Справа № 589/5934/24
Провадження № 1-кп/589/52/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року

Шосткинський міськрайонний суд Сумської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Шостка об`єднане кримінальне провадження № 0001415, № 0000498, 0001496 відносно

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бочечки Конотопського району Сумської області, громадянина України, непрацюючого, з середньою освітою, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1) 07.04.2008р. Білопільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.186, ч.1 ст.121, ч.2 ст.189, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років 6 місяців;

2) 13.10.2014р. Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

3) 19.02.2016р. Білопільським районним судом Сумської області за ч.3 ст.185, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки 4 місяці;

4) 19.09.2018р. Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.1 ст.357, 70, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 6 місяців;

5) 07.06.2021р. Білопільським районним судом Сумської області за ч.2 ст.185, ч.3 ст.357, 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки;

6) 09.07.2021р. Білопільським районним судом Сумської області за ст. 395, 71 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 2 роки 2 місяця,

засудженого 03.03.2025р. вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області за ст. 395 КК України до 1 року обмеження волі,

за обвинуваченням у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч.1, 3 ст. 357 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

22.11.2024 близько 12:30 год., проходячи біля магазину «Твоя Крамничка» по вул. Миру 18 в м. Шостка Сумської області, ОСОБА_4 побачив на лавочці автобусної зупинки барсетку, яку він вирішив викрасти, припускаючи, що в барсетці може бути цінне майно.

В подальшому, ОСОБА_4 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, з корисливих мотивів, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді спричинення майнової шкоди та бажаючи її настання, з метою незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, таємно від оточуючих, діючи повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу викрав барсетку з тканини жовто-зеленого кольору, яка для потерпілого матеріальної цінності не становить та відкривши її, побачив серед інших речей грошові кошти у сумі 4000 грн., що належать потерпілому ОСОБА_5 , чим спричинив останньому матеріальну шкоду на вказану суму, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився викраденим майном на власний розсуд.

Дані умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того, 22.11.2024 близько 12:30 год., перебуваючи на автобусній зупинці біля магазину «Твоя Крамничка» по вул. Миру 18 в м. Шостка Сумської області, ОСОБА_4 відкрив барсетку, що належить ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в якій всередині побачив банківську картку для виплат АТ КБ «Приватбанку» № НОМЕР_1 , яка належить ОСОБА_5 . Відразу після цього ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вказана банківська картка є офіційним документом, а саме електронним платіжним документом, засобом доступу до банківських рахунків особи (держателя електронного платіжного засобу), містить обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжну картку, маючи умисел на таємне викрадення офіційного документу, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно від оточуючих, залишив банківську картку собі, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився вказаним документом на власний розсуд.

Такі умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у викраденні офіційного документу, вчиненому з корисливих мотивів, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, ОСОБА_4 , 22.11.2024 близько 12:30 год., продовжуючи свою злочинну діяльність, перебуваючи на автобусній зупинці біля магазину «Твоя Крамничка» по вул. Миру 18 в м. Шостка Сумської області, відкрив барсетку, що належить ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_2 , де всередині побачив паспорт громадянина України у вигляді ID-картки, виданий на ім`я ОСОБА_5 , ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що вказані документи відносяться до важливих особистих документів, які засвідчують важливі факти і події в житті людини, втрата яких істотно ускладнює реалізацію її прав, свобод і законних інтересів, маючи умисел на незаконне заволодіння паспортом, виконуючи злочинний умисел, залишивши собі та таким чином незаконно заволодів паспортом, після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник та розпорядився вказаним документом на власний розсуд.

Дані умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у незаконному заволодінні шляхом викрадення паспортом, суд кваліфікує за ч. 3 ст. 357 КК України.

17.12.2024 о 12:28 год ОСОБА_4 , перебуваючи неподалік будинку АДРЕСА_2, побачив автомобіль марки «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 , який стояв поблизу вищевказаного будинку. Підійшовши до вищевказаного автомобіля, ОСОБА_4 , через незачинене вікно водійських дверей на водійському сидінні побачив барсетку чорного кольору і у нього виник умисел на скоєння її крадіжки.

Реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне, з корисливих мотивів викрадення чужого майна, діючи повторно, в умовах воєнного стану, шляхом вільного доступу, з метою незаконного збагачення, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає, через незачинене вікно водійських дверей, з салону автомобіля марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_4 скоїв крадіжку барсетки з екошкіри чорного кольору, що є власністю ОСОБА_6 та яка для потерпілого матеріальної цінності не становить, в якій знаходились мобільний телефон торгівельної марки «Хіаоmі Redmi Note 11», свідоцтво серії НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , посвідчення водія та паспорт громадянина України, видані на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , сім-карта мобільного оператор ПрАТ «ВФ України», грошові кошти в сумі 300 гривень, банківські картки для виплат «Monobank» № НОМЕР_4 та AT КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_5 .

Згідно з висновком від 20.12.2024 № СЕ-19/119-24/20032-ТВ судової товарознавчої експертизи вартість мобільного телефону торгівельної марки «Хіаоmі Redmi Note 11» становить 3271 грн.

Після вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_4 з місця вчинення злочину зник та викраденим майном розпорядився на власний розсуд, чим спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальні збитки на загальну суму 3571 грн.

Такі умисні дії ОСОБА_4 судом кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена повторно, в умовах воєнного стану.

Крім цього, 17.12.2024 о 12:28 год. ОСОБА_4 після вчинення крадіжки майна з автомобіля марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що є власністю ОСОБА_6 , перебуваючи в районі будинків №4 та №6 по вул. Свободи в м. Шостка Сумської області, під час огляду викраденого майна, в барсетці виявив дві банківські картки «Monobank» № НОМЕР_4 та AT КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_5 , що перебувають у власності ОСОБА_6 , які є офіційними документами, містять обов`язкові реквізити, що дають змогу ідентифікувати платіжну систему емітента (банк) та держателя цього спеціального платіжного засобу, який на законних підставах використовує платіжну картку та свідоцтво серії НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , яке є офіційним документом, що засвідчує право власності на автомобіль. Після чого, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на привласнення офіційних документів, в інших особистих інтересах, привласнив дві вище вказані банківські картки та свідоцтво серії НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes-Benz» реєстраційний номер НОМЕР_2 , які належать ОСОБА_6 , які почав зберігати при собі.

Такі умисні дії ОСОБА_4 , які виразилися у привласненні офіційних документів, вчинені з корисливих мотивів, суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України.

Крім цього, 17.12.2024 о 12:28 год. ОСОБА_4 після вчинення крадіжки майна з автомобіля марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , що є власністю ОСОБА_6 , перебуваючи в районі будинків №4 та №6 по вул. Свободи в м. Шостка Сумської області, під час огляду викраденого майна, в барсетці виявив паспорт громадянина України та посвідчення водія, видані на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Після чого ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, спрямовані на привласнення офіційних документів, в інших особистих інтересах, які засвідчують важливі факти і події в житті людини, втрата яких істотно ускладнює реалізацію її прав, свобод і законних інтересів, маючи умисел на незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом, заволодів паспортом громадянина України та посвідченням водія, виданими на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , які почав зберігати при собі.

Такі умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння паспортом та іншим важливим особистим документом.

20.12.2024 близько 11.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля буд. 4 по вул. Січнева в м. Шостка, Сумської області, побачив як у ОСОБА_7 з кишені куртки випав гаманець чорного кольору. Після чого ОСОБА_4 підняв та оглянув його вміст, при цьому, виявивши в ньому паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий Шосткинським МРВ УМВС України в Сумській області від 02 грудня 2003 року на ім`я ОСОБА_7 . Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на незаконне заволодіння паспортом, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що вказаний паспорт йому не належить та він не має законних підстав володіти та розпоряджатися ним, не вживаючи заходів щодо повернення його законному власнику, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів паспортом громадянина України НОМЕР_6 , виданим Шосткинським МРВ УМВС України в Сумській області від 02 грудня 2003 року на ім`я ОСОБА_7 , з метою подальшого його використання в особистих інтересах.

Дані умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 357 КК України, як незаконне заволодіння шляхом викрадення паспортом.

