Справа № 333/7192/25
Провадження № 1-кс/333/2776/25
УХВАЛА

15 серпня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Комунарського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , прокурора Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , його захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя клопотання слідчого СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000151, відомості про яке внесені до ЄРДР 01.06.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Запоріжжі, громадянина України, не одруженого, не працює, є особою з інвалідністю 1 групи, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого та додані до нього матеріали, -

ВСТАНОВИВ:

15.08.2025 року слідчий СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 звернувся до Комунарського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обґрунтовуючи його таким.

Слідчим відділенням Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні № 0000151, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 червня 2025 року, за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, діючи повторно, в невстановлений в ході досудового розслідування день та час, але не пізніше 23 липня 2025 року, діючи в порушення вимог ст. ст. 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи прямий умисел на незаконне придбання і зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено «метамфетамін», з метою збуту, а також незаконний збут, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, за невстановлених обставин, незаконно придбав невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено - «метамфетамін», але не менше 0,6570 г та почав зберігати за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту.

У подальшому, 23 липня 2025 року, приблизно о 13 годині, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні господарсько-побутової будівлі, яку останній використовує як місце мешкання, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою особистого збагачення, контактним шляхом, з рук в руки передав, тим самим повторно незаконно збув за грошові кошти в сумі 2400 гривень ОСОБА_7 чотири полімерних зіп-пакета з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/108- 25/16962-НЗПРАП від 04.08.2025 є психотропною речовиною, обіг якої обмежено «метамфетаміном», загальна маса якої в перерахунку на основу складає 0,6570 г.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що кваліфікується як незаконне придбання, зберігання психотропної речовини з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинене повторно та особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 цього Кодексу.

Крім того, ОСОБА_5 , будучи особою яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 КК України, діючи повторно, в невстановлений в ході досудового розслідування день та час, але не пізніше 13 серпня 2025 року, діючи в порушення вимог ст. ст. 25, 27 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», маючи прямий умисел на незаконне придбання і зберігання психотропної речовини, обіг якої обмежено «метамфетамін», з метою збуту, а також незаконний збут, у невстановленої в ході досудового розслідування особи, за невстановлених обставин, незаконно придбав невстановлену кількість психотропної речовини, обіг якої обмежено «метамфетамін», але не менше 0,4770 г та почав зберігати за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , з метою подальшого збуту.

У подальшому, 13 серпня 2025 року, приблизно о 12 годині 30 хвилин, ОСОБА_5 продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на незаконний збут психотропних речовин, з корисливих мотивів, перебуваючи в приміщенні господарсько-побутової будівлі, яку останній використовує як місце мешкання, що розташована за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, з метою особистого збагачення, контактним шляхом, з рук в руки передав, тим самим повторно, незаконно збув за грошові кошти в сумі 1800 гривень ОСОБА_7 три полімерних зіп-пакета з кристалічною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта № СЕ-19/108-25/18580-НЗПРАП від 14.08.2025 с психотропною речовиною, обіг якої обмежено метамфетаміном, загальна маса якої в перерахунку на основу складає 0,4770 г.

Таким чином, ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.307 КК України, що кваліфікується, як: незаконне придбання, зберігання психотропної речовини з метою збуту, а також незаконний збут психотропної речовини, вчинене повторно та особою, яка раніше вчинила кримінальне правопорушення, передбачене статтею 309 цього Кодексу.

13.08.2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Повідомлена ОСОБА_5 підозра обґрунтовується та повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами.

В ході досудового розслідування установлено наявність обґрунтованих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, з боку підозрюваного ОСОБА_5 , а саме:

- п. 1 - може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 офіційно не працевлаштований, не одружений, особистих стійких соціальних зв`язків не має, на теперішній час обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжких злочинів, покарання за вчинення яких передбачено у вигляді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.

