Справа№ 953/6954/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"16" вересня 2025 р. м.Харків

Київський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_2 ,

обвинуваченої ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000793 від 20.06.2025 за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Харкова, громадянки України, з середньою спеціальною освітою, незаміжньої, яка має двох неповнолітніх дітей 2008, 2013 року народження, офіційно не працевлаштованої, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1 КК України,

У С Т А Н О В И В:

Наприкінці лютого 2023 року, більш точний час не встановлений, ОСОБА_3 , перебуваючи у за адресою: м.Харків, вул. Бобанича, буд. 32, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та відсутність навиків і досвіду для виконання обов`язків керівника підприємства і зайняття підприємницькою діяльністю, не маючи наміру здійснювати господарську діяльність від імені ТОВ «Адзуро Інк» (код 45010291) та бути їх засновником і керівником, маючи умисел на внесення в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з невстановленими особами на ім`я « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », надала оригінал паспорту громадянина України серії НОМЕР_1 , виданого 07 листопада 2006 року Жовтневим РВ ГУМВС України в Харківській області, облікову картку платника податків № НОМЕР_2 , для виготовлення особистого кваліфікованого електронного підпису, складання та посвідчення електронним підписом документів, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, достовірно розуміючи, що виготовлені невстановленими особами електронні реєстраційні документи вищевказаних підприємств будуть містити завідомо неправдиві відомості.

Після чого, невстановлені досудовим розслідуванням особи з метою подальшої реалізації заздалегідь розробленого злочинного плану, з корисливих мотивів, діючи спільно з ОСОБА_3 , 26 лютого 2023 року забезпечили подання від імені ОСОБА_3 за допомогою інтернет-застосунку «Дія» на невстановленому пристрої, заяви щодо державної реєстрації ТОВ «Адзуро Інк» (код 45010291) до Департаменту реєстрації Харківської міської ради, внаслідок чого 27 лютого 2023 року державним реєстратором проведено державну реєстрацію ТОВ «Адзуро Інк» (код 45010291).

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1 КК України, тобто пособництво невстановленим особам у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчиненому за попередньою змовою групою осіб (в редакції Закону № 361-IX від 06.12.2019).

Крім того, ОСОБА_3 у період часу з березня по квітень 2023 року, більш точний час не встановлений, діючи за попередньою змовою групою осіб, не маючи наміру здійснювати реальну господарську діяльність від імені ТОВ «Адзуро Інк» (код 45010291), разом з невстановленими особами на ім`я « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 », відкрила в АТ «УкрСиббанк» (МФО 351005), за адресою: м. Харків, майдан Конституції, 26, АТ «Ощадбанк» (МФО 351832), за адресою: м.Харків, майдан Конституції, 22, АТ «Комінбанк» (МФО 322540), за адресою: м.Харків, вул.Григорія Сковороди,20 банківські рахунки, отримавши при цьому можливість дистанційно керувати ними, начебто для здійснення господарської діяльності вказаного суб`єкта господарювання. Після чого, ОСОБА_3 незаконно передала невстановленим досудовим розслідуванням особам на ім`я « ОСОБА_6 » та « ОСОБА_7 » засоби доступу до зазначених банківських рахунків для подальшого використання у здійсненні незаконних фінансових операцій, що не пов`язані з веденням господарської діяльності, вищевказаного суб`єкта господарювання.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 200 КК України, тобто підробка інших засобів доступу до банківських рахунків, вчинене за попередньою змовою групою осіб.

20 червня 2025 року між прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченою ОСОБА_3 за участю захисника - адвоката ОСОБА_4 укладена угода про визнання винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України.

Прокурор ОСОБА_2 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник - адвокат ОСОБА_4 у підготовчому судовому засіданні підтримали укладення угоди про визнання винуватості, просили її затвердити, при цьому обвинувачена підтвердила свою згоду на застосування узгодженого в угоді виду та розміру покарання.

Крім того, обвинувачена ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні свою вину у вчиненні нею кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України, визнала повністю, пояснила, що обставини кримінального провадження, кваліфікацію своїх дій не оспорює, щиро кається у вчиненому, укладення угоди є добровільним, будь-яких заходів морального чи фізичного впливу до неї не застосовувалося, просила суд затвердити угоду про визнання винуватості між нею та прокурором.

Розглядаючи кримінальне провадження згідно зі ст. 337 КПК України в межах висунутого обвинувачення, дії ОСОБА_3 суд кваліфікує за ч. 2 ст. 200 КК України, тобто підробка інших засобів доступу до банківських рахунків, вчинене за попередньою змовою групою осіб та за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України, тобто пособництво невстановленим особам у внесенні в документи, які відповідно до закону подаються для проведення державної реєстрації юридичної особи, завідомо неправдивих відомостей, вчиненому за попередньою змовою групою осіб (в редакції Закону № 361-IX від 06.12.2019).

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема затвердити угоду або відмовити в затвердженні угоди.

Враховуючи, що між прокурором та обвинуваченою досягнуто угоди про визнання винуватості, суд розглядає справу відповідно до положень ст.ст. 474, 475 КПК України.

