у вчиненні відкритого заволодіння мобільним телефоном марки «Iphone» моделі Х.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2022 року, згідно із яким свідок ОСОБА_20 вказав, що впізнає особу ( ОСОБА_5 ) на фото під номером 1, якого 10.05.2022 року о 22 годині, якого він затримав за підозрою у вчиненні відкритого заволодіння марки «Iphone» моделі Х.

Протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 11.05.2022 року, згідно із яким свідок ОСОБА_20 вказав, що впізнає особу ( ОСОБА_15 ) на фото під номером 3, яку 10.05.2022 року о 22 годині, як жінку, яку він затримав за підозрою у вчиненні відкритого заволодіння мобільним телефоном марки «Iphone» моделі Х.

Протокол проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 від 17.05.2022 року, в ході якого, у присутності понятих ОСОБА_12 за адресою: м.Одеса, вул.Мечнікова, 51 розповів, що 10.05.2022 року о 21.50 йшов по вулиці, його мобільний телефон був розрядженим. Йому назустріч йшли чоловік та жінка, він звернувся до них з проханням викликати таксі, показуючи свій розряджений мобільний телефон. Чоловік вдарив його правою рукою в обличчя, він впав та впустив телефон. В момент удару жінка стояла поряд, після того як він впав на землю, чоловік та жінка з його телефоном побігли в сторону вулиці Старопортофранківської, в цей момент через декілька хвилин до нього підійшли співробітники поліції надали допомогу та запитали що сталось, на що він повідомив про відкрите викрадення його майна.

Протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_5 від 25.05.2022 року, в ході якого у присутності понятих за адресою: м.Одеса, вул.Мечнікова, 51, останній розповів, що 10.05.2022 року проходив цією вулицею та зустрів хлопця, в нього впав телефон, він попросив його «прикурити», він підняв його телефон і вони «залупились», він наніс йому удар рукою в область носа, забрав телефон, перебіг дорогу і його затримала поліція. З ним проходила незнайома дівчина. Вони переходили дорогу та їх зупинив патруль. Вони йшли швидким кроком так як була комендантська година. Мобільний телефон, який він підібрав був у нього. Дівчина яка йшла поруч навіть не знала, що це за телефон.

Протокол проведення слідчого експерименту за участю підозрюваної ОСОБА_6 від 25.05.2022 року, в ході якого у присутності понятих, за адресою: м.Одеса, вул.Мечнікова, 51, ОСОБА_6 пояснила, що 10.05.2022 року вона йшла цією вулицею, хотіла переночувати, паралельно з нею йшов чоловік, познайомились, він попросив у неї телефон подзвонити, взяв телефон, назустріч їм йшов хлопець, сказав їм не йти далі, оскільки там стоїть поліція, вона пішла далі, потім повернулась та побачила, що цей хлопець лежить, чоловік над ним стоїть, потім щось взяв в нього і побіг далі. Вона побігла за ним, щоб він віддав їй телефон, він передав їй, але це був не її телефон, а «Iphone». Вона віддала його патрульним.

Протокол затримання ОСОБА_5 від 11.05.2022, згідно із яким ОСОБА_5 було затримано за адресою: м.Одеса, вул. Мечникова, 104 о 00 годин.

Протокол затримання ОСОБА_6 від11.05.2022 року, згідно із яким ОСОБА_6 було затримано 11.05.2022 року о 00 годин за адресою: м.Одеса, вул. Мечникова, 104. В ході особистого обшуку в неї було виявлено мобільний телефону «Iphone» моделі Х, у корпусі срібно-білого кольору, із сім картою мобільного оператора стільникового зв`язку із номером НОМЕР_1 .

Протокол огляду предмету - мобільного телефону від 11.05.2022 року, а саме «Iphone» моделі Х, у корпусі срібно-білого кольору, із сім картою мобільного оператора стільникового зв`язку із номером НОМЕР_1 , згідно із яким було оглянуто телефон, вилучено при затриманні ОСОБА_6 .

