УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.08.2025 Справа №607/16029/25 Провадження №1-кс/607/4411/2025

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Тернополі клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 , в межах кримінального провадження № 0000445 від 07.04.2025 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту стосовно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Бучач, Бучацького району, Тернопільської області, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , жителя АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, офіційно не працевлаштованого, на утриманні 2 неповнолітніх дітей, раніше не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий СУ ГУНП в Тернопільській області ОСОБА_6 за погодженням із прокурором відділу Тернопільської обласної прокуратури ОСОБА_3 у рамках кримінального провадження за №0000445 від 07.04.2025, звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту на строк досудового розслідування відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення вказує на те, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, а також існують ризики, передбачені п.п. 1,2,3 ч.1 ст.177 КПК України, а тому, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та запобігання даним ризикам, просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав із викладених у ньому підстав та просив його задовольнити. Вказав, що ризики, викладені у клопотанні підтверджується, зокрема, тим, що підозрюваний під час проведення обшуку чинив опір працівникам поліції та намагався залишити місце проведення обшуку. Наявність у підозрюваного дружини та тещі, які є особами з інвалідністю не є обставинами, які зменшують ризики.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні повідомив, що копія клопотання йому вручена, суть підозри йому зрозуміла, відмовився надавати пояснення з приводу клопотання слідчого.

Захисник адвокат ОСОБА_5 заперечив щодо клопотання слідчого, просив у його задоволенні відмовити, зсилаючись на необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, на які вказує прокурор, подавши письмові заперечення. Також, вказав, що в даному випадку має місце провокація вчинення злочину та те, що місце проживання підозрюваного встановлено лише органами досудового розслідування та не підтверджено підозрюваним. Просив застосувати до підозрюваного запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, врахувавши, що підозрюваний працює неофіційно, на утриманні перебуває двоє неповнолітніх дітей та дружина, яка є особою з інвалідністю ІІІ групи та теща, яка є особою з інвалідністю.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, вивчивши клопотання, додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Слідчий суддя установив, що СУ ГУНП в Тернопільській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000445 від 07.04.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого, ч.1 ст.263 КК України.

Правоохоронними органами ставиться у провину підозрюваному ОСОБА_4 те, що «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію» до врегулювання на законодавчому рівні повноважень органів Міністерства внутрішніх справ України на органи Національної поліції покладено повноваження видавати та анулювати відповідно до законодавства дозволи на придбання, зберігання, носіння, перевезення і використання зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, вибухових речовин і матеріалів, інших предметів, матеріалів та речовин, щодо зберігання і використання яких установлено спеціальні правила, порядок та на які поширюється дія дозвільної системи органів внутрішніх справ, а також на відкриття та функціонування об`єктів, де вони зберігаються чи використовуються, на діяльність стрілецьких тирів, стрільбищ невійськового призначення та мисливських стендів, підприємств і майстерень з виготовлення та ремонту зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, боєприпасів, магазинів, у яких здійснюється їх продаж, піротехнічних майстерень, пунктів вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів індивідуального захисту та активної оборони, правил поводження з ними та їх застосування.

Пунктом 1 Постанови Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», затверджено перелік видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України.

Відповідно до п. 1 вказаного переліку не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України зброя, боєприпаси (крім мисливської і пневматичної зброї, зазначеної в додатку № 2, і боєприпасів до неї, а також спортивної зброї і боєприпасів до неї, що придбаваються громадськими об`єднаннями з дозволу органів внутрішніх справ), бойова і спеціальна військова техніка, ракетно-космічні комплекси.

Згідно з п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, видача дозволів на виготовлення, придбання, зберігання, обліку, охорону, перевезення і використання предметів, матеріалів і речовин, відкриття підприємств, майстерень і лабораторій здійснюється на вогнепальну зброю (нарізну воєнних зразків, несучасну стрілецьку, спортивну, навчальну, охолощену, мисливську нарізну і гладкоствольну), бойові припаси до неї, холодну зброю, пристрої вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначені патрони, сховища, склади і бази, де вони зберігаються, стрілецькі тири і стрільбища, мисливсько-спортивні стенди, а також підприємства і майстерні по виготовленню і ремонту вогнепальної та холодної зброї, піротехнічні майстерні, пункти вивчення матеріальної частини зброї, спеціальних засобів, правил поводження з ними та їх застосування, магазини, в яких здійснюється продаж зброї та бойових припасів до неї у порядку, визначеному МВС.

