Справа № 195/686/25
Провадження 1-кс/195/168/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23.06.2025 року с-ще Томаківка

Дніпропетровської області

Томаківський районний суд Дніпропетровської області в складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ( в режимі ВКЗ),

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в с-щі Томаківка Дніпропетровської області клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000083 від 19.04.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Миколаїва, громадянина України, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, військовослужбовця, призваного на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обіймає посаду стрілець-санітар 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», проживає за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

який підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України,

В С Т А Н О В И В:

23 червня 2025 року до Томаківського районного суду Дніпропетровської області надійшло клопотання СВ відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_7 , по кримінальному провадженню № 0000083 від 19.04.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, та додані до клопотання матеріали.

Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23.06.2025 року визначено головуючого слідчого суддю ОСОБА_1 .

Клопотання обґрунтоване тим, що слідчим відділенням відділення поліції №3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000083 від 19.04.2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбаченних ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що громадянин ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у тому, що він, будучи військовослужбовцем, призваним на військову службу за призивом під час мобілізації на особливий період ІНФОРМАЦІЯ_2 , який обіймає посаду стрілець-санітар 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону ВЧ НОМЕР_1 , у військовому званні «старший солдат», вчинив кримінальні правопорушення за наступних обставин.

Так, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 19 лютого 2025 року, в другій половині доби (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено), знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 , де в цей час в якості гостя перебував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з котрим спільно вживали алкогольні напої.

В подальшому, ОСОБА_5 , маючи усний дозвіл від ОСОБА_8 на користування мобільним телефоном останнього, а саме телефоном марки Xiaomi моделі Redmi 5 plus, під час користування зазначим телефоном виявив у чохлі мобільного телефону банківські картки банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , які належать та емітовані на ім`я ОСОБА_8 . В цей момент у ОСОБА_5 виник злочинний умисел, спрямований на заволодіння майном ОСОБА_8 , а саме вказаними банківськими картками АТ КБ «ПриватБанк». При цьому, ОСОБА_5 , розуміючи, що вказані ним банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 емітовані на ім`я ОСОБА_8 , належать іншій особі та є офіційним документом, з корисливих мотивів взяв зазначені пластикові банківські картки АТ КБ «ПриватБанк», які, згідно ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та перекази коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність», п. 1 ст. 5 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг», Положення про міжбанківські розрахунки, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 08 жовтня 1998 року № 414, та примітки до ст. 358 Кримінального кодексу України, є офіційних документом, тобто електронним платіжним документом, засобом доступу до банківського рахунку та поклав їх до кишені власної куртки, таким чином привласнив з метою подальшої крадіжки грошових коштів з рахунку вказаних банківських карт.

Таким чином, органом досудового розслідування дії громадянина ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 1 ст. 357 КК України, а саме: привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Крім того досудовим розслідуванням встановлено, що 19 лютого 2025 року, приблизно о 18 годин 00 хвилин, ОСОБА_5 знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . Перебуваючи за вказаною адресою та маючи доступ до банківських карток банку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 та № НОМЕР_3 , що належать ОСОБА_8 , в цей час у ОСОБА_5 , який усвідомлював, що в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022 зі змінами, дію якого продовжено на момент вчинення злочину, в порядку передбаченим ст.6 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», який є особливим правовим режимом, виник злочинний умисел, виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки AT КБ «ПриватБанк»№ НОМЕР_2 , яка належать та емітована ім`я ОСОБА_8 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належать та емітована ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_5 , в цей же день, тобто 19 лютого 2025 року приблизно о 18 годині 35 хвилин, прибув до найближчого банкомату, розташованого за адресою: Дніпропетровська область, Нікопольський район, Томаківська територіальна громада, селище Томаківка, вул. Шевченко, 27, та підійшовши до вказаного банкомату діючи таємно, умисно, з корисливих мотивів, в умовах воєнного стану, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, достовірно знаючи персональний ідентифікаційний номер банківської карти № НОМЕР_2 (пін-код) ввів його на банкоматі та здійснив три транзакції зі зняття готівки, а саме: 19.02.2025 о 18 годині 40 хвилин на суму 532 грн.; 19.02.2025 о 18 годині 43 хвилин на суму 1049 грн.; 19.02.2025 о 19 годині 13 хвилин на суму 532 грн, тим самим вчинив крадіжку грошових коштів з вищевказаної банківської картки, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

