ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2531/25 Справа № 183/950/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 на вирок Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року у кримінальному провадженні №00000061 від 12.01.2024 року щодо:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Тольятті, Куйбишевської області рф, громадянина України, не працевлаштованого, утриманців не маючого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_7

прокурора ОСОБА_8

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року ОСОБА_6 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України та призначено покарання у виді пробаційного нагляду строком на 3 роки.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 21 січня 2025 року, більш суворим, остаточно призначено покарання у виді пробаційного нагляду на строк три роки та на підставі ч. 2, ч. 3 ст. 59-1, п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України, покладено на ОСОБА_6 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою;

- пройти програму для кривдників строком на три місяці.

Зараховано у строк відбуття ОСОБА_6 покарання час тримання під вартою з 16 січня 2024 по 05 лютого 2024року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає двом дням пробаційного нагляду.

За цим вироком ОСОБА_6 визнаний винним за наступних обставин.

27 жовтня 2023 року о 19 годині 40 хвилин ОСОБА_6 , перебуваючи за місцем спільного мешкання по АДРЕСА_1 зі своїм батьком ОСОБА_9 , з яким перебуває у сімейних відносинах, умисно вчинив відносно нього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, тим самим вчинив психологічний тиск на нього, що призвело до його психологічних страждань.

Крім того, 28 жовтня 2023 року о 11 годині 45 хвилин, 02 листопада 2023 року о 15 годині 00 хвилин, 11 листопада 2023 року о 16 годині 45 хвилин , 16 листопада 2023 року о 16 годині 32 хвилин, 17 листопада 2023 року о 17 годині 00 хвилин, 17 листопада 2023 року о 19 годині 30 хвилин, 29 грудня 2023 року о 17 годині 00 хвилин, 10 січня 2024 року о 17 годині 22 хвилин а також того ж дня о 20 годині 30 хвилин, 11 січня 2024 року о 14 годині 50 хвилин, ОСОБА_6 , продовжуючи свої умисні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства відносно свого батька ОСОБА_9 , з яким спільно мешкає та перебуває у сімейних відносинах, перебуваючи за адресою їх спільного мешкання по АДРЕСА_1 , повторно умисно вчиняв відносно останнього психологічне насильство в сім`ї, а саме висловлювався на його адресу нецензурною лайкою та погрожував йому фізичною розправою, тим самим вчинив психологічний тиск на нього, що призвело до його психологічних страждань.

Таким чином, ОСОБА_10 у період з 27 жовтня 2023 року по 11 січня 2024 року умисно систематично вчиняв щодо свого батька ОСОБА_9 , з яким перебуває у сімейних відносинах, психологічне насильство, що призвело до тривалих, інтенсивних психологічних страждань у останнього

Дії ОСОБА_6 кваліфіковані судом за ст. 126-1 КК України, як домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призводить до психологічних страждань.

В апеляції:

- прокурор просить вирок Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року скасувати та ухвалити свій вирок, яким визначити ОСОБА_6 обтяжуючу покарання обставину, передбачену п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, вчинення злочину особою повторно. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

В обґрунтування апеляційних вимог не оскаржуючи фактичні обставини справи, кваліфікацію дій обвинуваченого, прокурор вважає, що судом неправильно застосовано закон про кримінальну відповідальність, оскільки ОСОБА_6 , є особою раніше судимою за аналогічний злочин, що підтверджується вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області 21 січня 2025 року, про що також наголошувалось прокурором і в обвинувальному акті та зазначено, як обставина, що обтяжує покарання.

Заслухавши суддюдоповідача, прокурора, який підтримала апеляційну скаргу та наполягала на її задоволенні з викладених в ній підстав, перевіривши матеріали провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, за обставин, встановлених судом і викладених у вироку, та кваліфікація їх дій в апеляційній скарзі не оскаржується, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність при ухваленні вироку щодо ОСОБА_6 , за викладеним прокурором апеляційними доводами, колегія суддів виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених ч. 2 статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, виходячи з вимог п. 1 ч. 1 ст. 67 КК України, при призначенні покарання обставинами, які його обтяжують, визнаються, зокрема, вчинення злочину особою повторно та рецидив злочинів.

Згідно з частиною другою цієї статті, суд має право, залежно від характеру вчиненого кримінального правопорушення, не визнати будь-яку із зазначених у частині першій цієї статті обставин, за винятком обставин, зазначених у пунктах 2, 6, 6-1, 9, 10, 12 такою, що обтяжує покарання, навівши мотиви свого рішення у вироку.

Як вбачається з оскаржуваного вироку, мотивів неврахування зазначеної в обвинувальному акті обставини, що обтяжує покарання, - рецидиву злочину суд не навів, та зауважив, що прокурором не надано належних доказів наявності в діях обвинуваченого ознак повторності, які передбачені ст. 32 КК України.

За наведеного, колегія суддів вважає, що за відсутності вимог прокурора про необхідність призначення обвинуваченому більш тяжкого покарання, допущене судом першої інстанції порушення не можна вважати таким, що впливає на справедливість обраного обвинуваченому виду та розміру покарання.

Таким чином, сама по собі вказаний недолік не тягне за собою негативних наслідків, які слугують безумовними підставами для зміни вироку з підстав, зазначених у 408 КПК України.

Виходячи з наведеного, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, вважаючи доводи останнього такими, що не заслуговують на увагу та не є підставою для зміни вироку суду першої інстанції.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Самарівського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 30 травня 2025 року у кримінальному провадженні №00000061 від 12.01.2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,- залишити без змін.

Ухвала суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена у касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення безпосередньо до суду касаційної інстанції, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4