Пунктом 1.5. Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів,затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998, визначено, що для отримання в органах (підрозділах) поліції визначених цією Інструкцією дозволів особисто або через представника фізична особа подає заяву, уповноважена особа (представник) підприємства, установи, організації, фізична особа-підприємець подає клопотання в паперовій чи електронній формі.

До заяви (клопотання) додаються документи, перелік яких визначений цією Інструкцією, для прийняття рішення про надання відповідного дозволу.

Згідно з п. 2.2. цієї Інструкції за результатами розгляду поданих заявником документів орган (підрозділ) поліції приймає рішення. Рішення приймається у формі електронного документа, на який накладається кваліфікований електронний підпис. На кожну одиницю зброї, основної частини зброї, пристрою формується окреме Рішення.

На підставі Рішення в ЄРЗ формується відповідний запис про, зокрема, надання дозволу або відмову в його наданні.

З дати формування відповідного запису дозвіл (направлення на комісійний продаж) вважається наданим заявнику; строк дії дозволу продовженим; зброя, основні частини зброї, пристрої переоформленими (поставленими на облік); облік зброї, основної частини зброї, пристрою припиненим; місце (тимчасове місце) зберігання зброї, боєприпасів до неї, основної частини зброї, пристрою та патронів до них зміненим.

Так, в червні 2024 року, більш точного часу та дати органом досудового розслідування не встановлено, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел спрямований на незаконне придбання та зберігання вогнепальної зброї без передбаченого законом дозволу.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в мережі «Інтернет» на веб-сайті «https://reibert.info» познайомився із невстановленою особою, яка використовувала обліковий запис « ОСОБА_7 », та у достовірно невстановлений органом досудового розслідування період часу з червня 2024 року по грудень 2024 року без передбаченого законом дозволу нарізну вогнепальну зброю, а саме автомат системи Калашникова «АК-74», калібру 5.45х39 мм, із номером на ствольній коробці « НОМЕР_1 », номером на газовому поршні та затворі «687» та номером на кришці ствольної коробки «788», 1982 року випуску, який почав зберігати за місцем свого проживання, а саме у будинку АДРЕСА_2 .

Однак, 31.07.2025 в період часу з 07:11 год. по 10:57 год. під час обшуку у будинку АДРЕСА_2 , виявлено та вилучено зазначену вогнепальну зброю, яку ОСОБА_4 придбав та зберігав протягом достовірно невстановленого досудовим розслідуванням періоду часу без передбаченого законом дозволу, тобто в порушення вимоги п. 8 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України у зв`язку з прийняттям Закону України «Про Національну поліцію», п. 1 Переліку видів майна, що не може перебувати у власності громадян, громадських об`єднань, міжнародних організацій та юридичних осіб інших держав на території України, затвердженого постановою Верховної Ради України № 2471-ХІІ від 17.06.1992 «Про право власності на окремі види майна», п. 9 Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, та п.п. 1.5., 2.2. Інструкції «Про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів», затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України № 622 від 21.08.1998.

31.07.2025 ОСОБА_4 був затриманий у порядку ст. 208 КПК України.

01.08.2025 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України.

Дослідивши обставини вчинення зазначеного кримінального правопорушення, не вирішуючи питання про доведеність вини, виходячи лише з фактичних обставин, які містяться в поданих та досліджених в судовому засіданні матеріалах, слідчий суддя переконався в тому, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, тобто у незаконному придбанні та зберіганні вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської) без передбаченого законом дозволу.