В наступному того ж дня, тобто 19.02.2025 року, продовжуючи реалізовувати свій єдиний злочинний умисел спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки AT КБ «ПриватБанк»№ НОМЕР_2 яка належать та емітована ім`я ОСОБА_8 , ОСОБА_5 о 22 годині 41 хвилин за допомогою мобільного телефону марки Xiaomi моделі Redmi 5 plus, що належить ОСОБА_8 та маючи усний дозвіл від останнього на користування вказаним мобільним телефоном за допомогою встановленого мобільного додатку «Приват-24», до якого приєднана платіжна картка АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 належної ОСОБА_8 , перерахував з вказаної карти, на рахунок банківської картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_4 , яка належить його матері ОСОБА_9 однією транзакцією грошові кошти в сумі 3623,12 грн., які о 22 годині 50 хвилин з банківської картки своєї матері перерахував на банківську картку АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 , яка належить та імітована на ім`я потерпілого ОСОБА_8 , та в подальшому продовжуючи свій єдиний злочинний умисел 24 лютого 2025 року достовірно знаючи персональний ідентифікаційний номер банківської карти АТ «ПриватБанк»№ НОМЕР_3 (пін-код) ввів його на банкоматі за адресою: АДРЕСА_2 , та в подальшому здійснив о 10 годині 20 хвили одну транзакцію зі зняття грошових коштів на суму 3300 грн., якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином, своїми злочинними діями ОСОБА_5 спричинив ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 5736,12 грн.

Органом досудового розслідування дії громадянина ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

Крім того, 24.02.2025 року (точного часу під час досудового розслідування встановити не представилось можливим), ОСОБА_5 , знаходився за місцем свого мешкання в приміщенні житлового будинку АДРЕСА_1 , де усвідомлював, що в Україні введений воєнний стан Указом Президента України від 24.02.2022 року за №64/2022 зі змінами, дію якого продовжено на момент вчинення злочину, в порядку передбаченим ст.6 Законом України «Про правовий режим воєнного стану», який є особливим правовим режимом, повторно виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, а саме грошових коштів з банківської картки AT КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 , яка належать та емітована ім`я ОСОБА_8 ..

Реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна громадянин ОСОБА_5 24.02.2025 року, перебуваючи за місцем мешкання в житловому будинку АДРЕСА_1 , діючи таємно, умисно, повторно, незаконно, протиправно, з корисливих мотивів, переслідуючи мету наживи, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, отримавши від ОСОБА_5 в користування мобільний телефон останнього, а саме телефон марки Xiaomi моделі Redmi 5 plus, за допомогою мобільного додатку «Приват24», який був встановлений на вказаний мобільний телефон паролі доступу до якого ОСОБА_5 було достовірно відомо, без згоди та дозволу потерпілого ОСОБА_8 , в період з 18 годин 25 хвилин 24.02.2025 року по 20 годин 03 хвилин 25.02.2025 року здійснив крадіжку грошових коштів з універсальної платіжної картки АТ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 (рахунок НОМЕР_5 ), шляхом їх переказу на банківські картки №№ НОМЕР_6 , НОМЕР_7 , НОМЕР_8 , НОМЕР_9 на загальну суму 4805,72 грн., тим самим спричинивши матеріальну шкоду потерпілому ОСОБА_8 на вказану суму.

Таким чином, органом досудового розслідування дії громадянина ОСОБА_5 , кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану.

Так, 23 червня 2025 року, в порядку ст.ст. 276-278 КПК України, громадянину ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 357 КК України, а саме - привласнення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, ч. 4 ст. 185 КК України, а саме таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно в умовах воєнного стану, що тяжким злочином, за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі від п`яти до восьми років.