Крім того, 20.12.2024 близько 11.00 год. ОСОБА_4 , перебуваючи біля буд. 4 по вул. Січнева в м.Шостка, Сумскої області, побачив, як у ОСОБА_7 з кишені куртки випав гаманець чорного кольору. Після чого ОСОБА_4 підняв та оглянув його вміст, при цьому виявивши в ньому платіжну банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_8 . Реалізовуючи свій кримінально протиправний умисел, направлений на викрадення офіційного документу, а саме платіжної банківської картки, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, розуміючи, що банківська картка йому не належить та він не має законних підстав володіти та розпоряджатися нею, не вживаючи заходів щодо повернення її законному власнику, діючи умисно, таємно, шляхом вільного доступу, незаконно заволодів платіжною банківською карткою АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_7 на ім`я ОСОБА_8 з метою подальшого її використання в особистих інтересах.

Останні умисні дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 357 КК України, як незаконне викрадення офіційного документу, вчинене з корисливих мотивів.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений свою вину у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень визнав повністю, зазначивши, що обставини, викладені в обвинувальних актах, відповідають дійсності. ОСОБА_4 суду показав, що під час воєнного стану 22.11.2024 у денний час на лавочці біля магазину побачив барсетку зеленого кольору. В барсетці були гроші в сумі 4000 грн. (по 200 грн. і по 100 грн.), банківська карта і паспорт. Він викрав цю баретку, гроші витратив на випивку та їжу, а паспорт та картку віддав працівникам поліції. Через декілька тижнів у грудні 2024 року також біля опівдня на АДРЕСА_2 побачив автомобіль «Mercedes-Benz», на сидінні автомобіля лежала барсетка, яку він викрав через незачинене вікно. В барсетці знаходилися гроші, паспорт, інші документи і банківські карти, а також мобільний телефон «Хіаоmі Redmi». Гроші обвинувачений витратив, а інше майно і документи віддав працівникам поліції. Потім 20.12.2024р. приблизно в обідній час, проходячи в районі кіоска на вул. Січнева, 4, побачив як з кишені куртки потерпілого випав гаманець, обвинувачений підняв його і забрав, в гаманці були паспорт, гроші і банківська карта, які в подальшому він повернув.

Обвинувачений не оспорює переліку і вартості викраденого майна, не заперечує вірність кваліфікації своїх дій органами досудового слідства, а також критично ставиться до вчинених ним кримінальних правопорушень та щиро розкаюється у вчиненому.

Потерпілі ОСОБА_7 і ОСОБА_6 , кожен окремо, звернулися до суду із заявами про розгляд кримінального провадження за їхньої відсутності, щодо міри покарання поклалися на розсуд суду.

Відповідно до ст. 349 ч. 3 КПК України за клопотанням прокурора та згодою обвинуваченого, судом було визнано недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин, які ніким не оспорюються, оскільки учасники судового розгляду правильно розуміють зміст цих обставин, немає сумнівів у добровільності та істинності їх позиції. При цьому, учасникам судового розгляду судом було роз`яснено положення ч. 3 ст. 349 КПК України, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини в апеляційному порядку.

У зв`язку з викладеним, суд обмежив дослідження фактичних обставин справи допитом обвинуваченого та дослідженням тих матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу.

Допитавши у судовому засіданні обвинуваченого, суд вважає, що вина обвинуваченого у скоєнні інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні і доведена повністю.

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому покарання, суд керується вимогами ст.ст. 65-67 КК України та роз`ясненнями, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Так, суд, призначаючи покарання ОСОБА_4 , враховує наступне. Обвинувачений вчинив умисні кримінальні правопорушення, які згідно зі ст. 12 КК України є тяжким злочином і кримінальними проступками. Обвинувачений раніше неодноразово судимий, в тому числі за вчинення аналогічних кримінальних правопорушень. За місцем проживання ОСОБА_4 характеризується позитивно, неодружений, проживає сам. Обвинувачений є особою середнього віку, має середню спеціальну освіту. На обліку у лікаря психіатра не перебуває, перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога з 09.01.2024р. з діагнозом: синдром залежності від алкоголю.

В судовому засіданні обвинувачений визнав вину у вчинених злочинах, висловив жаль з приводу вчиненого. Крім того, обвинувачений сприяв здійсненню досудового розслідування, що підтверджено стороною обвинувачення.

Тому, на підставі ст. 66 КК України обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Обставиною, що відповідно до ст. 67 КК України, обтяжує покарання по інкримінованому злочину, є рецидив злочинів.

Відповідно до ст. 50 КК України покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави і має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів.