Протокол огляду предмету - оптичного диску, на якому міститься відеозапис з камер відеоспостереження, розташованих за адресою: м.Одеса, вул. Старопоптофранківська, 46. від 10.05.2022 року. Приблизно о 21.19.11 вбачається, як особа чоловічої статі біжить за адресою Старопортофранківська, 46, на відео обличчя чоловіка не видно. ОСОБА_26 21.19.18 зафіксовано, як особа жіночої статі біжить за адресою АДРЕСА_5 .

Висновок експерта № 493 від 17.05.2022 року, згідно із яким у ОСОБА_12 виявлені наступні тілесні ушкодження: синець носа, садно в ділянці куприка. Дані ушкодження утворилися від дії тупих, твердих предметів, індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразились. Локалізація ушкоджень доступна для дії як власної, так і сторонньої руки. Проте дані ушкодження нехарактерні для само спричинення. Судячи за морфологічними властивостями ушкоджень (синець - блідо- жовтого кольору, садно - покрите відпадаючою темно-червоною кіркою), вони могли утворитися в термін 6-8 діб до моменту огляду експертом, тобто могли бути заподіяні 10.05.2022 р., можливо в єдиний часовий період. Зазначені ушкодження не були небезпечними для життя, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Зберігальна розписка потерпілого ОСОБА_12 , згідно із якою останній отримав від слідчого для зберігання свій мобільний телефон Iphone X.

Звіт ТОВ « Оціночна фірма «Абакус» про оцінку телефону марки «Iphone» моделі Х, у корпусі срібно-білого кольору, із сім картою мобільного оператора стільникового зв`язку із номером НОМЕР_1 , згідно якого ринкова вартість об`єкта склала 10 000.

Речові докази:

-DVD- диск з відеозаписами з камер відеоспостереження, розташованих за адресою: м.Одеса, вул. Старопоптофранківська, 46 на яких зафіксовано події від 10.05.2022 року.

-мобільний телефоном марки «Iphone» моделі Х, у корпусі срібно-білого кольору, із сім картою мобільного оператора стільникового зв`язку із номером НОМЕР_1 .

Аналіз доказів та висновки суду.

Відповідно до ч.2 ст.94 КПК України, жоден доказ не має наперед встановленої сили. При постановленні вироку суду за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності, керуючись законом, повинен оцінити кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного рішення та для вирішення питань, зазначених у ст. 374 КПК України.

Надані стороною захисту докази суд вважає достатніми для ухвалення обвинувального вироку. Наведені, досліджені безпосередньо в суді докази, які суд поклав в основу вироку, узгоджуються між собою, зібрані у порядку, встановленому ст.93 КПК України, жодних обставин, передбачених ст.87 КПК України, з якими закон пов`язує недопустимість доказів як таких, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, судом не встановлено, у зв`язку з чим підстави для визнання цих доказів недопустимими відсутні.

На підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами, дослідженими у процесі судового розгляду й оціненими судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, вислухавши пояснення обвинувачених, допитавши свідків та потерпілого, дослідивши письмові докази, оцінивши дослідженні у судовому засіданні докази з точки зору належності, допустимості, достовірності, а їх сукупність - з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд дійшов висновку, що подія злочину мала місце, а винуватість обвинувачених у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 ККУ, знайшла своє повне підтвердження під час судового розгляду.

Так, потерпілий ОСОБА_12 , який у нічний період часу, під час дії воєнного стану, зазнав протиправного посягання з боку обвинувачених, відразу повідомив про викрадення мобільного телефону працівникам поліції, які через невеликий проміжок часу затримали неподалік місця події ОСОБА_5 та ОСОБА_6 . При цьому у останньої було вилучено належний потерпілому мобільний телефон. Пояснення потерпілого ОСОБА_12 у судовому засіданні є послідовними, узгоджуються із протоколом слідчого експерименту за його участі та іншими доказами.