Скоєння правопорушень громадянином ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами:, а саме:

- показаннями потерпілого ОСОБА_8 , який пояснив, що з 19.02.2025 року приблизно по 26.02.2025 року, він гостював у своїх родичів ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та племінника ОСОБА_14 по вул. Франка, 58 в с-щі. Томаківка, та в той час давав користуватися племіннику своїм мобільний телефон марки Xiaomi моделі Redmi 5 plus, в чохлі якого знаходились банківські картки АТ КБ «ПриватБанк» «Універсальна» та «Для виплат», щоб той міг пограти в якісь ігри, зайти до мережі інтернет, оскільки у останнього був кнопковий телефон. Так, на початку квітня 2025 року йому почали дзвонити працівники АТ КБ «ПриватБанк» та говорити, що у нього на картці «Уніерсальна» борг в розмірі близько 10 тис. грн. Після цього, він звернувся до відділення банку де дали виписку по руху коштів по його картці «Універсальна» де виявив, що з 19.02.2025 року по 25.02.2025 року, з його вказаної картки були зняті кошти у банкоматі в смт. Томаківка та здійснено перекази на інші картки, в тому числі на картки родички ОСОБА_9 та знайомого ОСОБА_15 на загальну суму 10541,84 грн. В крадіжці підозрює племінника ОСОБА_16 , оскільки останній знав пін коди від карток та пароль входу у додаток «Приват24»;

- протоколом огляду оптичного диска на якому знаходився рух коштів по карткам «Універсальна» та «Для виплат» АТ КБ «ПриватБанк» належних потерпілому ОСОБА_8 , відповідно до якого встановлено, що грошові кошти з вищевказаних карток в банкоматі розташованому по вул. Шевченка 27 в с-щі. Томаківка, 19.12.2025 та 24.02.205 року знімав чоловік, якого потерпілий впізнав свого племінника ОСОБА_5 ;

- показаннями свідка ОСОБА_15 , який надав свідчення про те, що 24.02.2025 року йому зателефонував його знайомий ОСОБА_17 та попросив перекинути грошові коти, які він перекине на його картку, на картку належну А-Банку, на що останній погодився. Після цього ОСОБА_15 на картку надійшли грошові кошти в сумі 150 грн. з картки належної ОСОБА_18 , які він в подальшому перерахував на картку належну А-Банк;

- показаннями свідка ОСОБА_9 , яка надала свідчення про те, що 18.04.2025 року їй зателефонував родич ОСОБА_8 та повідомив, що 19.02.2025 року з його банківської картки «Універсальна» АТ КБ «ПриватБанк» було здійснено переказ грошових коштів у сумі близько 3600 грн. на її банківську картку АТ КБ «ПриватБанк», хоча цього він не робив. За вищевказані надходження їй нічого було невідомо та вказаними грошовими коштами вона не розпоряджалася. Доступу до за стосунку «Приват24» вона не має, оскільки у неї в корисуванні є кнопковий телефон;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Враховуючи той факт, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечення виконання підозрюваного покладених на нього процесуальних обов`язків, та наявні достатні підстави вважати, що ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду та вчинити інше кримінальне правопорушення аналогічне тому, у якому підозрюється, виникла необхідність обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного, який попередить настання ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч. 1 ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме:

