Справа №639/2907/25
Провадження №1-кп/639/284/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

5 серпня 2025 року м. Харків

Новобаварський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

захисника - адвоката ОСОБА_4 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000333 від 10.04.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Новобаварського районного суду м. Харкова перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

В судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. При цьому прокурор посилався на наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник адвокат ОСОБА_4 проти задоволення клопотання прокурора заперечували, просили змінити відносно обвинуваченого запобіжний захід на більш м`який.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали судової справи, суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Згідно з ч. 1, 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

- виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

- виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Суд враховує, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, санкцією якої передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Суд вважає, що на теперішній час є доведеним існування ризиків, передбачених п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість обвинуваченого ОСОБА_5 переховуватися від суду, можливість вчинити інші кримінальні правопорушення.

Так, тяжкий злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України, вчинення якого інкримінується ОСОБА_5 , передбачає можливість призначення покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, що вже само по собі може бути підставою та мотивом для обвинуваченого переховуватись від суду.

Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 не має міцних соціальних зв`язків (неодружений, утриманців не має), факт офіційного працевлаштування належними доказами не підтверджується, що надає можливості йому почати переховуватись від суду.

Таким чином, вказані обставини свідчать про підвищену суспільну небезпечність обвинуваченого ОСОБА_5 та можуть спонукати його до переховування від суду, з метою ухилення кримінальної відповідальності за вчинення тяжкого умисного злочину.

Суд враховує, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Зокрема, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Серйозність покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підтверджується даними про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який багаторазово притягувався до кримінальної відповідальності, в тому числі за вчинення корисливих злочинів, у даному кримінальному провадженні йому інкримінується вчинення кримінального правопорушення за наявності не знятої та не погашеної у встановленому законом порядку судимості. Крім цього, доказів того, що обвинувачений має законні джерела отримання заробітку, суду на даний час не надано, обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого він обвинувачується, свідчить про його схильність до вчинення злочинів, у зв`язку з чим існують достатні підстави вважати, що джерелом його доходів є протиправна діяльність. Крім того, припинення протиправної діяльності обвинуваченого ОСОБА_5 не було добровільним, а є наслідком діяльності правоохоронних органів.

Крім того, судом задоволено клопотання ОСОБА_5 про додатковий допит свідка ОСОБА_6 , що фактично не виключає ризику незаконного впливу на нього при зміні запобіжного заходу щодо обвинуваченого (п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України). Таким чином, на даний час наявність вказаного ризику встановлено судом.

Ризик же незаконного впливу на свідків на даний час відсутній через те, що допит свідка ОСОБА_7 судом проведений, від допиту свідка ОСОБА_8 сторони кримінального провадження відмовилися.

При вирішенні питання про продовження дії запобіжного заходу судом враховуються обставини, визначені ч. 1 ст. 178 КПК України, а саме: 1) тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_5 ; 2) вік та стан здоров`я обвинуваченого, який хоча і має ряд захворювань (ВІЛ-інфекція, І клінічна стадія, гепатит С), проте згідно довідки № 1374 від 13.06.2025 за підписом завідувача Харківської міської медичної частини № 27 філії ЦОЗ ДКВС України у Харківській та Луганській областях, екстреної медичної допомоги, додаткових обстежень, стаціонарного лікування, в тому числі за межами установи попереднього ув`язнення, не потпребує; 3) відомості про особу обвинуваченого ОСОБА_5 , який неодружений, жодних осіб на утриманні не має, що свідчить про те, що обвинувачений не має міцних соціальних зв`язків у місці постійного проживання; 4) відсутні об`єктивні відомості про те, що обвинувачений ОСОБА_5 до арешту офіційно був працевлаштований та мав законні джерела доходів.

Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, на теперішній час не зможе запобігти ризикам, передбаченим п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого ОСОБА_5 та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим стосовно нього необхідно продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Зазначені судом ризики не зменшились та не зникли, у зв`язку з чим відсутні правові підстави для зміни запобіжного заходу стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , у зв`язку з чим його клопотання про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на менш суворий задоволенню не підлягає.

Одночасно суд вважає необхідним залишити без змін розмір застави, встановлений відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2025 в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі 60560 грн. Вказаний розмір застави є мінімальним щодо осіб, які обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 193, 194, 196, 197, 199, 331, 372, 376, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 про продовження дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 задовольнити.

Продовжити стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в умовах Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 3 жовтня 2025 року включно.

Розмір застави, визначений відносно ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 24.04.2025, в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що дорівнює сумі 60 560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, залишити без змін.

Копію ухвали вручити прокурору та направити до ДУ «Харківський слідчий ізолятор» для залучення до матеріалів особової справи та вручення обвинуваченому ОСОБА_5 .

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1