Тому, ОСОБА_5 усвідомлюючи невідворотність та тяжкість покарання, яке йому загрожує, перебуваючи не під вартою матиме можливість переховуватись від слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності;

- п.3 - може незаконно впливати на свідка у цьому кримінальному провадженні. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 перебуваючи на волі, самостійно або через інших осіб може перешкоджати встановленню істини у справі, узгоджувати свої показання з показанням інших осіб, які визнані свідками у справі, надавати цим особам поради з урахуванням відомих йому обставин справи, схиляти їх до дачі завідомо неправдивих показань в подальшому, з метою створення собі «алібі» щодо його непричетності до вчинення інкримінованого йому правопорушення, тим самим перешкодити встановленню істини в кримінальному провадженні, що дає підстави стверджувати, що інший запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе ефективно забезпечити виконання запланованих процесуальних рішень у кримінальному провадженні. У випадку не застосування до підозрюваного запобіжного заходу, існує вірогідність незаконного впливу на свідків. Вказані дії можуть протиправно перешкоджати кримінальному провадженню та встановленню всіх обставин події, зокрема перешкоджати їх прибуттю до слідчого, прокурора або суду, тощо.

- п.5 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Вказаний ризик підтверджується тим, що ОСОБА_5 працездатний, проте не працює та не навчається, будь-якою суспільно корисною працею не займається, вчинив кримінальне правопорушення через незначний проміжок часу після скерування відносно нього обвинувального акту до суду, що свідчить про те, що він продовжує свою злочинну діяльність.

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні декількох тяжких злочинів, що свідчить про те, що злочинна діяльність для ОСОБА_5 стала звичайним способом життя та способом заробітку коштів для існування, що вказує на обґрунтований ризик вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти аналогічні злочини.

Вказані обставини у сукупності свідчать про підвищену суспільну небезпечність кримінального правопорушення та особи, яка його скоїла, неможливість запобігання зазначених ризиків і застосування більш м`яких запобіжних заходів окрім як запобіжний захід тримання під вартою, бо є всі підстави вважати, що перебуваючи на волі, підозрюваний ОСОБА_5 під впливом тяжкості покарання, що йому загрожує у разі доведеності його вини у вчиненому, може на даному етапі проведення досудового розслідування

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_8 повністю підтримала клопотання слідчого, просила його задовольнити. Додатково зазначила, що відносно ОСОБА_5 на розгляду у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження, в якому ОСОБА_5 обвинувачується у скоєнні аналогічних кримінальних правопорушень. У вказаному кримінальному провадженні до ОСОБА_5 було застосовано запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на 60 днів, але у подальшому цей запобіжний захід не було продовжено за відсутності відповідного клопотання прокурора. Водночас, ОСОБА_5 , будучи обвинуваченим за ст.307 КК України не зупинився та продовжив свою злочинну діяльність.

Слідчий ОСОБА_3 підтримав своє клопотання та на підтвердження можливості утримувати ОСОБА_5 в умовах ІТТ та слідчого ізолятора надав відповідні медичні документи.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що він свою вину визнає повністю. Дійсно, відносно нього за кримінальні правопорушення, передбачені ст.307 КК України і здійснені ним впродовж 2024 року, в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя розглядається кримінальне провадження, в якому свою вину він визнає частково. У вказаному кримінальному провадженні до нього було застосовано запобіжний захід домашній арешт на 60 діб, який у подальшому не було продовжено.

У 2025 році він знову почав продовжив продавати психотропні засоби за місцем своєї реєстрації: АДРЕСА_1 . Проживає за вказаною адресою разом із матір`ю та братом, але ночує та майже увесь свій час проводить у гаражі, в якому і було проведено обшук.

Він на цей час є особа з інвалідністю І групи, так як у нього відсутня кінцівка ноги. Його доходом є пенсія по інвалідності у розмірі більше 2000 грн., паспорту за кордон не має, тому просить застосувати до нього домашній арешт.