Свідки - працівники поліції ОСОБА_20 , ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , які приймали участь у розкритті даного злочину по гарячим слідам, надали в суді детальні показання щодо обставин затримання обох обвинувачених та вилучення викраденого майна.

З показань зазначених свідків та потерпілого встановлено, що ОСОБА_5 та ОСОБА_6 були затримані невдовзі після скоєного злочину неподалік від місця події. Після затримання, обвинувачені заперечували факт знаходження у ОСОБА_6 мобільного телефону потерпілого.

Крім того, з показань свідків вбачається, що поведінка обвинувачених після затримання, вказувала на те, що вони очевидно були знайомі між собою у минулому.

Відповідно до протоколу затримання від 11.05.2022 у ОСОБА_6 вилучено мобільний телефон «Iphone» моделі Х, із сім-картою мобільного оператора стільникового зв`язку із номером НОМЕР_1 , imei НОМЕР_2 , який належав потерпілому. Зазначений телефон визнано речовим доказом та передано на відповідальне зберігання потерпілому.

Наявність підстав обмовляти обвинувачених потерпілим чи свідками - судом не встановлено.

Під час пред`явлення для впізнання потерпілий і свідки впізнали обвинувачених.

Висновком експерта № 493 від 17.05.2022 року, підтверджено наявність у ОСОБА_12 тілесних ушкоджень у вигляді синця носа та садна в ділянці куприка, які не були небезпечними для життя, як в сукупності, так і окремо, мають незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів, і за цим критерієм, відповідно до п.п. 2.3.5 і 4.6 "Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень" (1995 р.) відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Вартість викраденого майна у сумі 10000 гривень визначена виходячи із показань потерпілого та звіту ТОВ « Оціночна фірма «Абакус».

Судом встановлено, що показання потерпілого, свідків, письмових доказів по справі, узгоджуються між собою, є логічними, послідовними, не містять суперечностей, які б могли поставити під сумнів їх правдивість та достовірність. Наведені докази, проаналізовані судом, оцінюються при прийнятті рішення по справі, є належними, допустимими і у своїй сукупності підтверджують вину ОСОБА_5 та ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

До показань обвинувачених про те, що вони раніше не були знайомі між собою, суд ставиться критично, оскільки з показань свідків та потерпілого встановлено, що останні діяли злагоджено, пересувались разом, крім того з оголошених показів свідка ОСОБА_24 вбачається, що він у минулому бачив обвинувачених разом декілька разів.

Не визнання обвинуваченими своєї вини у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, є їх правом на власний розсуд формувати лінію свого захисту.

Під час судового розгляду обвинувачена ОСОБА_6 не змогла логічно та переконливо пояснити, навіщо вона начебто передала ОСОБА_5 перед вчиненням злочину свій мобільний телефон, чому відразу не вжила заходів щодо його повернення у своє володіння, та чому вона, отримавши від ОСОБА_5 мобільний телефон потерпілого, відразу не повернула його, а тримала при собі до затримання.

Твердження ОСОБА_5 та ОСОБА_6 про те, що телефон обвинуваченої впав на землю та, відповідно мав залишитися на місці вчинення злочину, не узгоджуються із протоколом огляду місця події від 11.05.20222, згідно із яким, будь-яких речей на місці слідчий не виявив. Факт наявності у ОСОБА_6 мобільного телефону, не підтверджений жодним доказом.

Поведінка ОСОБА_6 , яка до та після відкритого викрадення майна знаходилася поруч із ОСОБА_5 , після затримання заперечувала наявність у неї мобільного телефону потерпілого, хоча останній у неї було вилучено, свідчать про те, що остання є співучасником інкримінованого злочину.

Оцінюючи показання обвинувачених, суд бере до уваги, що вони особисто зацікавлені у результатах судового розгляду, і це може впливати на достовірність їх показань та може бути способом уникнення кримінальної відповідальності.

Суд сприймає критично версію обвинувачених про те, що ОСОБА_6 , надала свій телефон ОСОБА_27 для здійснення дзвінку, виходячи з наступного.