Ухвалюючи таке рішення, слідчий суддя виходить з того, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце та підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які наведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Водночас слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини. Так, у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (рішення № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року) суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

В свою чергу, підозрюваним та його захисником не наведено обставин, які б очевидно та беззаперечно вказували на непричетність ОСОБА_4 до злочину, у вчиненні якого йому повідомлено про підозру, або необґрунтованість повідомленої підозри, а тому на цій стадії досудового розслідування відсутні підстави вважати, що повідомлення про підозру є вочевидь необґрунтованим, у зв`язку з чим доводи сторони захисту про необґрунтованість підозри слідчий суддя вважає передчасними.

Також, щодо пояснень захисника про провокацію злочину, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що з наявних матеріалів на даному етапі досудового розслідування не вбачається очевидних ознак провокації, на яку посилалась сторона захисту, оскільки не повідомлено будь-яких доводів, які б свідчили про наявність прихованих мотивів свідка ОСОБА_8 чи інших осіб або ж їх залежності від правоохоронних органів та активну роль останніх. Відтак, цим аргументам захисту має надаватись оцінка під час судового провадження на підставі дослідження всіх наявних матеріалів кримінального провадження.

Вказане підтверджується доказами, а саме:даними протоколу обшуку житла за адресою: АДРЕСА_2 від 31.07.2025; висновку експерта за результатами проведення експертизи зброї № СЕ-19/120-25/9815-БЛ від 31.07.2025; протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 31.07.2025 та іншими матеріалами справи у їх сукупності.

Санкцією ч.1 ст.263 КК України, передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, що відповідно до ст. 12 КК України є тяжким злочином.

Вирішуючи дане клопотання, слідчим суддею враховується те, що докази та обставини, на які вказує слідчий і прокурор у клопотанні дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний у випадку незастосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, можепереховуватись від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідка у цьому ж кримінальному провадженні.

Так, ризиком того, що ОСОБА_4 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду є те, що він обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від трьох до семи років.

Усвідомлюючи тяжкість вчиненого кримінального правопорушення та розмір покарання, яке йому загрожує, ОСОБА_4 може умисно переховуватись від органу досудового розслідування та суду, як на території України, так і поза її межами, з метою уникнення від відповідальності. Крім того, призначення навіть мінімального покарання, за умови доведеності його вини у вчиненні інкримінованого діяння, може стати підставою та мотивом для його переховування від органів досудового розслідування та суду.

Також, підозрюваний документований паспортом громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_2 виданий Монастириським сектором Управління міграційної служби України в Тернопільській області, який дійсний до 05.08.2031, що дає підстави вважати, що останній, при обрані йому більш м`якшого запобіжного заходу, а ніж домашній арешт, в умовах безвізового режиму України з країнами Європейського Союзу, та з метою уникнути покарання за вчинений тяжкий злочин, зможе швидко та безперешкодно виїхати за межі України і таким чином переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Окрім цього, 31.07.2025 під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , що по АДРЕСА_2 , останній чинив опір працівникам Національної поліції та Служби безпеки України і намагався втекти, що підтверджено показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 .

Згідно з вимогами ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод та практика Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) застосовується судом як джерело права.

Європейський суд з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії» закріпив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Як зазначено у п. 58 рішення ЄСПЛ у справі «Becciev v. Moldova» від 04.10.2005 року (Бекчієв проти Молдови), ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

На даний час органом досудового розслідування проведено тільки ряд першочергових слідчих дій, спрямованих на встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженню. У зв`язку із цим органом досудового розслідування проводяться слідчі (розшукові) дії, спрямовані на встановлення місце знаходження та вилучення речових доказів, насамперед місцезнаходження іншої вогнепальної зброї та боєприпасів, встановлення обставин її придбання ОСОБА_4 . Однак, ОСОБА_4 ,перебуваючи на волі, може знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей, насамперед не відшукані на даний час іншу вогнепальну зброю та боєприпаси, які маються істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що може негативно вплинути на хід досудового розслідування та його результати, у тому числі унеможливить виконання завдань визначених ст.2 КПК України.