- п.1 ОСОБА_5 , за наявною інформацією ОСОБА_5 являється діючим військовослужбовцем ЗСУ та відповідно до доповіді командира 1 парашутно-десантного батальйону ВЧ НОМЕР_1 з 15.09.2022 року по теперішній час самовільно залишив місце тимчасової дислокації військової частини. ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років, у зв`язку з чим розуміючи тяжкість понесення покарання у разі визнання підозрюваного винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання, оскільки на час розгляду клопотання ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та його підрозділ, у зв`язку із виконанням бойових завдань, постійно здійснює передислокацію на території України, тому перебуваючи на волі ОСОБА_5 може повернутись до місця несення служби і в такому разі виконання загальних засад Кримінального процесуального кодексу України в частині розумності строків судового розгляду забезпечити не вдасться за можливе та підозрюваний буде посилатися на неявку до органу досудового розслідування та суду мотивуючи проходженням військової служби. В той же час, враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний очевидний ризик переховування підозрюваного ОСОБА_5 від органів досудового розслідування або суду на території, які не підконтрольні Українській владі. При цьому, можливі посилання сторони захисту на відсутність на даний час спроб втечі підозрюваного будуть безпідставними, оскільки його належна процесуальна поведінка наразі обумовлена не його правосвідомістю, а дієвим запобіжним заходом, що жодним чином не свідчить про неможливість переховування підозрюваного у разі не обрання йому запобіжного заходу. У зв`язку з чим дотримується обов`язкова умова призначення даного запобіжного заходу, передбачена п. 4 ч.2 ст. 183 КПК України, тобто законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років;

- п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України незаконно впливати на потерпілого та свідків, існування даного ризику обґрунтовується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 перебуває в родинному зв`язку з потерпілим ОСОБА_19 та у дружніх стосунках зі свідком ОСОБА_15 , тому в разі обрання більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання під вартою підозрюваний ОСОБА_5 отримає можливість впливати на потерпілого і свідка в даному кримінальному провадженні;

- п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України ОСОБА_5 розуміючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи на волі, з метою ухилитись від кримінальної відповідальності може вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим обманом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення судового слідства;

- п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України враховуючи особу ОСОБА_5 вчиняючи тяжкий злочин в умовах воєнного стану, останній являється військовослужбовцем, котрий з 05.09.2022 самовільно залишив військову частину та відповідно до інформацій в Інформаційному порталі Нацполу перебуває в розшуку за ініціативи військової служби правопорядку ЗСУ, що само по собі утворює склад інших кримінальних правопорушень, передбачених за ст.ст. 407 408 КК України. Таким чином ОСОБА_5 фактично продовжує вчиняти кримінальні правопорушення, крім того за наявною інформацією отриманою під час аналізу Інформаційного порталу Національної поліції встановлено, що ОСОБА_5 неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів. Таким чином існують реальні підстави вважати що підозрюваний ОСОБА_5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Викладене свідчить про наявність ризиків, передбачених п.1, п.3, п.4, п.5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ризиків - переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення та впливати на свідків чи потерпілого.

Крім того, в клопотанні вказано, що застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів таких як особисте зобов`язання, особиста порука, застава та домашній арешт не забезпечить належне виконання громадянином ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків, не зможуть запобігти вчиненню ним нових злочинів та не здатні запобігти ризикам, передбаченим пунктами 1,3,4,5 ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України.

Крім того, в клопотанні вказано, що неможливість застосування запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту та особистої поруки відносно підозрюваного пов`язана з тим, що вказані запобіжні заході будуть не достатніми для запобігання вищевказаним ризиками та в умовах воєнного стану обраний запобіжний захід має відповідати характеру певного суспільного інтересу, що, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості. Крім того, «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочину.

Так, запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання неможливо застосувати у зв`язку з тим, що громадянин ОСОБА_5 підозрюваний у вчиненні тяжкого злочину, що може виразитися у перешкоджанні встановленню об`єктивної істини по даному кримінальному провадженні, повного, всебічного розслідування шляхом знищення та спотворення ним речей (доказів), які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення з метою уникнення кримінального покарання, незаконно впливати на свідків та потерпілого.

Крім того, запобіжний захід у вигляді особистої поруки не можливо застосувати у зв`язку з тим, що до сторони обвинувачення та суду не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до суду на першу вимогу. Разом з тим, поручителі з числа цивільних осіб не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, оскільки ОСОБА_5 на теперішній час є військовослужбовцем і повинен проходити військову службу за місцем дислокації військової частини, що фактично унеможливить поручителем з числа цивільних осіб забезпечити належне виконання покладених на нього обов`язків відповідно до ст. 194 КПК України. Водночас, поручителі з числа командування військової частини та інших військових формувань не зможуть забезпечити виконання підозрюваним обов`язків, у зв`язку з тим що підозрюваний з 16.11.2024 самовільно залишив місце несення служби та продовжує ухилятись, але навіть у тому разі, якщо у суді під час розгляду даного клопотання будуть такі звернення, на думку слідства такий запобіжний захід не є достатнім для запобігання зазначеним ризикам.