З показань ОСОБА_28 та ОСОБА_29 вбачається, що ОСОБА_30 попросив у ОСОБА_29 телефон та згодом повернув їй.

Під час огляду місця події, затримання обвинуваченого ОСОБА_28 її телефону не було виявлено. Натомість під час затримання ОСОБА_6 , в неї було виявлено мобільний телефон «Iphone» моделі Х, у корпусі срібно-білого кольору, який належить потерпілому.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту за участю потерпілого ОСОБА_12 останній розповів, що звернувся до обвинувачених з проханням викликати таксі, показуючи свій розряджений мобільний телефон. ОСОБА_30 у відповідь вдарив його, він впав та впустив телефон. В момент удару ОСОБА_29 стояла поряд, після того як потерпілий впав на землю, обвинувачені з його телефоном побігли в сторону вулиці Старопортофранківської. Аналогічні показання потерпілий ОСОБА_12 надав у суді.

З показів свідка ОСОБА_21 встановлено, що під час проведення поверхневої перевірки ОСОБА_6 в неї було знайдено мобільний телефон потерпілого (в бюстгальтері). Вона повідомила, що цей телефон їй передав ОСОБА_30 , який вона взяла, прийнявши його за власний. Водночас, до проведення поверхневої перевірки ОСОБА_29 на питання, чи є в неї в наявності телефон, повідомила, що не має. В судовому засіданні ОСОБА_29 поясняла, що відразу зрозуміла ОСОБА_30 повернув їй чужий телефон, утім не встигла його віддати.

Отже, ОСОБА_6 надавала суперечливі пояснення, що свідчить про їх неправдивість.

Показання обвинувачених ретельно перевірені судом, та оцінені за тими ж правилами, що й усі докази, наявні у матеріалах кримінального провадження.

Суд вважає, що наведені докази у їх сукупності, поза розумним сумнівом доводять причетність обвинувачених до вчинення відкритого викрадення майна потерпілого за наведених обставин.

Правова оцінка фактичної та юридичної підстав кваліфікації діяння, інкримінованого стороною обвинувачення, дають підстави дійти висновку про наявність у діях обвинувачених складу злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

Таким чином, відповідно до чинного законодавства всі наявні в справі докази, які були зібрані органом досудового розслідування в підтвердження вини обвинувачених з метою з`ясування їх належності та допустимості перевірені судом у відкритому судовому засіданні відповідно до ст. 23 КПК України, за участю учасників кримінального провадження, і кожному з них судом була дана оцінка, як це вимагає ст. 94 КПК України, так як для прийняття правильного, неупередженого та остаточного рішення суду жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Вважаючи достатньо забезпеченими в ході судового розгляду процесуальних прав сторони захисту та сторони обвинувачення на надання ними доказів підтвердження та спростування висунутого обвинувачення, суд виходить із принципів реалізації права особи на справедливий суд, яке закріплено в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення обвинувачення поза розумним сумнівом, який є усталеною правовою позицією (рішення «Кобець проти України» в тому числі), означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Аналізуючи викладені докази за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та їх взаємозв`язку, суд вважає, що вина обвинувачених в судовому засіданні встановлена та підтверджена, а їх умисні дії, кожного окремо вірно кваліфіковано за ч.4 ст. 186 КК України.

Суд вважає, що єдиною розумною та доведеною на підставі належних та допустимих доказів, є саме версія подій викладена в обвинувальному акті.

При ухваленні вироку відносно обвинувачених, суд вважає за необхідне відповідно до положень ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосувати як джерело права Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини. Так, у рішеннях «Коробов проти України» від 21.10.2011, «Ірландія проти Сполученого Королівства» від 18.01.1978 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів суд, як правило, застосовує критерій доведення «поза розумним сумнівом». Проте така доведеність може випливати зі співіснування достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків чи схожих неспростованих презумпцій факту.

