Справа № 177/1575/25
Провадження № 1-кп/177/188/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 червня 2025 року Криворізький районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участі: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в місті Кривому Розі обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань 02 червня 2025 року за №0000132 відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Лісопитомник Криворізького району Дніпропетровської області, офіційно не працюючого, з загальною середньою освітою, неодруженого, який на утриманні малолітніх, неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України,

встановив:

ОСОБА_4 11.05.2025 приблизно о 15 год. 15 хв. знаходився за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_2 , де між ним та його співмешканкою ОСОБА_6 виник словесний конфлікт на побутовому ґрунті. В цей момент до приміщення квартири за вказаною адресою повернулась донька ОСОБА_6 неповнолітня ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка, почувши конфлікт між дорослими, одразу зателефонувала своєму знайомому неповнолітньому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з проханням, щоб неповнолітній ОСОБА_8 прийшов до будинку неповнолітньої ОСОБА_7 для падання підтримки неповнолітній.

Одразу після цього неповнолітній ОСОБА_8 прийшов до будинку АДРЕСА_3 , де поруч з під`їздом № 4 за вказаною адресою його зустріла неповнолітня ОСОБА_7 . Надалі, неповнолітні ОСОБА_8 та ОСОБА_7 підійнялись на третій поверх до кв. АДРЕСА_4 за вищезазначеною адресою, щоб перевірити чи врегулювався конфлікт між дорослими.

В подальшому, 11.05.2025 приблизно о 15 год. 30 хв. ОСОБА_4 , перебуваючи в кв. АДРЕСА_5 , звернув увагу, що ОСОБА_6 , ігноруючи його, вийшла з приміщення квартири до під`їзду. Після цього ОСОБА_4 , будучи обуреним діями ОСОБА_6 , прослідував за ОСОБА_6 до під`їзду, де побачив неповнолітніх ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які спілкувались з ОСОБА_6 . В цей момент, у ОСОБА_4 раптово виник протиправний умисел, спрямований на заподіяння неповнолітньому ОСОБА_8 фізичного болю, оскільки неповнолітній ОСОБА_8 втрутився у їх сімейні справи.

Одразу після цього, ОСОБА_4 , знаходячись за вищезазначеною адресою, реалізуючи свій протиправний намір, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, перебуваючи на відстані витягнутої руки в положенні обличчям до обличчя неповнолітнього ОСОБА_8 , наніс неповнолітньому ОСОБА_8 правою рукою стиснутою в кулак не менше 1 (одного) удару в область лівої скроні, від чого неповнолітній потерпілий ОСОБА_8 відчув фізичний біль та втратив рівновагу, присівши на сходи. Після цього ОСОБА_4 залишив місце вчинення кримінального правопорушення, повернувшись до кв. АДРЕСА_5 .

Внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 , неповнолітньому потерпілому ОСОБА_8 заподіяно удар, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 126 КК України за ознаками умисного завдання удару, який завдав фізичного болю і не спричинив тілесних ушкоджень.

17.06.2025 між прокурором Криворізької східної окружної прокуратури ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні №0000132 від 02.06.2025 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участю його захисника адвоката ОСОБА_5 , досягнута угода про визнання винуватості, у відповідності до вимог ст. 472 КПК України.

Відповідно до умов угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю та беззастережно визнав під час досудового розслідування свою винуватість у вчиненому діянні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні.

Згідно вказаної угоди, сторони погоджуються на призначення ОСОБА_4 покарання за ч. 1 ст. 126 КК України у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що дорівнює 850 (вісімсот п`ятдесят) грн.

Сторонам угоди, судом роз`яснено наслідки укладення та затвердження зазначеної угоди, згідно з ч. 2 ст. 473 КПК України, а також про те, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості, відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право протягом встановлених строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення, звернутися до суду, який затвердив угоду, з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

Прокурор вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просить угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене покарання. Наслідки укладання та затвердження зазначеної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, прокурору відомі та зрозумілі.

Обвинувачений ОСОБА_4 в присутності захисника свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав повністю, беззастережно, суду пояснив, що розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, покарання, яке буде застосовано до нього у разі затвердження угоди судом. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку він уклав добровільно.

Законний представник неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 надала прокурору заяву про згоду на укладення угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню, в заяві неповнолітній потерпілий вказав, що наслідки угоди його роз`яснені, претензій майнового характеру потерпілий до обвинуваченого не має. Цивільний позов заявляти не буде. В судове засідання потерпілий та його законний представник не з`явилися, кожен окремо просили розглядати справу без участі.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 просив суд затвердити угоду, оскільки зміст останньої відповідає інтересам його підзахисного.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Відповідно до правил ст.ст. 468, 469 КПК України у кримінальному провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України, яке згідно зі ст. 12 КК України є кримінальним проступком.

У судовому засіданні встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин, сторони добровільно уклали угоду про визнання винуватості, зміст якої відповідає вимогам ст. 472 КПК України, та розуміють наслідки затвердження такої угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України. Покарання, яке узгоджено сторонами угоди, відповідає не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам справи, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання. Також суд враховує, що покарання визначено з урахуванням загальних засад призначення покарань, передбачених ст.ст. 65-67 КК України, а ОСОБА_4 у судовому засіданні однозначно заявив, що зможе реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Таким чином, при вирішенні питання про відповідність угоди вимогам ст. 474 КПК України, судом встановлено, що умови угоди про визнання винуватості не суперечать вимогам цього Кодексу, правова кваліфікація дій кримінального правопорушення вірна, умови угоди відповідають інтересам суспільства та не порушують прав, свобод, чи інтересів сторін або інших осіб, не встановлені підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, не є очевидною можливість не виконання обвинуваченим взятих на себе зобов`язань за угодою, фактичні підстави для невизнання винуватості відсутні.

Частиною 5 статті 469 КПК України визначено, що укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Відповідно до ч. 1 ст. 475 КПК України, якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду, і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Виходячи з викладеного, суд дійшов висновку про можливість затвердження угоди про визнання винуватості і призначення узгодженого сторонами покарання.

Цивільний позов не заявлявся, право на його пред`явлення потерпілому роз`яснено.

Речові докази та процесуальні витрати по даному провадженню відсутні.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 у рамках даного кримінального провадження не обирався.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 314, 368, 369, 370, 373-374, 468-470, 472-475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 17.06.2025 між обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 та прокурором Криворізької східної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 за наявності письмової згоди законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ОСОБА_9 , у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000132 від 02.06.2025 щодо ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 126 КК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 126 КК України та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 (п`ятдесяти) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень .

Роз`яснити ОСОБА_4 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено до Дніпровського апеляційного суду через Криворізький районний суд Дніпропетровської області протягом 30 днів з дня його проголошення в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення. Учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1