Суддя ОСОБА_1
Провадження № 1-в/644/475/25

У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 серпня 2025 року

Суддя Індустріального районного суду м. Харкова - ОСОБА_1 , розглянувши заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , інші учасники кримінального провадження: Харківська місцева прокуратури №3, засуджені: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисники: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про зняття арешту з майна в порядку ст. 174 КПК України, -

у с т а н о в и в:

Адвокат ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 звернувся до суду з зазначеною заявою, в якій просить суд скасувати заходи, вжиті під час примусового виконання вироку у справі №644/10363/16-к (кримінальне провадження №0000160), а саме: арешт майна ОСОБА_3 , заборони відчуження майна ОСОБА_3 .

В обгрунтування заяви посилається на те, що 25.06.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова розглянуто справу №644/10363/16-к за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та постановлено вирок. ОСОБА_3 було визнано винуватим за ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності. 06.10.2020 року Харківським апеляційним судом вироку суду був залишений без змін, у строк покарання зараховано термін попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України та ОСОБА_3 було звільнено з-під варти в залі суду, у зв`язку із фактичним відбуттям покарання. Станом на сьогодні, в Єдиному реєстрі заборон відчуження майна міститься запис, що на майно ОСОБА_3 державним виконавчем Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) накладено заборону. Засудженого ОСОБА_3 внесено до реєстру боржників. Зазначені виконавчі дії проводились саме в порядку виконання вироку суду у кримінальній справі.

З листа Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 08.12.2022 убачається, що на виконанні у зазначеному відділі перебувало виконавче провадження № 63939783 з примусового виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова №644/10363/16-к від 25.06.2020 про конфіскацію всього майна, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на користь держави. В межах вказаного ВП державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2020 року. Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем внесені відомості щодо ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників. Крім того, з метою забезпечення реального виконання рішень в межах виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника від 17.12.2020 року. Про що внесені дані до відповідних реєстрів. 29.01.2021 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа №63939783 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості за виконавчим документом. Разом з тим, у вказаній постанові зазначено, що витрати виконавчого провадження у розмірі 170. 96 грн. божником сплачені в повному обсязі. Вказаний виконавчий документ повторно не надходив.

Зазначає, що ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18.06.2024 повернуто заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , зацікавлена особа Михайлівський відділ державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про скасування арешут майна,заборони відчуження майна, накладеного на особу в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна та рекомендовано звернутися до суду з клопотанням в порядку ст. 174 КПК України за участю всіх учасників кримінального провадження. Станом на сьогодні вирок у справі №644/10363/16-к (кримінальне провадження №0000160) виконано, засуджений відбув покарання та став на шлях виправлення, жодні правові підстави для подальшого арешту майна відсутні. Водночас тривале не зняття арешту являє собою порушення права ОСОБА_3 мирно володіти своїм майном.

Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження №644/10363/16-к, дослідивши заяву з додатками адвоката ОСОБА_2 , зокрема, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстрацію обтяжень, Єдиного реєстру боржників, постанови за виконавчим провадженням №63939783 з приводу примусового виконання виконавчого листа №644/10363/16-к, 1-кп/644/307/19 від 17.12.2020 року про накладення арешту на майно боржника, приходить до наступного висновку.

25.06.2019 року Орджонікідзевським районним судом м. Харкова розглянуто справу №644/10363/16-к за обвинуваченням ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 та ОСОБА_3 та постановлено вирок. ОСОБА_3 було визнано винуватим за ч.2 ст. 187, ч. 2 ст. 146, ч.3 ст. 289, ч.1 ст. 263 КК України та призначено покарання із застосуванням ст. 70 КК України у вигляді 8 років 6 місяців позбавлення волі з конфіскацією всього майна, що належить йому на праві приватної власності. 06.10.2020 року Харківським апеляційним судом вироку суду був залишений без змін, у строк покарання зараховано термін попереднього ув`язнення відповідно до вимог ч.5 ст. 72 КК України та ОСОБА_3 було звільнено з-під варти в залі суду, у зв`язку із фактичним відбуттям покарання.

На підставі вироку, в порядку виконання, було видано виконавчий лист про конфіскацію майна засудженого, який направлено на виконання до Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро).

З листа Михайлівського відділу державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) від 08.12.2022 убачається, що на виконанні у зазначеному відділі перебувало виконавче провадження № 63939783 з примусового виконання виконавчого листа Орджонікідзевського районного суду м. Харкова №644/10363/16-к від 25.06.2020 про конфіскацію всього майна, що належить ОСОБА_3 на праві приватної власності на користь держави.