Захисник ОСОБА_6 також заперечував проти задоволення клопотання слідчого, зазначивши, що клопотання необґрунтоване, жоден із ризиків не підтверджений, усі ризики тільки ймовірні. ОСОБА_5 визнає свою провину за ч.2 ст.307 КК України, він є особою з інвалідністю, має сталі соціальні зв`язки та постійне місце мешкання. Під час застосування до нього запобіжного заходу у виді домашнього арешту у кримінальному провадженні, яке на цей час розглядається у Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, свої процесуальні обов`язки не порушував. Тому, за таких обставин просить застосувати до ОСОБА_9 запобіжний захід у виді домашнього арешту.

Вислухавши доводи прокурора, підозрюваного та захисника, дослідивши матеріали кримінального провадженні, додані до клопотання слідчого, в їх сукупності, суд дійшов до такого.

У судовому засіданні встановлено, що 01.06.2025 року слідчим Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 до Єдиного реєстру досудових розслідувань були внесені відомості про скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.307 КК України (кримінальне провадження №0000151).

01.07.2025 року постановою заступника керівника Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_10 здійснення досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні доручено СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області.

03.07.2025 року постановою заступника керівника Василівської окружної прокуратури ОСОБА_11 у вказаному кримінальному провадженні призначено групу прокурорів у складі: ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , старший групи ОСОБА_12 .

07.07.2025 року постановою начальника СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_15 призначено групу слідчих у складі: ОСОБА_3 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 , ОСОБА_24 , старший групи ОСОБА_3 .

13.08.2025 року ОСОБА_5 було затримано в порядку ст. 208 КПК України.

14.08.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч.2 ст.307 КК України.

Клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу, погоджене із прокурором Василівської окружної прокуратури Запорізької області ОСОБА_25 , та додані до нього матеріали, підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник отримали 14.08. о 13 год. 19 хв., тому встановлений законодавством час для ознайомлення з вказаними матеріалами, був дотриманий, враховуючи початок судового засідання. До матеріалів клопотання додані копії документів, якими слідчий обґрунтовує доводи клопотання.

Відповідно до ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Із змісту наведених норм випливає, що завданням застосування будь-якого запобіжного заходу є забезпечення належної процесуальної поведінки особи, яка піддана кримінальному переслідуванню, а при обранні того чи іншого запобіжного заходу, достатнього і необхідного у кожному конкретному випадку, крім тяжкості звинувачення, необхідно враховувати сукупність перелічених в законі обставин.

Вважаю, що прокурором у судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України. На думку слідчого судді, зазначене підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:

- показаннями свідка ОСОБА_7 (анкетні дані особи змінено), який пояснив, що 23.07.2025 року при спілкуванні з ОСОБА_5 , останній пропонував придбати у нього наркотичну речовину «амфетамін» («фен»), в кількості чотирьох зіп-пакетів ціною 600 гривень за 1 пакет, на загальну суму 2400 гривень;

- даними огляду від 23.07.2025 року, згідно яких ОСОБА_7 були вручені заздалегідь ідентифіковані засоби грошових коштів, необхідні для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, а саме - купівлі наркотичних засобів у ОСОБА_5 ;

- даними огляду від 23.07.2025 року, згідно яких у ОСОБА_7 були вилучені 4 зіп-пакета з речовиною кристалічного походження, білого кольору;

- додатковими показаннями свідка ОСОБА_7 (анкетні дані особи змінено), який пояснив, що 23.07.2025 за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою, АДРЕСА_1 , в приміщенні гаражу, за грошові кошти в сумі 2400 гривень, він придбав у ОСОБА_5 наркотичні засоби, а саме: 4 зіп-пакета з речовиною кристалічного походження, білого кольору. В подальшому, придбані об`єкти він добровільно видав працівникам поліції;

- висновком експерта №СЕ-19/108-25/16962-НЗПРАП від 04.08.2025, відповідно якого, надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору в середині чотирьох полімерних зіп-пакетів (вилучених у ОСОБА_7 ), містить психотропну речовину, обіг якої обмежено «метамфетамін», загальна маса якої, в перерахунку на основу, складає: 0,6570 г;

