н/п 1-кс/490/3221/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/4478/25
У Х В А Л А

про продовження строків запобіжного заходу

31 липня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , перекладача ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Миколаєві клопотання слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості СУ Головного управління Національної поліції в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором, про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному

ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єреван, Республіки Вірменія, громадянина Республіки Вірменія, неодруженого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України-,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором, до слідчого судді про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави підозрюваному ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), у кримінальному провадженні №0000100 від 13.05.2025.

Клопотання мотивує тим, що наприкінці березня, але не пізніше 23.03.2025, більш точний час та дата в ході досудового розслідування не встановлені, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , переслідуючи мету незаконного збагачення, керуючись злочинним умислом, направленим на заволодіння чужим майном, а саме грошовими коштами потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , при невстановлених обставинах, вступив в попередню злочинну змову із ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , щодо заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 під приводом повернення неіснуючого боргу. При цьому, усвідомлюючи, що боргові зобов`язання є надуманими та неіснуючими, з метою доведення умислу до кінця у ОСОБА_9 виник умисел щодо висловлення вимоги передачі грошових коштів з погрозами вбивства та заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Так, ОСОБА_10 який, перебуваючи в м. Львів, де проходить навчання щодо підвищення кваліфікації займаної ним посади - стрільця ІНФОРМАЦІЯ_4 , на його мобільний телефон надійшов телефонний дзвінок, через мобільний застосунок «WhatsApp» від ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . В ході телефонної розмови останній в погрозливій формі повідомив ОСОБА_10 , про те, що в нього є борг у сумі 5000 доларів США та у разі не повернення грошових коштів на ОСОБА_10 чекає фізична розправа. ОСОБА_10 в свою чергу, повідомив ОСОБА_9 , що не має жодних боргових зобов`язань.

В подальшому, 15.04.2025 ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_10 та призначив зустріч останньому в ресторані «Тамада», який розташований за адресою: м. Львів, вул. Вірменська, 18, на що ОСОБА_10 погодився.

Зустрівшись в зазначеному місці, ОСОБА_9 , повідомив ОСОБА_10 , що він повинен передати грошові кошти у сумі 1000 доларів США в якості неіснуючого боргу, при цьому погрожуючи фізичною розправою. Реально сприймаючи погрози ОСОБА_10 погодився на вимогу ОСОБА_9 , щодо передачі останньому грошові кошти.

20.04.2025 ОСОБА_9 зателефонував ОСОБА_10 та повідомив, що останній повинен перерахувати грошові кошти на банківську карту, яку ОСОБА_9 надіслав смс повідомленням за допомогою мобільного застосунку «WhatsApp», в якості погашення неіснуючого боргу раніше зазначеної ним суми у 1000 доларів США.

27.04.2025 ОСОБА_12 , за проханням свого чоловіка ОСОБА_10 здійснила переказ грошових коштів, у сумі 20 750 гривен. Після отримання грошових коштів, ОСОБА_9 зазначив що вказаної суми не достатньо і він очікує другу половину у найкоротший термін.

27.04.2025 ОСОБА_10 , реально усвідомлюючи висловлені погрози та побоюючись їх реалізації знову звернувся до дружини ОСОБА_12 , яка в свою чергу повторно здійснила переказ грошових коштів, у сумі 20 750 гривен на раніше зазначену ОСОБА_9 банківську картку банку ПАТ «Універсал Банк» № НОМЕР_1 .

В подальшому, продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на вимагання грошових коштів, дізнавшись що у користуванні ОСОБА_10 перебуває автомобіль марки «CHRYSLER ASPEN» ОСОБА_9 , висловив вимогу, щодо передачі зазначеного автомобіля останньому, погрожуючи, що у разі відмови віддавити грошові кошти, зазначений автомобіль ОСОБА_9 виставить на продаж, а виручені грошові кошти підуть на погашення боргової суми.

Так, 05.06.2025 в ході зустрічі потерпілий ОСОБА_10 , діючи під контролем працівників поліції, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, передав ОСОБА_9 на вимогу останнього грошові кошти в сумі 500 доларів США (5 купюри по 100 доларів США кожна).

Взявши від ОСОБА_10 грошові кошти ОСОБА_9 зазначив, що чекає залишок боргової суми яку ОСОБА_10 повинен передати наступного дня.

06.06.2025 приблизно о 11 годині 55 хвилин ОСОБА_10 , зустрівшись на території Маганарівського скверу м. Миколаєва з ОСОБА_9 , який маючи на меті особисте незаконне збагачення, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 , продовжуючи реалізацію спільно розробленого ними злочинного плану, направленого на заволодіння грошовими коштами ОСОБА_10 шляхом вимагання, в ході розмови з останніми почали погрожувати фізичною розправою ОСОБА_10 а також близьким членам його родини, при цьому, ОСОБА_9 наніс ОСОБА_10 тілесне ушкодження, у вигляді нанесення одного удару кулаком правої руки в область голови.

Крім того, ОСОБА_9 за для досягнення мети у вигляді отримання грошових коштів, демонструючи предмет зовні схожий на вогнепальну зброю та погрожуючи вбивством, висунув вимогу, щодо передачі ОСОБА_11 ключів від автомобіля, який перебуває у користування ОСОБА_10 ..

