Справа № 513/737/21
Провадження № 1-в/513/14/25
Саратський районний суд Одеської області

У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року Саратський районний суд Одеської області у складі: головуючої - судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , представника органу пробації ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с. Сарата Білгород-Дністровського району Одеської області подання в.о. начальника Білгород-Дністровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 про звільнення від покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Михайлівка Саратського району Одеської області, громадянина України, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого вироком Саратського районного суду Одеської області від 11 серпня 2021 року за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 160 годин громадських робіт,

у с т а н о в и в:

17 червня 2025 року в.о. начальника Білгород-Дністровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 звернулася до суду з поданням, в якому просить звільнити від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 .

Подання обґрунтовано тим, що вироком Саратського районного суду Одеської області від 11 серпня 2021 року ОСОБА_5 було засуджено за ч.2 ст.125 КК України до покарання у виді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт. Згідно інформації наданою т.в.о. старшого помічника начальника штабу з кадрів і строкової частини ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_7 від 23 грудня 2021 року, ОСОБА_5 прибув до військової частини ІНФОРМАЦІЯ_2 для проходження військової служби 03 червня 2021 року та зарахований до списків особового складу частини. В подальшому Білгород-Дністровським сектором №1 філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області, неодноразово були направлені запити до ВЧ НОМЕР_1 , з метою встановлення місця служби та перебування засудженого ОСОБА_5 , однак відповіді до теперішнього часу до сектору не надходили. Так, 02 червня 2025 року провідним інспектором пробації ОСОБА_4 було здійснено телефонний дзвінок до старости сіл Михайлівка та Долинка Саратської селищної ради Білгород-Дністровського району Одеської області ОСОБА_8 , яка в телефонній розмові повідомила про те, що ОСОБА_5 на протязі приблизно останнього року перебуває за місцем мешкання в с. Михайлівка та було надано номер мобільного телефону, який належить засудженому. 02 червня 2025 року інспектором органу пробації було повідомлено ОСОБА_5 про те, що йому необхідно з`явитися до органу пробації в найкоротші терміни. 03 червня 2025 року засуджений ОСОБА_5 прибув за викликом та надав пояснення та підтверджуючі документи в тому, що він не мав наміру ухилятися від відбування покарання у виді громадських робіт, та пояснив, що він дійсно 03 червня 2021 року був призваний на строкову військову службу до лав ЗСУ. Однак в зв`язку з вторгненням РФ на територію нашої держави, був змушений проходити службу з подовженим строком і згідно наданого витягу з наказу командира №154 від 28 травня 2024 року ВЧ НОМЕР_1 , ОСОБА_5 , який вислужив строки військової служби, встановлені Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу» відповідно до Указу президента України №149/2024 від 07 березня 2024 року був звільнений з військової служби у запас з 28 травня 2024 року і виключений зі списків особового складу. Після звільнення повернувся в рідне село і став мешкати в будинку тітки. На теперішній час працює водієм по найму в селі. Ухилятися наміру від відбування покарання не мав. На момент винесення обвинувального вироку, постановки на облік органом пробації та терміном виконання покарання перебував на військовій строковій службі. Не знав про вирок, коли дізнався відразу прибув до уповноваженого органу.

Вирок набрав законної сили 13 вересня 2021 року та 28 вересня 2021 року був отриманий до виконання Білгород-Дністровським районним сектором № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області.

На підставі ст. 80 КК України представник органу пробації просить вирішити питання про звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання щодо нього обвинувального вироку суду.

У судовому засіданні ОСОБА_5 пояснив підтримав подання та просив задовольнити. Також зазначив, що 03 червня 2021 року був признаний на строкову службу де перебував до 27 травня 2024 року, після проживав в с.Михайлівка, про вирок йому не було відомо, наміру ухилитись від його виконання не мав.

В судовому засіданні інспектор Білгород-Дністровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_4 просила подання задовольнити, посилаючись на обставини викладені у ньому.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти подання, оскільки дійсно пройшли строки давності виконання вироку суду.

Вивчивши та дослідивши матеріали справи, вислухавши думку прокурора, яка вважала можливим задовольнити подання, суд дійшов до висновку, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Судом встановлено, що 11 серпня 2021 року вироком Саратського районного суду Одеської області ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст.125 КК України та призначено покарання у виді 160 (сто шістдесят) годин громадських робіт.

Вирок набрав законної сили 13 вересня 2021 року.

Згідно вимог п.1 ч.1 ст.80 КК України особа звільняється від відбування покарання, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано впродовж двох років - у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі.

Відповідно до ч. 3 ст. 80 КК України перебіг давності зупиняється, якщо засуджений ухиляється від відбування покарання. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення засудженого від відбування покарання або з дня його затримання. У цьому разі строки давності, передбачені п.п. 1-3 ч. 1 цієї статті, подвоюються.