Суд встановив, що під час досудового розслідування між сторонами кримінального провадження - прокурором ОСОБА_2 та обвинуваченою ОСОБА_3 укладена та підписана угода від 20 червня 2025 року про визнання ОСОБА_3 винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України, за змістом якої обвинувачена ОСОБА_3 беззастережно визнала свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України, надала правдиві показання під час досудового розгляду у кримінальному провадженні, а також була досягнута домовленість про призначення ОСОБА_3 покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права обіймати посади чи займатись певною діяльністю, за ч. 2 ст. 200 КК України - у виді штрафу у розмірі 5 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити обвинуваченій покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади чи займатись певною діяльністю. На підставі ст. 75 КК України звільнити обвинувачену від відбуття покарання з випробуванням. В угоді зазначені наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Суд встановив, що дана угода про визнання винуватості за своїм змістом та порядком укладення відповідає вимогам ст.ст. 468-470, 472 КПК України, Закону України про кримінальну відповідальність, у тому числі щодо правової кваліфікації кримінального правопорушення та щодо узгодженої міри покарання. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Також встановлено, що умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб.

Крім того, обвинуваченій роз`яснені положення ч. 4 ст. 474 КПК України, які їй зрозумілі, нею усвідомлено, що наслідком укладення та затвердження угоди є її відмова від здійснення прав, передбачених - абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченій зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачена просила затвердити угоду.

Суд вивчив особу обвинуваченої ОСОБА_3 та встановив, що вона має постійне місце проживання, офіційно не працевлаштована, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, щиро розкаялася, що ґрунтується на належній критичній оцінці нею своєї протиправної поведінки, її осуді, бажанні виправити ситуацію, яка склалась та нести кримінальну відповідальність за вчинене, крім того, активно сприяла розкриттю вчинених нею кримінальних правопорушень, надала розгорнуті свідчення стосовно обставин вчинення кримінальних правопорушень, а також те, що обвинувачена не становить великої суспільної загрози, раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває.

Розглядаючи питання щодо можливості затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим.

Згідно зі ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні, зокрема щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд встановив, що ОСОБА_3 цілком розуміє права, передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 КПК України, характер обвинувачення та вид покарання.

Укладення угоди сторонами є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України.

Суд вважає, що узгоджені прокурором та обвинуваченою вид та міра покарання є такими, що відповідають ступеню тяжкості кримінальних правопорушень, які відповідно до положень ст. 12 КК України віднесені за ч. 2 ст. 205-1, ч. 2 ст. 200 КК України до нетяжких злочинів.

Обставинами, які пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Зі змісту угоди вбачається, що, узгоджуючи міру покарання, сторони врахували загальні засади покарання визначені ст. 65 КК України, а також ступінь тяжкості як показник індивідуального рівня суспільної небезпеки вчинених кримінальних правопорушень, зумовленими його специфічними об`єктивними та суб`єктивними ознаками, особу винної, обставини, що пом`якшують її покарання. На підставі ст. 75 КК України сторонами угоди узгоджено звільнення від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого, з урахуванням особи винної, суд дійшов висновку щодо можливості затвердження укладеної між прокурором і обвинуваченою угоди про визнання винуватості, призначення останній узгодженого сторонами покарання за ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 205-1 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки без позбавлення права обіймати посади чи займатись певною діяльністю, за ч. 2 ст. 200 КК України - у виді штрафу у розмірі 5 000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити обвинуваченій покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади чи займатись певною діяльністю. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити обвинуваченій покарання у вигляді 3 років позбавлення волі без позбавлення права обіймати посади чи займатись певною діяльністю. Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням з покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Оскільки зміст зазначеної угоди про визнання винуватості відповідає вимогам КПК України, укладання угоди сторонами є добровільним, а підстави для відмови в затвердженні угоди відсутні, суд, керуючись засадами диспозитивності кримінального провадження, вважає за можливе затвердити угоду.

Потерпілі у кримінальному провадженні відсутні.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 5, 373, 374, 474, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду від 20 червня 2025 року, укладену між прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_2 та обвинуваченою ОСОБА_3 про визнання нею винуватості у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1 КК України.

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 200, ч. 5 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1 КК України, та призначити їй покарання

за ч. 2 ст. 27 ч. 2 ст. 205-1 КК України у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю;

за ч. 2 ст. 200 КК України у виді штрафу у розмірі 5 000 (п`ять тисяч) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 85 000 (вісімдесят п`ять тисяч) гривень.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_3 остаточне покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі без позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання у виді позбавлення волі, призначеного за цим вироком, з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід відповідно до видів, передбачених ст. 131 КПК України, не обирався.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та підозрюваним, обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений:

обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладання угоди;

прокурором виключно з підстав призначення судом покарання менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на вирок суду подається до Харківського апеляційного суду через Київський районний суд м. Харкова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копію вироку після його проголошення негайно вручити прокурору та обвинуваченому.

Суддя ОСОБА_1