Номер провадження: 1-кп/521/782/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 серпня 2025 року м. Одеса

Хаджибейський районний суд міста Одеси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/17344/23 щодо:

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в Республіці Молдова, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, маючого на утриманні двох неповнолітніх дітей, офіційно не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

29 березня 2023 року приблизно о 19 годині 40 хвилин, ОСОБА_4 , керуючи транспортним засобом марки «Audi Allroad» державний номерний знак « НОМЕР_1 », допустив порушення вимог п.п. 2.3.6, 10.1, 16.13 «Правил дорожнього руху України», затверджених постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10 жовтня 2001 року, а саме:

- п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі»;

- п. 10.1 «Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися в тому, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху»;

- п. 16.13 «Перед поворотом ліворуч і розворотом водій нерейкового транспортного засобу зобов`язаний дати дорогу трамваю попутного напрямку, а також транспортним засобам, що рухаються по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо чи праворуч».

Порушення виразились в тому, що 29 березня 2023 року приблизно о 19 годині 40 хвилин, більш точного часу не встановлено, водій ОСОБА_4 , керуючи технічно справним автомобілем марки «Audi Allroad», державний номерний знак « НОМЕР_1 », рухаючись у м. Одесі по асфальтобетонному, сухому покриттю проїжджої частини вул. Пестеля з вул. Промислова в напрямку вул. Хімічна, за кермом транспортного засобу уважним не був, діючи необережно, проявляючи злочинну недбалість, на нерегульованому Т-подібному перехресті з вулицею 2-ий Деревообробний провулок, перед зміною напрямку руху не переконався, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, при здійсненні лівого повороту на вказаному перехресті, не надав дорогу мопеду марки «Honda Tact», рама AF24-1225532 під керуванням водія ОСОБА_5 , який рухався по вул. Пестеля в прямому зустрічному напрямку, внаслідок чого передньою лівою частиною автомобіля марки «Audi Allroad», державний номерний знак « НОМЕР_1 », скоїв зіткнення з лівою передньою боковою частиною мопеда марки «Honda Tact», рама НОМЕР_2 .

У результаті дорожньо-транспортної пригоди водій мопеду марки «Honda Tact», рама AF24-1225532, ОСОБА_5 отримав тілесні ушкодження у вигляді: закритий черезвертлюжний перелом лівої стегнової кістки зі зміщенням уламків, рвана рана м`яких тканин зовнішньої поверхні лівого стегна у верхній третині, які складають єдиний морфологічний комплекс тілесних ушкоджень, і за критерієм тривалого розладу здоров`я строком понад 21 день і за цим критерієм, згідно п. 2.2.2 та 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом Міністерства охорони здоров`я України №6 від 17.01.1995 року, відноситься до тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України при обставинах, викладених у обвинувальному акті, визнав повністю та пояснив, що 29.03.2023 року близько 19 години 40 хвилин, разом із дружиною їхав по вулиці Пестеля в м. Одесі. На вулиці було темно, о 20 годині 00 хвилини включають вуличне освітлення. Дорожньо транспортна пригода відбулася на перехресті. Він включив поворот для того, щоб повертати у провулок і почав повертати ліворуч. Звідки виїхав мопед, йому видно не було, в нього не були ввімкнені фари. Мопед рухався у зустрічному напрямку. Він побачив потерпілого коли він перелетів через капот автомобіля. Він вийшов з автомобіля, потерпілий сидів на асфальті, сказав, що в нього болить нога. Потім вони чекали «швидку допомогу» та поліцію, поки вони приїдуть. За його переконанням, водій мопеда знаходився у стані алкогольного сп`яніння та сказав, що спішив до магазину. Обвинувачений зазначив, що автомобіль рухався зі швидкістю близько 15-20 км./год., автомобіль рухався із включеними фарами на ближньому світлі. Обвинувачений заявив про щире каяття у вчиненому кримінальному правопорушенні.