- додатковими показаннями ОСОБА_7 , який пояснив, що 12.08.2025 при спілкуванні ОСОБА_5 знову пропонував придбати у нього наркотичну речовину «амфетамін» («фен»), в кількості чотирьох зіп-пакетів ціною 600 гривень за 1 пакет, на загальну суму 2400 гривень. Домовились зустрітись 13.08.2025 в обідній час за його місцем мешкання;

- даними огляду від 13.08.2025 року, згідно яких ОСОБА_7 були вручені заздалегідь ідентифіковані засоби грошових коштів, необхідні для проведення контролю за вчиненням злочину у формі оперативної закупки, а саме - купівлі наркотичних засобів у ОСОБА_5 ;

- даними огляду від 13.08.2025 року, згідно яких у ОСОБА_7 були вилучені 3 зіп-пакета з речовиною кристалічного походження, білого кольору, 2 купюри номіналом по 200 гривень, 2 купюри номіналом по 100 гривень;

- додатковими показаннями ОСОБА_7 (анкетні дані особи змінено), який пояснив, що 13.08.2025 за місцем мешкання ОСОБА_5 , за адресою, АДРЕСА_1 , в приміщенні гаражу, за грошові кошти в сумі 1800 гривень, він придбав у ОСОБА_5 наркотичні засоби, а саме 3 зіп-пакета з речовиною кристалічного походження, білого кольору. В подальшому, придбані об`єкти він добровільно видав працівникам поліції;

- висновком експерта №СЕ-19/108-25/18580-НЗПРАП від 14.08.2025, відповідно якого, надана на дослідження кристалічна речовина білого кольору в середині трьох полімерних зіп-пакетів, містить психотропну речовину, обіг якої обмежено метамфетамін, загальна маса якої, в перерахунку на основу складає: 0,4770 г;

- даними обшуку від 14 серпня 2025 року, за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем мешкання ОСОБА_5 в ході якого у т.ч. було виявлено та вилучено: речовину рослинного походження, сіро-зеленого кольору; грошові кошти в сумі 2000 гривень: 1 купюра 1000 гривень 3С5711398 та 2 купюри номіналом 500 гривень KB7544764; CT4610015, два фрагменти полімерних пляшок з фрагментами для паління; електронні ваги в корпусі сірого кольору; порожні зіп-пакети у кількості 148 штук; зіп-пакети з залишками речовини кристалічного походження, білого кольору у кількості 5 штук; зіп-пакети з речовиною кристалічного походження, білого кольору, у кількості 11 штук; зіп-пакет з речовиною рослинного походження сіро-зеленого кольору;

- показаннями свідків ОСОБА_26 та ОСОБА_27 , які пояснили, що 14.08.2025 вони були запрошений працівниками поліції для участі у проведенні слідчої дії в якості понятого, а саме для проведення обшуку за місцем фактичного мешкання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 В ході проведення обшуку, ОСОБА_5 було запропоновано добровільно видати зазначене в ухвалі, а саме: наркотичні засоби та інші заборонені до обігу речі, на що ОСОБА_5 добровільно вказав на місце в приміщенні гаражу де виявлено пластикову ємкість з речовиною сіро-зеленого кольору рослинного походження. При подальшому обшуку було виявлено та вилучено речовину сіро-зеленого кольору, рослинного походження, електронні ваги, порожні зіп- пакети у кількості 148 гг., 5 зіп пакетів з залишками речовини кристалічного походження білого кольору, 11 зіп-пакетів із залишками речовини кристалічного походження білого кольору, зіп- пакет з речовиною рослинного походження зеленого кольору.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор в обґрунтування клопотання слідчого під час судового засідання, на думку слідчого судді, довів наявність фактів та інформації, зміст яких переконав суд у тому, що підозрюваний ОСОБА_5 міг вчинити кримінальні правопорушення, зазначені у клопотанні слідчого про застосування запобіжного заходу.