В межах вказаного ВП державним виконавцем було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження від 17.12.2020 року. Одночасно з винесенням постанови про відкриття виконавчого провадження державним виконавцем внесені відомості щодо ОСОБА_3 до Єдиного реєстру боржників.

Крім того, з метою забезпечення реального виконання рішень в межах виконавчого провадження винесено постанову про арешт майна боржника від 17.12.2020 року. Про що внесені дані до відповідних реєстрів. 29.01.2021 року державним виконавцем Відділу винесено постанову про повернення виконавчого документа №63939783 на підставі п.2 ч.1 ст. 37 ЗУ «Про виконавче провадження», у зв`язку з тим, що в результаті вжитих державним виконавцем заходів встановлено, що у боржника відсутнє майно, на яке можливо звернути стягнення для погашення заборгованості за виконавчим документом. Разом з тим, у вказаній постанові зазначено, що витрати виконавчого провадження у розмірі 170. 96 грн. божником сплачені в повному обсязі.

Вказані обставини підтверджені і в листі від 29.05.2024 року управління забезпечення примусового виконання рішень в Запорізькій області.

Про накладення арешту в рамках виконавчого провадження державним виконавцем Михайлівського районного відділу державної виконавчої служби Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції( м.Дніпро) ОСОБА_10 на рухоме та нерухоме майно, що належить боржнику ОСОБА_3 свідчить постанова від 17.12.2020 року, витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Єдиного реєстру заборон.

Крім того, ОСОБА_3 внесений до Єдиного реєстру боржників.

Таким чином, судом встановлено і заявником не оспорюється, що слідчим суддею, судом в рамках проведення досудового розслідування та судового провадження по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 не застосовувались заходи забезпечення, заборони та арешти на його майно не накладалися, а арешт був накладений державним виконавцем державної виконавчої служби при примусовому виконання виконавчого документу- вироку Орджонікідзевського районного суду щодо конфіскації майна засудженого ОСОБА_3 .

Наразі, перед судом за заявою адвоката ОСОБА_3 - ОСОБА_2 постала єдина правова проблема - чи підлягає подана заява розгляду в порядку КПК України чи в порядку іншого судочинства.

Вирішуючи дану правову проблему слід виходити з наступного…

Відповідно до частини першої статті 170 КПК арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Положеннями статті 173 КПК визначено, що у разі задоволення клопотання про арешт майна слідчий суддя, суд постановляє ухвалу не пізніше сімдесяти двох годин із дня находження до суду клопотання, інакше таке майно повертається особі, у якої його було вилучено.

Згідно зі статтею 174 КПК підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Клопотання про скасування арешту майна розглядає слідчий суддя, суд не пізніше трьох днів після його надходження до суду. Про час та місце розгляду повідомляється особа, яка заявила клопотання, та особа, за клопотанням якої було арештовано майно.

Статтею 175 КПК визначено, що ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до частини третьої статті 535 КПК у разі якщо судове рішення або його частина підлягає виконанню органами державної виконавчої служби, приватним виконавцем, суд видає виконавчий лист, який звертається до виконання в порядку, передбаченому законом про виконавче провадження.

Таким чином, КПК урегульовано питання накладення слідчим суддею арешту на майно, а також оскарження ухвали слідчого судді про накладення такого арешту.

Разом з тим предметом спору у цій справі є фактичне оскарження дій державного виконавця щодо незняття накладеного ним же (державним виконавцем) арешту та заборон в рамках виконавчого провадження по виконанню виконавчого листа, виданого на підставі вироку суду та вимога про скасування арешту накладеного під час примусового виконання вироку постановою державного виконавця.

Заявник, обґрунтовуючи свою заяву вказує на обов`язок державного виконавця повернути виконавчий лист стягувачу ( суду, який ухвалив вирок) та скасувати всі арешти та заборони, а також відомості про боржника виключити з Єдиного реєстру боржників та скасувати інші заходи, вжиті під час примусового виконання вироку суду, що не було зроблено.

Статтею 1 Закону України «Про виконавче провадження» (тут і далі - в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) визначено, що виконавче провадження як завершальна стадія судового провадження і примусове виконання судових рішень та рішень інших органів (посадових осіб) (далі - рішення) - це сукупність дій визначених у цьому Законі органів і осіб, що спрямовані на примусове виконання рішень і проводяться на підставах, у межах повноважень та у спосіб, що визначені Конституцією України, цим Законом, іншими законами та нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до цього Закону, а також рішеннями, які відповідно до цього Закону підлягають примусовому виконанню.