На підтвердження обставин, викладених у обвинувальному акті, судом були досліджені докази сторони обвинувачення, джерелом яких були свідчення потерпілого, свідків, процесуальні документи, висновки судових експертів.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_5 вказав, що подія відбулася 29.03.2023 року близько 19 години 50 хвилин. Він рухався по вул. Пестеля у сторону вул. Грушевського до перехрестя зі швидкістю близько 40 км./год. Він доїхав до перехрестя та на зустріч йому їхав автомобіль, включив поворот та надав йому дорогу, він продовжив рух з тією самою швидкістю. Потім водій авто різко почав рухатися та повернув, це відбулося дуже різко. Він не встиг загальмувати, але трохи ухилився у праву сторону. Автомобіль задів його крилом, він впав та не міг піднятися. Потім машина поїхала у провулок і зупинилася. До нього підійшов водій цієї машини разом із дружиною, допоміг йому піднятися, тоді він зрозумів, що не може наступити на праву ногу, оскільки в нього був розірваний м`яз. Він казав, що йому потрібна швидка допомога та поліція. На час ДТП на вулиці горіло вуличне освітлення, на його мопеді освітлення було.

Допитана у судовому засідання свідок ОСОБА_7 вказала, що вона разом зі своїм чоловіком ОСОБА_4 рухалися на автомобілі по вул. Пестеля 29.03.2023 року, близько 19 години 40 хвилин. Було дуже темно, вуличного освітлення не було. Її чоловік здійснював поворот ліворуч в наслідок чого відбулося зіткнення з мотоциклом. Вони мотоцикл не бачили, фари у нього були ввімкнені. Дуже багато людей проходили по вулиці з ліхтарями. Швидкість автомобіля була близько 10 км/год, їхати швидко по тій вулиці неможливо. Побачили мотоцикл тоді коли вже відбулося зіткнення. Потім вони вийшли із автомобіля та підійшли до потерпілого. Він сказав, що у нього болить нога, тому її чоловік, ОСОБА_4 , його підняв та тримав. На мотоциклі взагалі не було освітлення. Від потерпілого ОСОБА_5 йшов запах алкоголю.

Допитана у судовому засіданні свідок ОСОБА_8 пояснила, що 29.03.2023 року близько 20 години вечора вона йшла додому разом із собакою. Вони йшли із Дюківського парку додому і в цей момент трапилася аварія. Вона звернула увагу на автомобіль, який повільно повертав. Подія відбулася у провулку, там не було дорожніх знаків. Автомобіль, під керуванням обвинуваченого їхав повільно, повертав у провулок з права на ліво, водій мопеду хотів об`їхати автомобіль, але відбулося зіткнення. Водій мопеду впав з нього. У водія автомобіля були увімкнені фари та поворот, а у мопед рухався з вимкненими фарами з великою швидкістю. Освітлення на перехресті було, але воно було розташоване далі та погано освітлювало місце аварії.

Крім показів потерпілого та свідків, судом були досліджені інші докази вчинення ОСОБА_4 інкримінованого злочину, а саме:

- витяг з ЄРДР №0000464 від 30.03.2023 року;

- протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 29.03.2023 року (з додатком схеми ДТП);

- висновок результатів медичного огляду ОСОБА_4 з метою встановлення стану алкогольного (наркотичного) сп`яніння від 29.03.2023 року;

- висновок експерта №23-1754 автотехнічної експертизи технічного стану автомобіля марки «Audi Allroad», державний номерний знак « НОМЕР_1 » від 06.04.2023 року;

- висновок експерта №23-1753 автотехнічної експертизи технічного стану мопеда марки «Honda Tact», рама AF24-1225532 від 06.04.2023 року;

- висновок експерта №23-1755 транспортно трасологічної експертизи механізму зіткнення автомобіля марки «Audi Allroad», державний номерний знак « НОМЕР_1 » з мопедом марки «Honda Tact», рама НОМЕР_2 від 06.04.2023 року;