Тобто, на даному етапі кримінального провадження підозра відносно ОСОБА_5 є цілком обґрунтована.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до вимог ч.1 ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Вирішуючи питання наявності ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст. 77 КПК України, про які в своєму клопотанні зазначає слідчий, слідчий суддя дійшов таких висновків.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Ризик переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду є основним ризиком, який обґрунтовує необхідність вжиття запобіжних заходів.

Досліджуючи практику Європейського суду з прав людини, можливо дійти висновку, що небезпеку переховування від правосуддя необхідно визначати з урахуванням низки релевантних чинників, серед яких доцільно виокремити особистість обвинуваченого, його моральні якості та переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, його міжнародні контакти у поєднанні із загрозою суворості можливого покарання (рішення у справах «Пунцельт проти Чехії», «В. проти Швейцарії).

Згідно ст.ст. 7-9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини. У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 року Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки він свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє «прогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства».

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Москаленко проти України» (Заява № 37466/04) від 20.08.2010 року ЄСПЛ вказав, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що злочини, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_5 є тяжкими та передбачають можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років позбавлення волі, що саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Водночас, обвинувачення особи у скоєнні тяжкого злочину та очікуване покарання, яке можливо призначити за вказаний злочин, є одним з факторів, який має враховувати суд при застосуванні запобіжного заходу, хоча такий фактор сам по собі без оцінки усіх інших обставин у сукупності не може слугувати єдиною підставою для тримання особи під вартою.

Тому слідчий суддя вважає, що тяжкість злочинів, в яких підозрюють ОСОБА_5 не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, але така підозра у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо не враховувати. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Отже, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, слідчий суддя враховує покарання, що передбачене законом за вчинення тяжких злочинів, який інкримінується ОСОБА_5 та, оцінюючи його у сукупності з іншими наведеними вище обставинами, встановленими в ході розгляду клопотання, дійшов до висновку про наявність ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності.

Щодо ризику вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення

Під час судового засідання було встановлено, що у грудні 2024 року до Шевченківського районного суду м. Запоріжжя було направлено обвинувальний акт відносно ОСОБА_28 за обвинуваченням його у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2,3 ст.307, ч.1 ст.263 КК України. На цей час судовий розгляд не завершено. У вказаному кримінальному провадженні до ОСОБА_5 застосовувався запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту на 60 діб.

Таким чином, ОСОБА_5 навіть після повідомлення йому підозри, складання обвинувального акту у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,2,3 ст.307 КК України і перебуваючи у процесуальному статусі обвинуваченого у кримінальному провадженні, яке на цей час розглядається в Шевченківському районному суді м. Запоріжжя, продовжив збувати психотропні речовини (з пояснень підозрюваного у судовому засіданні).

Вказане свідчить про наявність ризику щодо продовження ОСОБА_5 скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України

Слідчий суддя також враховує, що ОСОБА_5 має постійне місце мешкання та реєстрації, проживає з матір`ю та братом, раніше не судимий. Водночас, навіть наявність у нього певних соціальних зв`язків не спростовує висновки слідчого судді про можливе продовження підозрюваним кримінального правопорушення.

Крім того, під час дослідження інформації про особистість підозрюваного встановлено, що ОСОБА_5 є особою з інвалідністю І групи (відсутня кінцівка на нозі). Згідно медичної документації наданої слідчим, підозрюваний ОСОБА_5 на момент огляду (13.08.2025 року) стаціонарного лікування не потребував, інша інформація, яка б свідчила, що останній не може перебувати в умовах ІТТ та слідчого ізолятора, відсутня.

Щодо ризиків незаконного впливу на свідків та перешкоджання у цьому кримінальному провадженні

Перевіряючи наявність ризику незаконного впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, а саме: спочатку на стадії досудового розслідування показання отримуються шляхом допиту слідчим чи прокурором, а після направлення обвинувального акту до суду на стадії судового розгляду - усно шляхом допиту особи в судовому засіданні (ч.ч. 1, 2 ст. 23, ст. 224 КПК України). Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання, або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 цього Кодексу. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, крім порядку отримання показань, визначеного ст. 615 цього Кодексу (частина 4 статті 95 КПК України).