Реально сприймаючі погрози та побоюючись за своє життя ОСОБА_10 передавши ключі від авто, повідомив що готовий віддіти грошові кошти, у сумі 3500 доларів США, на що ОСОБА_9 та ОСОБА_11 в свою чергу зазначили, що ключі від автомобіля ОСОБА_10 отримає лише після передачі зазначеної суми.

В подальшому, 06.06.2025 близько 15 год. 50 хв. ОСОБА_10 в ході особистої зустрічі з ОСОБА_9 на території Манганарівського скверу м. Миколаєва, діючи під контролем правоохоронних органів, в ході проведення негласної слідчої (розшукової) дії у виді контролю за вчиненням злочину у формі спеціального слідчого експерименту, передав ОСОБА_9 на вимогу останнього грошові кошти в сумі 3500 доларів США (35 купюр по 100 доларів США кожна).

Прокурор в судовому засіданні подане клопотання підтримав та просив продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави зважаючи на положення ч.4 ст.183 КПК України. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії особливо тяжких злочинів та за яке передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі. Обґрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені п.1,2,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України для обрання вказаного виду запобіжного заходу. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Захисник в судовому заперечував проти заявленого клопотання про продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний в судовому засіданні просив обрати більш м`який запобіжний захід у виді застави.

Заслухавши учасників процесу, дослідивши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження № 0000100 від 13.05.2025 за ч.4 ст.189 КК України.

06.06.2025 підозрюваного ОСОБА_6 затримано в порядку ст. 208 КПК України.

07.06.2025 підозрюваному ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України.

29.07.2025 постановою прокурора строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні продовжено до трьох місяців, до 06.09.2025.

Вирішуючи заявлене слідчим клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1 ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.189 КК України. Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: заявою ОСОБА_10 ІНФОРМАЦІЯ_2 , про вчинення кримінального правопорушення; протоколами допиту потерпілого ОСОБА_10 від 20.05.2025 та 06.06.2025 року; протоколами допитів понятих, ОСОБА_13 та ОСОБА_14 ; рапортом УСБУ в Миколаївській області №64/20-3956 від 14.05.2025 наданим на виконання доручення; протоколом затримання ОСОБА_9 ( ОСОБА_8 ) від 06.06.2025 в ході якого були вилучені грошові кошти, які використовувались під час контролю за вчиненням злочину; протоколом обшуку транспортного засобу марки «Mercedes Benz E-200» з державним номерним знаком НОМЕР_2 в ході якого були вилучені грошові кошти, які використовувались під час контролю за вчиненням злочину; розсекреченими протоколами негласних слідчих (розшукових) дій №64/96-614, №64/96-615, №64/96-617 від 06.06.2025 та іншими матеріалами кримінального провадження.

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ОСОБА_6 ризиків, передбачених 1, 2, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, оскільки підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення, яке належить до категорії тяжких злочинів та за який передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі та у випадку доведення вини у вчиненні кримінальних правопорушень, підозрюваному загрожує реальне позбавлення волі. Також може знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки підозрюваному відомо, де можуть знаходитись речі та документи, що підтверджують вчинення ним кримінального правопорушення. Також, може незаконно впливати на потерпілих та свідків, оскільки перебуваючи на свободі, не маючи запобіжного заходу, знаючи їх місце проживання, зможе впливати на них з метою зміни показів на такі, що не відповідають дійсності та виправдовують його як підозрюваного, тим самим він матиме можливість уникнути кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення. Може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки на даний час не проведено в повному обсязі всіх необхідних і можливих слідчих дій та не встановлено повне коло осіб, з якими ОСОБА_9 міг діяти, та може здійснювати дії, направлені на знищення відомостей доказового характеру про вчинення ним кримінального правопорушення. Крім того, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки підозрюваний не має міцних соціальних зв`язків, раніше судимий.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Продовжуючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходить з того, що останній підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке за своєю правовою природою та об`єктом спрямування спрямовані проти власності, яке належить до категорії особливо тяжких злочинів та за який передбачено покарання від 7 до 12 років позбавлення волі.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється, вчинено в умовах воєнного стану, запровадженого у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти Української Держави та Українського Народу, що тим самим підвищує ступінь суспільної небезпечності кримінального правопорушення, у вчиненні якого його підозрюють. Крім того, суд вважає, що в діях підозрюваного наявні ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, та вони доведені прокурором, підозрюваний є працездатною особою, раніше судимий, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Жоден інший більш м`який запобіжний захід на даному етапі досудового розслідування, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про продовження підозрюваному запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків, які з часом не зменшилися.

Щодо можливості застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави суд вважає за необхідне зазначити наступне.

Згідно вимог ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України.

Згідно п.3 ч.5 ст.182 КПК України, розмір застави щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину встановлюється у межах від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Поряд з цим, положенням п. 1 ч.4 ст.183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

З урахуванням обставин справи та враховуючи те, що підозрюваний ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні злочину, вчиненого із застосуванням насильства та погрозою застосуванням насильства, суд вважає за можливе не визначати підозрюваному розмір застави у кримінальному провадженні..

Керуючись вимогами статей 177, 178, 182, 183, 186, 194, 196, 197, 395 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 ( ОСОБА_8 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить починаючи з 31 липня 2025 року до 06 вересня 2025 року включно (в межах строку досудового розслідування).

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1