Ризиком того, що ОСОБА_4 ,у разі не застосування до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло цілодобово, може незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні є те, що на даний час досудовим розслідування не встановлено усіх свідків та очевидців даного злочину, вказані особи не допитані. Водночас, деякі з них можуть бути відомі ОСОБА_4 ,а від так останній як особисто, так і через третіх осіб може незаконно впливати на свідків з метою дачі ними неправдивих, неповних показів, відмови від раніше наданих показань або умисного ухилення ними від явки до органу досудового розслідування та суду для надання показань, що може негативно вплинути на стан судового розгляду та його результати.

Поряд з цим, відповідно до положення ч.2 ст.23 КПК України, не можуть бути визнанні доказами відомості, що містяться в показаннях, речах та документах, які не були предметом безпосереднього дослідження суду, а також ч. 4 ст. 95 КПК України, суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання і не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них.

Вищевказане в цілому свідчить про те, що у разі не застосування до ОСОБА_4 , запобіжного заходу з метою уникнення відповідальності може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, незаконно впливати на свідків, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

Отже, слідчий суддя доходить переконання про існування вказаних ризиків, а доводи сторони захисту про їх відсутність спростовані встановленими обставинами.

Відповідно до приписів ч.ч.1,2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Більш м`якими запобіжними заходами, у порівнянні з домашнім арештом є 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава.

Втім, за наведених вище обставин, на переконання слідчого судді, застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не гарантує запобігання існуючим ризикам, тим паче у разі застосування особистого зобов`язання.

Доводи сторони захисту, зокрема, що підозрюваний працевлаштований неофіційно, має на утриманні 2 неповнолітніх дітей, дружину та тещу, які є особами з інвалідністю, не надають підстав для можливості застосування щодо ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, оскільки застосування таких запобіжних заходів не забезпечить в повній мірі дотримання належної процесуальної поведінки підозрюваного.

З урахуванням встановлених у ході розгляду клопотання обставин та характеризуючих даних про особу підозрюваного, що він раніше не судимий, офіційно не працевлаштований, має на утриманні двох неповнолітніх дітей, дружину, яка є особою з ІІІ групою інвалідності, однак, не доведено перебування на його утриманні тещі, яка є особою з інвалідністю, стороною захисту заперечуються обставини щодо встановлення місця проживання підозрюваного ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде достатнім для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків та запобігання існуючим ризикам, передбаченим п.п.1,2,3 ст.177 КПК України, та буде пропорційним, співмірним та таким, що не становитиме надмірний тягар, не суперечитиме КПК України, оскільки саме цей запобіжний захід дасть можливість уникнути настання існуючих ризиків та забезпечить виконання покладених на підозрюваного ОСОБА_4 процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт, не зможе попередити ризики, визначені у ст.177 КПК України.

За таких обставин клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підлягає до задоволення.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на підозрюваного ОСОБА_4 додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 193, 194, 309 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання сторони обвинувачення задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 263 КК України запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому цілодобово залишати житло за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_2 , на строк до 23 год. 59 хв. 27 вересня 2025 року.

На цей же строк покласти на підозрюваного ОСОБА_4 обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- з`являтися до слідчого, прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатися із Чортківського району, Тернопільської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;утриматись від спілкування з свідком ОСОБА_8 у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до УДМС України в Тернопільській області свої паспорти громадянина України для виїзду за кордон.

Строк дії ухвали, запобіжного заходу та покладених на підозрюваного обов`язків визначити до 23 год. 59 хв. 27.09.2025.

Підозрюваного ОСОБА_4 після оголошення ухвали доставити до місця проживання, де звільнити з-під варти.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Роз`яснити підозрюваному, що працівники органу Національної поліції з метою контролю за поведінкою підозрюваного, який перебуває під домашнім арештом, мають право з`являтися в житло цієї особи, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосований більш суворий запобіжний захід.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, для організації виконання надіслати до Відділення поліції № 2 (м. Бучач) Чортківського РУП ГУНП в Тернопільській області.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Тернопільського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської областіОСОБА_1