За сукупності вище наведених обставин, враховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд приходить до висновку про те, що обвинуваченому слід призначити покарання у межах, установлених у санкції ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі, а за ч. 1 ст. 357 КК України та ч. 3 ст. 357 КК України - у виді обмеження волі.

При цьому, не зважаючи на наявність пом`якшуючих обставин, підстав для застосування ст. 69 КК України судом не вбачається, оскільки обставини справи свідчать про недостатність факторів знищуючих ступінь тяжкості злочинів, що б давало суду підстави для застосування ст. 69 КК України при призначенні ОСОБА_4 покарання.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності кримінальних правопорушень суд, призначивши покарання (основне і додаткове) за кожне кримінальне правопорушення окремо, визначає остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань.

З урахуванням викладеного, враховуючи кількість кримінальних правопорушень, що входять до сукупності, вид сукупності, разом з тим і відсутність тяжких наслідків матеріального характеру (про що свідчить і відсутність претензій з боку потерпілих), за правилами ст. 70 КК України ОСОБА_4 слід призначити покарання за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначивши покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Остаточно призначаючи ОСОБА_4 покарання, суд враховує таке.

Згідно з ч. 4 ст. 70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку.

З матеріалів справи вбачається, що 03.03.2025р. ОСОБА_4 засуджено вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області за ст. 395 КК України до 1 року обмеження волі.

На підставі положень ч. 4 ст. 70 КК України, враховуючи, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185, ч.1, 3 ст. 357 КК України, ОСОБА_4 вчинив до постановлення вказаного вище вироку, приймаючи до уваги кількість правопорушень, які утворюють реальну сукупність, разом з тим обставини їх вчинення, відсутність тяжких наслідків, суд вважає необхідним шляхом поглинання покарання, призначеного вироком від 03.03.2025р., покаранням, призначеним за дані правопорушення, остаточно визначити підсудному за сукупністю кримінальних правопорушень покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На думку суду, саме такий вид і розмір покарання є співмірним діянням і характеристиці особи та буде необхідним і достатнім для його виправлення і попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Питання про долю речових доказів слід вирішити відповідно до ст.100 КПК України.

Питання щодо процесуальних витрат вирішити відповідно до вимог ст. 124 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1,3 ст. 357, ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 (один) рік;

за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 (два) роки;

за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного вироком Шосткинського міськрайонного суду Сумської області від 03.03.2025р., більш суворим, призначеним цим вироком, ОСОБА_4 остаточно призначити покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять ) років.

Строк відбування покарання рахувати з дня затримання ОСОБА_4 на виконання цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на користь держави процесуальні витрати - вартість проведеної експертизи в сумі 1591 грн 80 к.

Речові докази, а саме:

- барсетку з екошкіри чорного кольору, мобільний телефон «Хіаоmі Redmi Note 11», свідоцтво серії НОМЕР_3 про реєстрацію транспортного засобу марки «Mercedes-Benz», реєстраційний номер НОМЕР_2 , посвідчення водія та паспорт громадянина України, видані на ім`я ОСОБА_6 , сім-карту мобільного оператор ПрАТ «ВФ України», банківські картки для виплат «Monobank» № НОМЕР_4 та AT КБ «ПРИВАТБАНК» № НОМЕР_5 , передані на зберігання ОСОБА_6 , - залишити у потерпілого ОСОБА_6 ;

- барсетку жовто-зеленого кольору, банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_1 , паспорт громадянина України у вигляді ID-картки, виданий на ім`я ОСОБА_5 , гроші в сумі 1600 грн., що належать ОСОБА_5 , - залишити у потерпілого ОСОБА_5 ;

- банківську картку АТ «Ощадбанк» № НОМЕР_7 , паспорт громадянина України НОМЕР_6 , виданий на ім`я ОСОБА_7 , передані на зберігання ОСОБА_7 , - залишити у потерпілого ОСОБА_7 ;

- чотири оптичні диски з відеозаписами з камер відео спостереження, microSD T&C 16 GB - залишити в матеріалах кримінального провадження, що знаходяться в Шосткинському РУП ГУНП в Сумській області.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Сумського апеляційного суду через Шосткинський міськрайонний суд Сумської області протягом 30 днів з моменту його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя Шосткинського міськрайонного суду

Сумської області ОСОБА_1