Крім того, запобіжний захід у вигляді застави неможливо застосувати, т.я. прокурору не надходили заяви або клопотання від підозрюваного ОСОБА_5 , рідних або інших осіб про врахування можливостей внесення грошових коштів на спеціальний рахунок, визначений у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України при звернені слідчого, прокурора до слідчого судді з клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу.

Крім того, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту також неможливо застосувати у зв`язку з тим, що громадянин ОСОБА_5 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та підлягає постійному візуальному контролю з метою запобігання вчиненню вищевказаних ризиків. Разом з тим вказаний запобіжний захід в умовах воєнного стану, позбавляє військовослужбовця виконувати свій конституційний обов`язок, що не кореспондується ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» - захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України, а тому обрання відносно нього іншого запобіжного заходу створить передумови для переховування підозрюваного від суду. Більше того, за таких обставин підозрюваний отримає можливість незаконно впливати на свідків, потерпілого у кримінальному провадженні будь-яким чином, оскільки перебуває в родинному зв`язку з потерпілим ОСОБА_19 та у дружніх стосунках зі свідком ОСОБА_15 .

Враховуючи вищевикладене та те, що для розгляду в розумні строки даного кримінального провадження в суді необхідно забезпечити виконання обвинуваченою покладених на нього процесуальних обов`язків, а також те, що наявні достатні підстави вважати, що перебуває в родинному зв`язку з потерпілим ОСОБА_19 та у дружніх стосунках зі свідком ОСОБА_15 може: переховуватися від органів досудового слідства, суду, впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню, вчинити інші кримінальні правопорушення, аналогічні тим у яких підозрюється, тому виникла необхідність застосувати до підозрюваного запобіжний захід, який забезпечить виконання ОСОБА_5 , покладених на нього процесуальних обов`язків, а також попередить настання ризиків, передбачених ч.1 ст.177 Кримінального процесуального кодексу України, а саме тримання під вартою.

Крім того, в клопотанні слідчий просить суд застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді вигляді тримання під вартою строком на 60 днів. Встановити, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_5 або іншою фізичною чи юридичною особою застави, ОСОБА_5 підлягає звільненню з-під варти та покласти на нього наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України: прибувати до слідчого, прокурора та суду за викликом; не відлучатися з місця проживання, без дозволу слідчого та прокурора під час досудового розслідування, та без дозволу суду, коли обвинувальний акт у кримінальному провадженні буде розглядатись судом; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти), для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд із України та в`їзд в України.

В судовому засіданні слідчий СВ відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області майор ОСОБА_4 підтримав клопотання та просив суд його задовольнити. Також слідчий суду пояснив, що підозрюваний прибуває до відділу поліції своєчасно та без нагадувань.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 також просить суд задовольнити клопотання, оскільки клопотання є законним та обгрунтованим. Крім того, прокурор пояснив, що на теперішній час громадянин ОСОБА_5 є діючим військовослужбовцем ЗСУ. Однак, відповідно до матеріалів кримінального провадження, наказу командира військової частини він рахується таким, що самовільно залишив військову частину, тобто, на цей час він фактично не виконує свій обов`язок як військовослужбовець. Однак, прокурор на підтвердження даного факту ніяких доказів суду не надав.

В судовому засіданні підозрюваний ОСОБА_5 заперечує відносно обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Підозрюваний також пояснив суду, що він є військовослужбовцем ЗСУ. У 2022 році на передовій під населеним пунктом Авдіївка він отримав контузію, після чого знаходився у шпиталі. На цей час він є особою СЗЧ. Крім того, він не погоджується зі службовою характеристикою, т.я. всі завдання виконував своєчасно та якісно. Крім того, підозрюваний суду пояснив, що потерпілий є йому двоюрідним братом.