- протокол проведення слідчого експерименту від 07.06.2023 року за участю свідка ОСОБА_9 (з додатком схеми до протоколу слідчого експерименту);

- висновок експерта №23-3085 автотехнічної експертизи обставин зіткнення автомобіля марки «Audi Allroad», державний номерний знак « НОМЕР_1 » з мопедом марки «Honda Tact», рама AF24-1225532 від 09.06.2023 року;

- висновок експерта №503 від 21.04.2023 року щодо тілесних ушкоджень потерпілого ОСОБА_5 .

Суд надає оцінку наявним доказам у провадженні, з урахуванням часу їх отримання, процесуального порядку їх отримання та обставин за якими їх було отримано, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінюючи перелічені докази сторони обвинувачення, суд визнає ці докази належними, оскільки вони як прямо, так і непрямо підтверджують існування обставин, які підлягали доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження.

Оскільки вищевказані докази обвинувачення були отримані у порядку, встановленому процесуальним кодексом, без порушення норм процесуального закону та без порушення прав і свобод людини, суд визнає ці докази допустимими.

Аналізуючи покази потерпілого та свідків сторони обвинуваченого, суд не знаходить підстав для їх критичної оцінки. При цьому вважає, що ці свідчення узгоджуються як між собою так і з іншими матеріалами кримінального провадження.

Судовий розгляд даного кримінального провадження, був проведений відповідно до положень ст. 337 КПК України, згідно з якими судовий розгляд проводиться лише в межах висунутого обвинувачення відповідно до обвинувального акту, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в подані ними суду своїх доказів і у доведеності перед судом їх переконливості, дотримуючись принципу диспозитивності. Діючи в межах своїх повноважень та компетенції, вирішуючи лише ті питання, що винесені на розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створивши необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, суд не наділений повноваженнями за власною ініціативою ініціювати проведення певних слідчих дій для встановлення вини чи невинуватості обвинуваченого, оскільки функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган.

При вирішенні питання щодо достатності встановлених під час змагального судового розгляду доказів для визнання ОСОБА_4 винуватим у спричинені потерпілому тілесних ушкоджень середньої тяжкості внаслідок ДТП, суд керується стандартом доведення (стандартом переконання), визначеним частинами другою та четвертою статті 17 КПК України. Судом врахована також практика Європейського суду з прав людини. Зокрема, у справах «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 року та «Барбера, Мессеге і Ябардо проти Іспанїї» від 06 грудня 1998 року.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду.

Піддаючи оцінці зібрані органом досудового слідства докази скоєння ДТП ОСОБА_4 внаслідок чого потерпілому ОСОБА_5 були спричинені тілесні ушкодження середньої тяжкості, як окремо так і в їх сукупності, суд вважає, що ці докази є достатніми для висновків про те, що при встановлених судом обставинах, заподіяння тілесних ушкоджень потерпілому іншими особами, крім обвинуваченого, виключається. Тобто, суд виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Судом був прийнятий до розгляду цивільний позов потерпілого ОСОБА_5 до обвинуваченого ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної, моральної шкоди та відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а саме:

- про стягнення на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 20 000 гривень;

- про стягнення на його користь моральної шкоди сумі 100 000 гривень;

- про стягнення на його користь матеріальної шкоди сумі 150 000 гривень.

В обґрунтування позовних вимог цивільний позивач ОСОБА_5 зазначив, що в результаті вини, зі сторони обвинуваченого, йому були спричинені тілесні ушкодження, які згідно висновку судово - медичної експертизи №503 від 21.04.2023 року відносяться до ушкоджень середньої тяжкості.

29.03.2023 року він переніс операцію: первинна хірургічна обробка рваної рани зовнішньої поверхні лівого стегна.

04.04.2023 року він знову переніс повторну операцію.

