Провадження № 1-в/470/13/25
Справа № 470/1113/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 липня 2025 року с-ще Березнегувате

Березнегуватський районний суд Миколаївської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні подання Баштанського районного сектору № 4 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській, Херсонській областях про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого:

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Озерівка Березнегуватського району Миколаївської області, українця, громадянина України, з загальною середньою освітою, розлученого, маючого на утриманні двох малолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого, військовозобов`язаного, військовослужбовця, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді бойового медика 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого та проживаючого за адресою АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 ,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до подання, вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 січня 2025 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.162 КК України до одного року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладенням відповідно до ст. ст.75,76 КК України, обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації. Вирок суду набрав законної сили 18 березня 2025 року та 19 березня 2025 року був прийнятий до виконання Баштанським районним сектором № 4 філії Державної установи "Центр пробації".

Орган пробації вважав, що засуджений ОСОБА_3 не проживає на території Баштанського району Миколаївської області, тому станом на 18 червня 2025 року направив клопотання до ВП № 2 Баштанського РВП ГУНП про проведення подальших розшукових заходів, та посилаючись на викладене, просив суд скасувати ОСОБА_3 звільнення від відбування призначеного судом покарання з випробуванням та направити останнього для відбування призначеного покарання.

В судове засідання начальник Баштанського районного сектору № 4 направила письмову заяву, в якій просила слухати справу за її відсутності та підтримання подання .

Прокурор Березнегуватського відділу Баштанської окружної прокуратури ОСОБА_4 вважала, що у задоволенні подання слід відмовити, як заявленому без належних правових підстав.

Засуджений ОСОБА_3 в судове засідання також не з`явився.

Розглянувши подання та матеріали долучені до нього, суд доходить наступного висновку.

Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про направлення звільненого від покарання з випробуванням для відбування покарання, призначеного вироком.

Згідно з ч. 1, п. 3 ч. 2 ст. 539 КПК України, питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом. Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого проживає засуджений, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 5, 8, 9, 13-3 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Судом встановлено, що вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 січня 2025 року ОСОБА_3 засуджено за ч.1 ст.162 КК України до одного року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України його звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на один рік, з покладенням відповідно до ст. ст.75,76 КК України, обов`язків періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання або роботи; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Вирок суду набрав законної сили 18 березня 2025 року та 19 березня 2025 року прийнятий до виконання Баштанським районним сектором № 4 філії Державної установи "Центр пробації".

Засуджений ОСОБА_3 неодноразово викликався до органу пробації з метою роз`яснення порядку і умов відбування покарання з випробуванням, та попередження про наслідки невиконання покладених обов`язків або систематичного вчинення адміністративних правопорушень, однак засуджений на виклики не прибув, за місцем проживання був відсутній. Разом з тим, матеріали особової справи не містять даних що засуджений протягом іспитового строку вчинив нове кримінальне правопорушення або притягався до адміністративної відповідальності.

У відповідності до вимог ч. 2 ст. 78 КК України та роз`яснень, що дані в п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання", суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК України, що свідчить про його небажання стати на шлях виправлення.

Згідно із ч. 2 ст. 166 КВК України подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення засудженого для відбування призначеного покарання вноситься до суду після застосування уповноваженим органом з питань пробації до засудженого письмового попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Частиною 3 ст. 166 КВК України встановлено, що у разі невиконання засудженим, звільненим від відбування покарання з випробуванням, обов`язків, визначених законом та покладених на нього судом, систематичного вчинення правопорушень, що тягнуть за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, уповноважений орган з питань пробації застосовує до нього письмове попередження про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання.

Відповідно до п. 10 постанови Пленуму Верховного суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», суд за поданням органу, який здійснює контроль за поведінкою засудженого, звільненого від відбування покарання з випробуванням, може прийняти рішення про скасування звільнення та про направлення засудженого для відбування призначеного покарання в разі невиконання покладених на нього обов`язків, визначених ст. 76 КК, або систематичного (три і більше разів) вчинення правопорушень, що потягли адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення.

Тобто безумовною підставою для скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням є встановлення умислу засудженого на ухилення від відбування покарання з випробуванням та контролю за його поведінкою, а також інші обставини, які свідчать про небажання засудженого стати на шлях виправлення.

Однак як з подання так і з досліджених судом доказів, не було встановлено обставин які б беззаперечно свідчити про небажання ОСОБА_3 стати на шлях виправлення та ухилення від виконання покладених на нього вироком суду обов`язків.

Крім цього, відповідно до ч.1 ст.163 КВК України нагляд за поведінкою осіб, звільнених від відбування покарання з випробуванням, протягом іспитового строку здійснюється уповноваженим органом з питань пробації за місцем проживання засудженого, а стосовно військовослужбовців - командирами військових частин. Аналогічні положення викладенні у п.1.1 розділу ІХ "Порядку здійснення нагляду та проведення соціально - виховної роботи із засудженими до покарання не пов`язаного з позбавленням волі", затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 29 січня 2019 року № 272/5 .

З вироку Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 січня 2025 року убачається, що засуджений ОСОБА_3 на час вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.162 КК України був військовослужбовцем та проходив військову службу на посаді бойового медика 2 механізованого взводу 1 механізованої роти 3 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Однак начальник Баштанського районного сектору № 4 філії державної установи «Центр пробації» зазначену суттєву обставину залишила поза увагою, та з відповідним запитом до військової частини НОМЕР_1 з метою з`ясування питання перебування ОСОБА_3 на військовій службі не звернулася.

Враховуючи вищевказане суд доходить висновку про відсутність підстав для задоволення подання про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням та направлення засудженого ОСОБА_3 для відбування призначеного вироком суду покарання.

На підставі викладеного, керуючись ст.166 КВК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні подання Баштанського районного сектору № 4 філії Державної установи "Центр пробації" в Миколаївській, Донецькій, Луганській, Херсонській областях про скасування звільнення від відбування покарання з випробуванням і направлення для відбування призначеного покарання засудженого ОСОБА_3 за вироком Березнегуватського районного суду Миколаївської області від 06 січня 2025 року - відмовити.

На ухвалу суду протягом семи днів з моменту її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Миколаївського апеляційного суду через Березнегуватський районний суд Миколаївської області.

Суддя ОСОБА_1