За змістом ч.4 ст.80 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення строків, зазначених у ч.1 та ч.3 цієї статті, засуджений вчинить новий злочин. Обчислення давності в цьому випадку починається з дня вчинення нового злочину.

Отже, ст. 80 КК України застосовується у разі, якщо у встановлений законом строк вирок суду не був виконаний за умови, що засуджений не ухилявся від відбування покарання, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності, та до закінчення строку виконання вироку не вчинив нового злочину, що є підставою для переривання строку давності.

Стаття 80 КК України передбачає нормативне регулювання інституту звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку та встановлює імперативні строки, сплив яких є безумовною підставою для звільнення засудженого від відбування призначеного йому покарання.

Положення ст.80 КК України свідчать, що держава втрачає право на виконання призначеного засудженому покарання лише у тих випадках, коли засуджений своєю поведінкою не перешкоджав процедурі його виконання.

За таких обставин застосування ст.80 КК України передбачає дослідження та встановлення судом терміну, протягом якого обвинувальний вирок не виконувався, збігу строку давності його виконання та факту ухилення засудженим від його відбування, що є підставою для зупинення перебігу такого строку давності.

Відповідно до правового висновку Верховного Суду України у справі №5-324кс15 (постанова від 24 грудня 2015 року) ухилення від відбування покарання, як підстава для зупинення строків давності виконання обвинувального вироку, є особливим юридичним фактом, який може бути підтверджений лише обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Редакція ч.3 ст.80 КК України певним чином співвідноситься зі статтями 389 та 390 цього Кодексу, оскільки ухилення від відбування покарання, про яке йдеться у ч.3 ст.80 Загальної частини КК України, у своєму конкретному прояві відповідає складу одного із злочинів, передбачених зазначеними статтями Особливої частини КК України. Отже, роблячи висновок про ухилення особи від відбування покарання при застосуванні ч.3 ст.80 КК України, суд тим самим фактично визнає її винною у вчиненні нового злочину. Таке правозастосування суперечить ч.1 ст.62 Конституції України, згідно з якою особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку та встановлено обвинувальним вироком суду. Таким чином, вирішувати питання про зупинення строків давності виконання обвинувального вироку суду можливо лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, яким особа буде визнана винною в ухиленні від відбування покарання.

Одним із видів покарання є громадські роботи (п. 4 ч. 1 ст. 51 КК України), які у розумінні статті 56 КК України є особливою формою державного примусу, що застосовується судом від імені держави з урахуванням принципу необхідності і достатності до особи, винної у вчиненні злочину, та полягають у виконанні у вільний від роботи чи навчання час безоплатних суспільно корисних робіт.

Оскільки в матеріалах справи відсутні дані про ухилення засудженого від відбування покарання, зокрема притягнення його до кримінальної відповідальності за ст.389 КК України, та про вчинення ним нового злочину до закінчення строку давності, то немає підстав вважати, що перебіг строку давності зупинявся чи переривався.

Відповідно до приписів ст.152 КВК України закінчення строків давності виконання обвинувального вироку є підставою для звільнення від відбування покарання.

Підстава для звільнення від відбування покарання у відповідності до положень ст.80 КК України складається з трьох обов`язкових елементів: закінчення (сплив) строків давності виконання обвинувального вироку; не ухилення особи від відбування призначеного їй покарання; не вчинення нею нового злочину.

Враховуючи вищенаведене, а також те, що на даний час закінчився визначений у п.1 ч.1 ст.80 КК України строк давності виконання обвинувального вироку Саратського районного суду Одеської області від 11 серпня 2021 року відносно ОСОБА_5 , факт ухилення ОСОБА_5 від відбування покарання не встановлений вироком суду, суд вважає, що подання підлягає до задоволення, оскільки наявні підстави для звільнення засудженого від відбування покарання на підставі п.1 ч.1 ст.80 КК України.

У зв`язку з викладеним суд вважає, що подання в.о. начальника Білгород-Дністровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 про звільнення засудженого ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку підлягає задоволенню.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст.537, 539 КПК України, ст.80 КК України, ст.152 КВК України, суд

п о с т а н о в и в:

Подання в.о. начальника Білгород-Дністровського районного сектору № 1 філії Державної установи «Центр пробації» в Одеській області ОСОБА_6 про звільнення від відбування покарання у зв`язку із закінченням строків давності виконання обвинувального вироку відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від відбування покарання, призначеного вироком Саратського районного суду Одеської області від 11 серпня 2021 року, за вчинення кримінального проступку, передбаченого ч.2 ст. 125 КК України, у виді 160 годин громадських робіт у зв`язку із закінченням строку давності виконання обвинувального вироку.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1