Потерпілий не відновив стан свого здоров`я, у зв`язку із отриманими травмами та продовжує лікування та реабілітацію, на що він вимушений витрачати багато грошових коштів.

Розмір матеріальної шкоди складається з 145 000 тисяч гривень, що було витрачено на лікування, відновлення та реабілітацію та 5 тисяч гривень на ремонт мопеда.

Окрім того, спричиненими травмами, перенесеними стражданнями та розладом здоров`я і тривалою неможливістю повноцінно працювати, всім цим потерпілому завдано сильних душевних страждань та втрат немайнового характеру, що негативно вплинуло на його моральний стан у зв`язку з перенесеним стресом, фактом пошкодження його майна мопеда «Honda tact», погіршення його технічного і естетичного стану, тим самим потерпілому заподіяно моральну шкоду, розмір якої виходячи з принципів розумності та справедливості визначено у розмірі 100 000 гривень.

Крім того, позивачем понесені витрати на правову допомогу та юридичні консультації.

Цивільний відповідач ОСОБА_4 цивільний позов потерпілого визнав частково в частині матеріальної шкоди.

Розглядаючи позовні вимоги ОСОБА_5 суд виходить з наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч. 5 ст. 128 КПК України, цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими КПК України. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, не врегульовані КПК України, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч. 1 ст. 62 КПК України цивільним відповідачем у кримінальному провадженні може бути фізична або юридична особа, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, та до якої пред`явлено цивільний позов у порядку, встановленому цим Кодексом.

Згідно з частинами першою, другою, п`ятою статті 1187 ЦК джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів ..., що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого.

Зобов`язання про відшкодування майнової шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, виникає за таких умов: наявність шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи, яка завдала шкоди, та її результатом шкодою.

Аналіз досліджених під час судового засідання доказів дає суду підстави для висновків про те, що під час вчинення дорожньо транспортної пригоди ОСОБА_4 на законних підставах володів і користувався належним йому транспортним засобом, який створив підвищену небезпеку для потерпілого, отже, в силу закону саме він несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану злочинними діями.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача та понесеною позивачем матеріальною шкодою, суд керується положеннями п. 1, 2 п.п. 1, п. 3 ст. 22 ЦК України, відповідно до яких, особа, якій спричинені збитки, має право на їх відшкодування у повному обсязі.

Стаття 1166 ЦК України передбачає, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Розглядаючи цивільний позов в частині стягнення з відповідача ОСОБА_4 сум, затрачених позивачем на лікування та ремонт належного йому транспортного засобу, суд виходить з того, що позивачем не надано жодних доказів, які б підтверджували розмір заподіяної йому матеріальної шкоди у минулому чи доказів, які б могли підтверджувати передбачені витрати позивача на лікування, реабілітацію у майбутньому.

З урахуванням того, що цивільним позивачем не надано до суду доказів розміру понесеної ним матеріальної шкоди, суд в цієї частині позовних вимог залишає його вимоги про стягнення матеріальної шкоди без задоволення.

При розгляді питання про наявність причинного зв`язку між неправомірними діями відповідача ОСОБА_4 і понесеною позивачем ОСОБА_5 моральною шкодою, суд керується положеннями ст. 23 ЦК України, відповідно до яких, особа має право на відшкодування моральної шкоди, заподіяної внаслідок порушення її прав.

У відповідність до статті 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними діями, відшкодовується особою, що її заподіяла за наявності її вини.

У судовому засіданні підстави позову і вина відповідача у заподіянні ОСОБА_5 моральної шкоди злочинними діями доведена вищенаведеними доказами в їх сукупності.

Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує вимоги розумності і справедливості, приймає до уваги характер правопорушення та його наслідки, глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, майновий стан відповідача, враховує ступень працездатності відповідача, ступінь вини обвинуваченого в заподіянні моральної шкоди. Крім того, суд приймає до уваги, що цивільним відповідачем добровільно було відшкодована у значному розмірі (38 700 гривень) сума витрат, яку поніс цивільний позивач на лікування, що свідчить про намагання з боку ОСОБА_4 зменшити негативний вплив наслідків події на моральний стан потерпілого. З урахуванням вказаних чинників, на підставі яких визначається розмір моральної шкоди, суд вважає за необхідне вимоги ОСОБА_5 про стягнення з ОСОБА_4 моральної шкоди задовольнити частково в сумі 60 000 гривень.

Вирішуючи цивільний позов в частині стягнення з ОСОБА_4 витрат на правничу допомогу, суд виходить з наступного.

Для вирішення питання розподілу судових витрат підлягає встановленню:

1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;

2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, яка встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги.

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із:

1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг);

2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг);

3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт;

4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта.

Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою.

Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції. Зокрема заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України, заява №19336/04, п. 269).

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28 листопада 2002 року зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Розглянувши цивільний позов ОСОБА_5 в частині компенсації йому витрат на правничу допомогу, суд не знаходить підстав для його задоволення, оскільки позивачем не надано до суду жодного доказу понесення ним таких витрат, як під час досудового розслідування так і під час розгляду кримінального провадження у суду.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує за ч. 1 ст. 286 КК України, за ознаками: порушення правил безпеки дорожнього руху особою яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

При призначенні ОСОБА_4 покарання суд виходить із загальних засад призначення покарання, визначених в ст.ст. 50, 65 КК України.

Обставинами, що пом`якшують покарання ОСОБА_4 суд вважає можливим визнати часткове відшкодування потерпілому спричиненої шкоди та щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, судом не встановлено.

При обранні виду та визначенні міри покарання обвинуваченому суд враховує дані про особу обвинуваченого, його вік, стан здоров`я, характер та ступінь суспільної небезпечності скоєного ним злочину, яке відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

При призначенні покарання, крім наслідків вчиненого кримінального правопорушення, суд приймає до уваги обставини його вчинення, зокрема те, що кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_4 в умовах тимчасової втрати уважності за дорожньою обстановкою, без ознак грубого умисного порушення Правил дорожнього руху.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства, у зв`язку із чим, вважає можливим застосувати до нього покарання у вигляді штрафу. При цьому, суд вважає за необхідне призначати ОСОБА_4 додаткове покарання, передбачене санкцією ч.1 ст. 286 КК України як обов`язкове, у вигляді позбавлення права керування транспортними засобами.

Під час проведення досудового розслідування були залучені судові експерти, витрати на залучення яких склали 7647 гривень 36 копійок. Зазначені витрати у відповідності вимог ст. 122 КПК України відносяться до процесуальних витрат.

Частина 2 статті 124 КПК України передбачає, що у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Долю речових доказів суд вирішує у відповідності до ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-374 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51 000 тисячу гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 1 рік.

Арешт, накладений ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 03.04.2023 року, скасувати.

Речові докази, а саме:

- транспортні засоби автомобіль марки «Audi Allroad», державний номерний знак « НОМЕР_1 », який належить ОСОБА_4 та мопед марки «Honda Tact», рама НОМЕР_2 , який належить ОСОБА_10 , вважати повернутими їх законним власникам.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення на його користь матеріальної шкоди залишити без задоволення.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення на його користь моральної шкоди, - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_5 моральну шкоду у сумі 60 000 гривень.

Цивільний позов, заявлений потерпілим ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про стягнення на його користь витрат на професійну правничу допомогу, залишити без задоволення.

Судові витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз, які становлять 7647 гривень 36 копійок, стягнути з ОСОБА_4 на користь держави.

На вирок може бути подана сторонами апеляція до Одеського апеляційного суду через Хаджибейський районний суд міста Одеси протягом тридцяти діб від дня його проголошення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору, обвинуваченому та потерпілому.

Головуючий: ОСОБА_11