З огляду на викладене, суд кваліфікує дії ОСОБА_5 та ОСОБА_6 за ч.4 ст. 186 ККУ за кваліфікуючим ознаками: відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для здоров`я потерпілого, вчинений за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, вчинений повторно.

Щодо врахування судом позасудових показань свідка ОСОБА_24 .

Суд прийняв до уваги позасудові показання свідка ОСОБА_24 , оскільки допитати останнього в судовому засіданні не виявилося можливим у зв`язку із його смертю.

При цьому суд врахував практику Європейського суду з прав людини та Кримінального касаційного суду ВС.

Практика Європейського суду з прав людини підтверджує допустимість використання показань особи, яка не може бути допитана у суді з об`єктивних причин. Так, у справі «Al-Khawaja and Tahery v. the United Kingdom» (GC, 2011) суд зазначив, що використання показань відсутнього свідка не є порушенням ст. 6 Конвенції, якщо існує належна причина відсутності, ці показання не є єдиними чи вирішальними доказами, а також забезпечені належні компенсаторні гарантії для сторони захисту.

У справі «Schatschaschwili v. Germany» (GC, 2015) ЄСПЛ конкретизував «трискладовий тест»:

1. чи існувала поважна причина для відсутності свідка;

2. чи були його показання єдиними або вирішальними для визнання винуватості;

3. чи існували достатні компенсаторні процесуальні гарантії.

З огляду на викладене, суд визнає допустимим оголошення та дослідження показань потерпілого ОСОБА_31 , наданих ним під час досудового розслідування, та оцінює їх доказове значення у сукупності з іншими доказами.

У даному кримінальному провадженні свідок помер, у зв`язку із чим допитати його в суді не виявилося можливим. Показання вказаного свідка узгоджуються із іншими доказами та не були вирішальними для доведення винуватості обвинувачених. Достатні компенсаторні процесуальні гарантії стороні захисту забезпечені правом на оскарження судового рішення а також дотриманням справедливого судового розгляду, з урахуванням принципу рівності сторін.

Тому суд вважає за можливе прийняти до уваги свідка ОСОБА_24 , які він надавав під час досудового розслідування.

Щодо призначення покарання.

При призначенні покарання обвинуваченим ОСОБА_5 та ОСОБА_6 суд керується положеннями ст.65 КК України щодо загальних засад призначення покарання та враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особи винних та відсутність чи наявність обставин, що обтяжують або пом`якшують покарання.

Так, згідно із приписами ст.65 КК України особі, яка вчинила кримінальні правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети та принципів справедливості і індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного, які підлягають обов`язковому врахуванню. Під час вибору покарання мають значення обставини, які його пом`якшують та обтяжують, відповідно до положень статей 66 та 67 КК України.

Відповідно до ст.12 КК України злочин, передбачений ч.4 ст.186 КК України, є тяжким злочином проти власності, який карається лише позбавленням волі на строк від семи до десяти років. Суворість покарання зумовлена не характером протиправних дій особи і наслідками, а тією лише обставиною, що злочин вчинено в умовах воєнного стану.

ОСОБА_5 є уродженцем Одеської області, неодружений, офіційно не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків. Страждає на хронічні захворювання. У минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Відомостей щодо перебування обвинуваченого на обліках у лікаря нарколога, зловживання ними наркотичними засобами - немає.

Обвинувачений ОСОБА_5 фактично не визнав свою вину у вчиненні злочину та не розкаявся.

Викрадене майно потерпілому повернуто, претензій від останнього обвинувачений немає.

Обставини, пом`якшують покарання, не встановлені.

Обставиною, що обтяжує покарання, є рецидив злочинів.

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його обставини, особу винного, його ставлення до вчиненого, думку потерпілого, відсутність обставин, що обтяжують чи пом`якшують покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_5 покарання у вигляді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 186 ККУ, оскільки на думку суду, його виправлення не можливе без ізоляції від суспільства. Суд не встановив підстав для застосування дії ст. 69 ККУ, оскільки обвинувачений не визнав вину і не розкаявся у вчиненому тяжкому злочині.

