Провадження № 1-кп/761/1316/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 вересня 2025 року місто Київ

Шевченківський районний суд міста Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні Шевченківського районного суду м. Києва кримінальне провадження №0000020, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.06.2022 за обвинуваченням

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 111, ч. 6 ст. 1111 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора - ОСОБА_6 ,

захисника- ОСОБА_7 ,

обвинуваченого - ОСОБА_5 ,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Шевченківського районного суду міста Києва знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000020 від 29.06.2022, за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 2 ст. 111, ч. 6 ст. 1111 КК України.

Ухвалою від 17.07.2025 строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено до 14.09.2025, включно.

В судовому засіданні судом з урахуванням положень Кримінального процесуального закону щодо судового контролю за дотриманням прав обвинуваченого до спливу вказаного строку поставлене питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_5 під вартою відповідно до ст. 331 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 заявив клопотання про продовження відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, в обґрунтування якого зазначив, що підстави для застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не відпали, оскільки не перестали існувати ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, а саме, те, що обвинувачений ОСОБА_5 , обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, має зв`язки з представниками рф, може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та/або продовжити свою злочинну діяльність.

Захисник ОСОБА_7 просив відмовити в задоволенні клопотання прокурора щодо продовження відносно ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та обрати запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку свого захисника та також просив відмовити у задоволенні клопотання, оскільки має міцні соціальні зв`язки, на наміру переховуватися не має.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, суд дійшов висновку про наступне.

Метою застосування запобіжного заходу відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до рішень Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а і високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Так, Європейський Суд з прав людини у справі «Лабіта проти Італії» зазначив, що продовжуване утримання особи під вартою може бути виправдане у тій чи іншій справи лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають правило поваги до особистої свободи.

Ухвалою від 17.07.2025 строк тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 продовжено до 14.09.2025, включно.

При продовженні запобіжного заходу судом враховані ризики, що не зменшилися, а також обставини щодо тяжкості кримінальних правопорушень, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_5 , майновий та сімейний стан обвинуваченого, існування ризиків переховуватись від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення та/або продовжити свою злочинну діяльність.

На час розгляду в суді питання про доцільність продовження тримання обвинуваченого під вартою суд дійшов висновків, що вказані ризики суттєво не зменшились та не змінились.

Так, ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, за одне з яких передбачено покарання у виді позбавлення волі строком п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, ступінь суспільної небезпеки, тривалість та характер кримінальних правопорушень, у вчиненні яких ОСОБА_5 пред`явлено обвинувачення, продовження військової агресії рф, відтак останній може переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити свою злочинну діяльність.

Так, застосування запобіжного заходу необхідно для забезпечення судового розгляду, який з об`єктивних причин не закінчено на даний час.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосуванням інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

З урахуванням встановлених обставин суд вважає, що запобігти встановленим ризикам можливо лише шляхом продовження застосування обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою, але на строк, що не перевищує двох місяців, тобто до 06.11.2025.

Крім того, частина 4 ст. 183 КПК України передбачає чіткий перелік випадків, коли суд має право не визначати розмір застави, а саме, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-1142, 258-2586, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Враховуючи, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні особливо тяжких кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 111, 1111 КК України, суд вважає за необхідне при продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо обвинуваченого не визначати розмір застави у кримінальному провадженні відповідно до ч. 4 ст.183 КПК України з огляду також на висновки Європейського суду з прав людини щодо обов`язку суду своїм рішенням забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Керуючись ч. 3 ст. 331, ст. 369, ч. 2 ст. 376, КПК України, суд,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , до 06 листопада 2025 року, включно, без визначення розміру застави.

На ухвалу безпосередньо до Київського апеляційного суду прокурором, обвинуваченим, його захисником протягом п`яти днів з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3