Згідно зі статтею 3 цього Закону підлягають примусовому виконанню рішення на підставі таких виконавчих документів, зокрема, ухвал, постанов судів у цивільних, господарських, адміністративних справах, справах про адміністративні правопорушення, кримінальних провадженнях у випадках, передбачених законом.

Частиною першою статті 74 Закону України «Про виконавче провадження» визначено, що рішення, дії чи бездіяльність виконавця та посадових осіб органів державної виконавчої служби щодо виконання судового рішення можуть бути оскаржені сторонами, іншими учасниками та особами до суду, який видав виконавчий документ, у порядку, передбаченому законом.

Отже, КПК передбачає можливість виконання судових рішень органами ДВС, однак не встановлює порядок оскарження дій, рішень чи бездіяльності державного виконавця при виконанні рішень, прийнятих у кримінальному провадженні.

Натомість статтею 181 КАС визначено, що учасники виконавчого провадження (крім державного виконавця, приватного виконавця) та особи, які залучаються до проведення виконавчих дій, мають право звернутися до адміністративного суду із позовною заявою, якщо вважають, що рішенням, дією або бездіяльністю державного виконавця чи іншої посадової особи органу державної виконавчої служби або приватного виконавця порушено їхні права, свободи чи інтереси, а також якщо законом не встановлено інший порядок судового оскарження рішень, дій чи бездіяльності таких осіб.

Аналогічна норма закріплена у частині першій статті 287 КАС у чинній редакції.

Таким чином, з урахуванням того, що КПК не передбачений порядок оскарження рішень, дій чи бездіяльності ДВС при примусовому виконанні судових рішень, прийнятих у кримінальному провадженні, учасники виконавчого провадження можуть оскаржити такі рішення, дії чи бездіяльність у порядку адміністративного судочинства.

Вказаний правовий висновок викладено в Постанові Великої Палати Верховного Суду від 22.11.2020 року по справі №823/564/17.

Подібних висновків Велика Палата Верховного Суду також дійшла у постановах від 12 грудня 2018 року у справі № 757/61236/16-ц, від 27 березня 2019 року у справі № 586/77/17, від 19 червня 2019 року у справі № 383/493/18.

Статтею 537 КПК України урегульовані питання, які вирішуються під час виконання вироків. Положеннями статті 539 КПК України визначено порядок вирішення судом питань, які виникають під час виконання вироку. Проте зазначеними нормами закону не встановлено порядку скасування арешту, накладеного в порядку виконання вироку про конфіскацію майна як вид покарання.

Крім того, положеннями КПК України не встановлено порядок оскарження рішення, дій або бездіяльності органів державної виконавчої служби, їх посадових осіб стосовно виконання судового рішення щодо конфіскації майна у кримінальному провадженні.

Згідно з пунктом 1 частини першої статті 19 Кодексу адміністративного судочинства України (далі - КАС України) юрисдикція адміністративних судів поширюється на справи у публічно-правових спорах фізичних чи юридичних осіб із суб`єктом владних повноважень щодо оскарження його рішень (нормативно-правових актів чи індивідуальних актів), дій чи бездіяльності, крім випадків, коли для розгляду таких спорів законом встановлено інший порядок судового провадження.

Таким чином, розгляд питання скасування арешту на майно, накладеного як додаткове покарання у виді конфіскації майна в порядку виконання вироку, не передбачений за правилами КПК України, оскільки такі вимоги можуть бути заявлені в порядку адміністративного судочинства.

Посилання заявника на те, що Постановою Великої Палати Верховного суду від 30.06.2020 року по справі №727/2878/19 року сформований правовий висновок про те, що « зняття арешту з майна, який було накладено у виконавчому провадженні з виконання виконавчого листа суду в рамках кримінального провадження повинно здійснюватися в порядку кримінального провадження» судом до уваги не приймаються, оскільки такий правовий висновок в даній Постанові Великої Палати Верховного Суду не був сформований.

Обставини справи, які були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду в цій справи суттєво відрізнялися від тих фактичних обставин, які наразі є предметом судового розгляду. Арешт на майно був накладений слідчим в рамках кримінального провадження в ході досудового розслідування,а не в рамках виконавчого провадження державним виконавцем.