ОСОБА_6 є уродженкою м.Кілії Одеської області, офіційно не працевлаштована, не заміжня, з середньою освітою, раніше неодноразово притягувалась до кримінальної відповідальності. Має серйозні захворювання, на обліку у лікаря нарколога не перебуває.

Викрадене майно потерпілому повернуто, претензій від останнього обвинувачена не має.

Обставини, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій, не встановлені. Крім того, судом враховано, що обвинувачена після зміни їй запобіжного заходу на особисте зобов`язання, неодноразово не з`являлася в судові засідання, фактично ухилялася від виконання своїх процесуальних обов`язків..

Враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та його обставини, особу винної, її ставлення до вчиненого, яка вину у вчиненні інкримінованого їй правопорушення не визнала у повному обсязі, думку потерпілого, відсутність пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченій покарання у вигляді позбавлення волі, вважаючи, що її виправлення не можливе без ізоляції від суспільства. При цьому суд не встановив підстав для застосування дії ст. 69 ККУ, оскільки обвинувачена не визнала вину і не розкаялась у вчиненому тяжкому злочині.

Відповідно до ст.50 КК України, покарання повинно досягти мети виправлення та запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так й іншими особами.

Приймаючи таке рішення, суд, серед іншого враховує, що одним з проявів верховенства права є положення про те, що право не обмежується лише законодавством як однією з його форм, а включає й інші соціальні регулятори. Справедливість - одна з основних засад права і є вирішальною у визначенні його як регулятора суспільних відносин, одним із загальнолюдських вимірів права. Суд вважає за необхідне зазначити, що ця позиція ґрунтується, в тому числі, на рішенні Конституційного Суду України від 02.11.2004 № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004.

Вимога додержуватись справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена і в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 (прийнята Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року), статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основних свобод 1950. Зазначені міжнародні акти згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Підстав для зміни обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили не встановлено.

Підстав для застосування запобіжного заходу обвинуваченій ОСОБА_6 також не встановлено.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.1-186 КК України, ст. 1-379 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити йому покарання, у виді позбавлення волі строком на 7 ( сім ) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_5 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

На підставі ч. 5 ст. 72 ККУ зарахувати ОСОБА_32 в строк відбування покарання термін його попереднього ув`язнення у період часу із 11.05.2022 по день вступу вироку в законну силу із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Запобіжний захід ОСОБА_5 у виді тримання під вартою - залишити без змін до набрання вироком законної сили.

ОСОБА_6 визнати винною у вчиненні злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, та призначити їй покарання, у виді позбавлення волі строком на 7 ( сім ) років.

На підставі ч.4 ст. 70 ККУ визначити остаточне покарання шляхом поглинення більш суворим покаранням за даним вироком суду менш суворого покарання за вироком Кілійського районного суду Одеської області від 11.02.2025 року, призначивши ОСОБА_6 до відбуття покарання у виді позбавлення волі строком на 7 ( сім ) років.

На підставі ч. 5 ст. 72 ККУ зарахувати ОСОБА_6 в строк відбування покарання термін її попереднього ув`язнення у період часу із 11.05.2022 по 23.05.2023 року із розрахунку: один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 рахувати з моменту її фактичного затримання в порядку виконання даного вироку суду.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили не обирати.

Речові докази:

- DVD- диск з камер відеоспостереження, розташованих за адресою: м.Одеса, вул. Старопоптофранківська, 46 - зберігати у матеріалах справи.

- мобільний телефон марки «Iphone» моделі Х, у корпусі срібно-білого кольору, із сім картою мобільного оператора стільникового зв`язку із номером НОМЕР_1 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_12 за належністю.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а особою яка тримається під вартою, протягом цього ж часу з моменту отримання копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченим, а також не пізніше наступного дня після оголошення направити учаснику судового провадження, який не був присутнім у судовому засіданні.

Головуючий суддя: ОСОБА_33