ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1311/25 Справа № 204/255/21 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 червня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_8 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали кримінального провадження № 0001288 за апеляційною скаргою прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Синельникове Дніпропетровської області, громадянин України, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий: - 26.08.2021 року Красногвардійським районним судом м. Дніпропетровська за ч.3 ст.307 КК України до 12 років позбавлення волі з конфіскацією майна. Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 23.05.2022 року вирок змінено та призначено покарання у виді 10 років позбавлення волі з конфіскацією майна,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі прокурор просить вирок суду скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України, обмежився лише перерахуванням всіх доказів сторони обвинувачення, не навівши при цьому докладних мотивів, з яких він відкинув одні та надав перевагу іншим, лише вказавши, що надані стороною обвинувачення докази не містять доказів вчинення ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, при цьому, жоден доказ, наданий стороною обвинувачення, не був судом першої інстанції визнаний недопустимим з огляду на приписи ст.87 КПК України.

Стверджує, що матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій зафіксовано систематичні зустрічі обвинуваченого із ОСОБА_9 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, у тому числі, 21.02.2020 року та телефонні розмови ОСОБА_8 , які стосувалися неодноразового замовлення у великих об`ємах «кислоти», «ізопропилового спирту», йоду, фосфору, гексану, придбання «краски., что поднимает настроение», «водички», постійне очікування та отримання посилок, які необхідно «попробовать, что там оно придет, как пробное».

Окрім того, 09.07.2020 року в ході обшуку в квартирі за місцем фактичного проживання ОСОБА_8 було виявлено та вилучено грошові кошти номіналом 200 грн у кількості 2 купюр, які до цього були передані ОСОБА_9 залегендованою особою ОСОБА_10 , під час проведення оперативної закупки, однак суд не дослідив матеріали щодо отримання вказаних коштів ОСОБА_9 .

Зазначає, що посилання суду на те, що досудовим розслідуванням не встановлювався факт належності обвинуваченому вилучених з будинку за адресою: АДРЕСА_3 , речей, а також не призначалося та не проводилося будь-яких експертиз для встановлення наявності у вилучених предметах наркотичних чи психотропних речовин чи можливості їх використання для виготовлення вказаних речовин, - є безпідставними, оскільки питання призначення та проведення експертизи судом не вивчалося, не встановлювався навіть власник вказаного майна. Водночас вказані речі та предмети визнані речовими доказами та в межах кримінального провадження №0000576 проведено судову хімічну експертизу.

Також сторона захисту в судовому засіданні 12.06.2023 року заявляла про необхідність безпосереднього дослідження судом сліп-пакетів, пакетів з медихроналом та інших речей, вилучених під час обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_3 , та перегляді відповідних відеозаписів проведення слідчих дій, однак суд обмежився дослідженням в судовому засіданні лише мобільних телефонів та ноутбуку обвинуваченого, у зв`язку з чим, не надав належної оцінки усім речовим доказам у своїй сукупності.

Таким чином, суд вирішив питання щодо долі вказаних речових доказів, не з`ясувавши ні природу цих речей, ні їх призначення, ні способу їх використання власником.

Вказує на те, що під час перегляду в судовому засіданні 09.02.2023 року відеозапису обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_3 від 09.07.2020, суд не зміг забезпечити перегляд відеозаписів, долучених до матеріалів справи. На клопотання прокурора про необхідність виклику спеціаліста для забезпечення відтворення відеодоказів, судом зазначено, що ним вже використано всі можливі способи.

Таким чином, залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення.

Зазначає, що суд, ухвалюючи рішення, акцентував увагу на листі-інформуванні Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області та зазначив, що вказаний документ не може слугувати доказом вини ОСОБА_8 , однак причини прийняття такого рішення судом не зазначено.

Також судом не взято до уваги та не здійснено аналіз результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_8 , не надано належної оцінки відмові обвинуваченого у наданні зразків голосу для проведення відповідних експертиз.

Звертає увагу на те, що судом було порушено таємницю наради суддів, оскільки у вказаному кримінальному провадженні суд вийшов до нарадчої кімнати 09.01.2025 року для ухвалення судового рішення, а оголосив вирок суду після виходу з нарадчої кімнати 13.01.2025 року. Водночас, згідно із даними Єдиного державного реєстру судових рішень, суддя ОСОБА_1 , перебуваючи в нарадчій кімнаті, здійснювала розгляд інших справ з ухваленням рішень з процесуальних питань, а саме: - 10.01.2025 року розглянула матеріали про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та прийняла постанову про повернення матеріалів для направлення на розгляд до належного суду (справа №191/134/25); - 10.01.2025 року постановила ухвалу про прийняття до розгляду позову АТ «ОТП БАНК» про стягнення кредитної заборгованості з фізичної особи та відкриття провадження (справа №191/131/25).