Окрім того, Велика Палата Верховного Суду в цій постанові зазначила та зробила такий правовий висновок:

Згідно із частиною третьою статті 26 КПК України 2012 року слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Окремою формою судової діяльності відповідно до КПК України 2012 року є судовий контроль, який реалізує слідчий суддя, за додержанням законів органами досудового розслідування та прокурором. Зміст і характер судового контролю в межах кримінального процесу пов`язаний передусім із необхідністю забезпечення прав і свобод людини як на стадії досудового розслідування кримінального провадження, так і після його закінчення.

На слідчого суддю покладена функція судового контролю за дотриманням прав і свобод осіб у кримінальному провадженні, зокрема, під час досудового розслідування (пункт 18 частини першої статті 3 КПК України 2012 року), і він наділений повноваженнями накладати арешт на майно та його скасовувати (статті 173 і 174 цього Кодексу). Крім того, у КПК України 2012 року немає заборони ініціювати перед слідчим суддею, коли кримінальне провадження вже закрив слідчий, питання про скасування арешту на майно, накладеного під час досудового розслідування ухвалою слідчого судді на підставі приписів цього Кодексу. З огляду на вказане, беручи до уваги відсутність у слідчого повноважень, при закритті кримінального провадження самостійно скасувати арешт, накладений на майно ухвалою слідчого судді, Велика Палата Верховного Суду вважає, що для гарантування прав і свобод осіб, на майно яких ухвалою слідчого судді за КПК України 2012 року накладений арешт у кримінальному провадженні, саме слідчий суддя, здійснюючи судовий контроль, повноважний за клопотанням власника або іншого володільця відповідного майна в порядку, передбаченому частиною другою статті 174 цього Кодексу, вирішити питання про скасування такого арешту після закриття слідчим кримінального провадження.

Таким чином, у разі, якщо арешт на майно накладено в порядку, передбаченому КПК України 2012 року, особа, яка вважає, що такими діями порушено її право на майно, навіть за умови, що вона не є учасником кримінального провадження, а останнє закрив своєю постановою слідчий, має право звернутися до слідчого судді з клопотанням про скасування арешту в порядку кримінального судочинства. Такий порядок захисту права на майно є ефективним, оскільки забезпечить відновлення права власника або іншого володільця майна, на яке був накладений арешт слідчим суддею у кримінальному провадженні.

Натомість, обставини справ, які були предметом розгляду Великої Палати Верховного суду, на які наразі посилається суд, особливо справа №383/493/18 провадження №14-237цс19 є тотожними тим, які виникли у заявника і наразі їм дається оцінка цим судом.

Слід зауважити, що всі правові позиції, на які наразі суд посилається, є чинними і від не було відступлення з боку Великої Палати Верховного суду та їх застосування є обов`язком суду першої інстанції.

За правилами ч. 3 ст.26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що віднесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Суд вважає, що подана заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства шляхом звернення до адміністративного суду. При цьому, кримінальним процесуальним законодавством не передбачено прийняття рішення про повернення заяви про скасування арешту майна, накладеного на особу в порядку виконання.

Окрім того, в порядку виконання вироку розглядаються не заяви до зацікавленої особи, а клопотання за участю всіх учасників кримінального провадження.

За таких обставин, суд вважає за необхідне застосувати ч. 6 ст. 9 КПК України, відповідно до якої у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, застосовуються загальні засади кримінального провадження,визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Окрім того, ухвалою Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 червня 2024 заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , зацікавлена особа Михайлівський відділ державної виконавчої служби у Василівському районі Запорізької області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про скасування арешут майна, заборони відчуження майна, накладеного на особу в порядку виконання вироку в частині конфіскації майна - повернуто заявнику та роз`яснено, що повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 09 січня 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_2 залишено без задоволення. Ухвалу Орджонікідзевського районного суду м. Харкова від 18 червня 2024 року відносно ОСОБА_3 залишено без змін. При цьому колегія суддів наголошує на тому, що подана заява підлягає розгляду в порядку адміністративного судочинства шляхом звернення до адміністративного суду.

Натомість захисник ОСОБА_2 звертається до суду з аналогічною заявою.

Враховуючи викладене, суд вбачає за можливе повернути заявнику подану заяву, що не позбавляє його можливості звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Керуючись ст.ст. 9, 26, 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Заяву адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 , інші учасники кримінального провадження: Харківська місцева прокуратури №3, засуджені: ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , захисники: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , про зняття арешту з майна в порядку ст. 174 КПК України - повернути заявнику.

Повернення заяви не позбавляє права повторного звернення до суду в порядку адміністративного судочинства.

Ухвала оскарженню в апеляційному порядку не підлягає.

Суддя: ОСОБА_1