На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження здійснюється за допомогою технічних засобів. Крім того, відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

Суд, заслухав думки учасників судового провадження, вивчивши та дослідивши матеріали клопотання, приходить наступного висновку.

На даному етапі провадження слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх допустимості і достатності для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчинені кримінальних правопорушень. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише, чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

Так, статтею 177 КПК України визначено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК України.

Відповідно до положень статті 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд погоджується з думкою прокурора та слідчого відносно наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.190, ч.2 ст.190 КК України.

Однак, суд не може погодитися з думкою слідчого та прокурора відносно необхідності обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою громадянину ОСОБА_5 , т.я. особа раніше не судима, загальна матеріальна шкода становить лише 10541 грн. 84 коп. Крім того, суд враховує той факт, що підозрюваний має виключно позитивну характеристику за місцем проживання. Суд критично відноситься до службової характеристики, наданої сержантом із матеріального забезпечення 3 парашутно-десантної роти 1 парашутно-десантного батальйону ВЧ НОМЕР_1 молодшим сержантом ОСОБА_20 , оскільки даний документ датований 18.10.2022 року. Станом на час внесення інформації до ЄРДР чи на час розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу службова характеристика відсутня. Суд не може враховувати характеризуючи данні про особу, які були надані більше двох років тому.

Так, статтею 17 Конституції України передбачено, що захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу. Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України.

Крім того, статтею 65 Конституції України передбачено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, є обов`язком громадян України.

Відповідно до ч.1 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України.

Так, 24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введено воєнний стан на всій території України, який неодноразово продовжений, та який діє і по теперішній час.

Оцінюючи потреби досудового розслідування по даному кримінальному провадженню у контексті засад верховенства права, беручи до уваги гарантії невідворотності кримінальної відповідальності за вчинення злочинів, з огляду на обставини кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що у даному випадку цілодобовий домашній арешт не відповідає засадам розумності і пропорційності застосування запобіжного заходу, а також не забезпечує справедливої рівноваги між публічним інтересом демократичного суспільства та необхідністю поважати право на свободу.

Слідчий суддя також враховує той факт, що застосування даного заходу відносно громадянина ОСОБА_5 буде об`єктивно сприяти в умовах воєнного стану не виконувати свій конституційний обов`язок щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, а також продовженню відмови підозрюваним (зі слів прокурора та слідчого) від несення обов`язків військової служби із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації на території держави Україна.

Крім того, слідчий суддя вважає, що наявність ризиків, викладених в клопотанні та оголошених в судовому засіданні слідчим та прокурор, а саме: особа буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду; особа буде незаконно впливати на свідків та потерпілих у цьому ж кримінальному провадженні; особа буде перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, - не знайшли свого підтвердження в ході розгляду клопотання, тобто в судовому засіданні не доведені обставини, які свідчать, що заявлені ризики існують.

Таким чином, враховуючи вищезазначені обставини, вимоги ст.195 КПК України, кваліфікацію кримінальних правопорушень, позитивну характеристику за місцем мешкання, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, керуючись законом і правосвідомістю, суд приходить обгрунтованого та беззаперечного висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , який підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, т.я. ні слідчим, ні прокурор не доведено необхідність перебування військовослужбовця під вартою в період воєнного стану в державі.

Крім того, суд враховує значні матеріальні затрати з боку держави на утримання особи при застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою (їжа, одяг, взуття, охорона, пересування, побутові предмети, предмети особистої гігієни, тощо), що э великим тягарем для бюджету країни в період воєнного стану.

Керуючись ст. ст. 176-178, 181, 184, 193, 194-196, 206, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В :

в задоволенні клопотання слідчого СВ відділення поліції № 3 Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ст. лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню № 0000083 від 19.04.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.357 КК України, - відмовити.

Повний текст ухвали виготовлено 26.06.2025 року.

Ухвала може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Томаківський районний суд Дніпропетровської області протягом 5 (п`яти) днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1

23.06.2025