Отже, на переконання слідчого судді, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й продовжує існувати на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом, крім випадків неможливості отримання безпосередньо судом таких показань внаслідок обставин, пов`язаних із введенням воєнного стану на території України. За таких обставин, заборона спілкуватися з певними визначеними особами, як наслідок встановлення ймовірного впливу на них, є об`єктивною необхідністю забезпечення «недоторканості» показань інших учасників кримінального провадження, які мають доказову цінність.

Водночас, жодних відомостей про те, що ОСОБА_5 намагався впливати на свідків, які були допитані під час досудового розслідування, а також та інших осіб, прокурор та слідчий у судовому засіданні не надали.

Виходячи із фактичних обставин, а саме, що до основного свідка ОСОБА_7 застосували заходи безпеки (змінили анкетні дані), тому вважаю, що вказаний ризик є недоведеним прокурором під час судового розгляду.

Отже, слідчий суддя при аналізі пояснень учасників судового засідання, доказів у кримінальному провадженні, даних, що характеризують підозрюваного, дійшов до висновку, що існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховування від органу досудового розслідування та суду, можливість продовження вчинення кримінального правопорушення. Вказані ризики, на думку слідчого судді є досить вагомими у даному випадку, тому клопотання слідчого про застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою необхідно задовольнити та застосувати до останнього вказаний запобіжний захід.

Необхідність застосування такого запобіжного заходу до підозрюваного, що обмежує його особисту недоторканість, не буде суперечити нормі ст.5 ч.1 п. «b» Європейської конвенції «Про захист прав людини і основоположних свобод», за якою особи можуть бути арештовані для виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом та рішенню Європейського суду з прав людини справа «Чанєв проти України» від 09.10.2014 року.

Відповідно до ч.3 ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

З урахуванням майнового стану підозрюваного в даному випадку визначається можливість застосувати розмір застави, передбачений ст. 182 КПК України, а саме 40 розмірів прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

З урахуванням вимог ст.7 ЗУ «Про державний бюджет на 2025 рік», ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у сумі 121 120 грн.

У разі внесення вказаної застави на підозрюваного ОСОБА_5 покладаються обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

Відповідно до ч.3 ст.182 КПК України у разі внесення застави згідно з ухвалою слідчого судді, суду щодо особи, стосовно якої раніше було обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачені цією частиною роз`яснення здійснюються уповноваженою службовою особою місця ув`язнення.

Керуючись, ст. ст. 176, 177, 178, 182, 183, 184, 194, 196, 206 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Василівського РУП ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою у кримінальному провадженні №0000151, відомості про яке внесені до ЄРДР 01.06.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307 КК України стосовно підозрюваного ОСОБА_5 задовольнити частково.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України по 10.10.2025 року (включно).

Строк тримання під вартою ОСОБА_5 рахувати з моменту фактичного його затримання з 12 год. 40 хв. 13.08.2025 року.

ОСОБА_5 або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу сорок розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб у сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн.

У разі внесення вказаної застави на ОСОБА_5 покладаються наступні обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України, а саме:

1) не відлучатися за межі м. Запоріжжя, без дозволу слідчого, прокурора або суду, залежно від стадії кримінального провадження;

2) повідомляти слідчого, прокурора чи суд, залежно від стадії кримінального провадження, про зміну свого місця проживання.

3) прибувати до слідчого, прокурора, судді, у провадженні якого перебуває кримінальне провадження, один раз на тиждень у час, визначений вказаною посадовою особою.

Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розміру, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити письмово слідчого, прокурора та слідчого суддю Комунарського районного суду м. Запоріжжя.

У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, пов`язані із застосуванням запобіжного заходу у вигляді застави.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана протягом п`яти днів з дня її винесення до Запорізького апеляційного суду.

Копію ухвали вручити прокурору, підозрюваному, захиснику підозрюваного, а також надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Повний текст складено 18.08.2025 року.

Слідчий суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1