Вироком Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року ОСОБА_8 визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України та виправдано у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення; також вирішено питання щодо речових доказів.

Органом досудового слідства ОСОБА_8 обвинувачується в тому, що він у лютому 2020 року (більш точний час слідством не встановлено), перебуваючи на території м. Синельникове Дніпропетровської області, достовірно знаючи установлений в Україні порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, а так само про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, діючи умисно, не маючи ліцензії на їх виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання та збут, з метою особистого незаконного збагачення розробив злочинний план із незаконного виготовлення психотропної речовини - метамфетамін у великих розмірах з метою його збуту наркозалежним особам на території Дніпропетровської області, а також збуту такої психотропної речовини.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 залучив до зазначеного злочинного плану раніше знайомого ОСОБА_9 , матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, з яким вступив у змову на вчинення кримінального правопорушення, попередньо розподіливши між собою ролі наступним чином.

Відповідно до відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_8 повинен був із надійного джерела отримувати прекурсор, необхідний для незаконного виготовлення психотропної речовини - метамфетамін у великих розмірах, та у подальшому у попередньо підготовленому місці -«лабораторії», із застосуванням попередньо підготовлених матеріалів та засобів, незаконно виготовляти психотропну речовину - метамфетамін у великих розмірах та передавати таку речовину особі, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження.

Особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, відповідно до відведеної йому ролі у вчиненні кримінального правопорушення, повинен був знаходити наркозалежних осіб на території Дніпропетровської області та незаконно збувати таким особам раніше незаконно виготовлену та передану йому ОСОБА_8 психотропну речовину - метамфетамін у великих розмірах.

На виконання свого злочинного умислу ОСОБА_8 , у невстановлений слідством час, але не пізніше 20.02.2020 року, прибув до попередньо підготовленого місця - «лабораторії», розташованої на території Синельниківського району Дніпропетровської області (більш точне місце слідством не встановлено), маючи при собі попередньо підготовлені матеріали та засоби, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, достовірно знаючи установлений в Україні порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, а так само про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, діючи умисно, не маючи ліцензії на їх виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання та збут психотропних речовин, незаконно виготовив з метою збуту речовину, яка містить у своєму складі психотропну речовину - метамфетамін, загальною масою в перерахунку на масу речовини 2,8673 грама, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000 є великим розміром.

У подальшому ОСОБА_8 , у невстановлений слідством час, але не пізніше 20.02.2020 року, реалізуючи свій умисел, направлений на незаконний збут психотропної речовини - метамфетамін, у великому розмірі, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з особою, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, достовірно знаючи установлений в Україні порядок обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів, а так само про відповідальність за незаконний обіг наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, діючи умисно, не маючи ліцензії на їх виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання та збут психотропних речовин, передав особі, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, раніше незаконно виготовлену речовину, яка містить у своєму складі психотропну речовину - метамфетамін, загальною масою в перерахунку на масу речовини 2,8673 грама, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000 є великим розміром, тим самим незаконно збув таку психотропну речовину.

У подальшому особа, матеріали відносно якого виділено в окреме провадження, діючи відповідно до раніше розробленого плану та відведеної ролі у вчиненні кримінального правопорушення, усвідомлюючи протиправність своїх дій, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , реалізуючи умисел на незаконний збут психотропної речовини - метамфетаміну, 21.02.2020 року, перебуваючи у приміщенні гаражу за адресою: АДРЕСА_4 , у період часу з 14.12 годин по 17.49 годин, під контролем працівників правоохоронного органу передав ОСОБА_10 (дані особи змінено у зв`язку із вжиттям до останнього заходів безпеки) 2 сліп-пакети із порошкоподібною речовиною світло-жовтого кольору масою 2 грама та 8 грам, які відповідно до висновку експерта № 13/1/945СЕ-20 від 10.04.2020 містять у своєму складі психотропну речовину - метамфетамін, загальною масою в перерахунку на масу речовини 2,8673 г, що відповідно до наказу Міністерства охорони здоров`я України «Про затвердження таблиць невеликих, великих та особливо великих розмірів наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів, які знаходяться у незаконному обігу» №188 від 01.08.2000, є великим розміром, та тим самим незаконно збув таку психотропну речовину.

Заслухавши суддю-доповідача, прокурора, яка підтримала доводи своєї апеляційної скарги, обвинуваченого та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Частинами 1, 2 ст. 2 КК України передбачено, що підставою для кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом. Особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вини не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду.

Відповідно до п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Згідно із положеннями ч. 3 ст. 62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях.

За ч. 2 ст. 17 КПК України ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватості особи поза розумним сумнівом.

Згідно з положеннями ч. 4 вказаної статті усі сумніви щодо доведеності винуватості особи тлумачаться на користь такої особи.

При цьому, як передбачає ч. 6 ст. 22 цього Кодексу, суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Згідно із ч. 1 ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених ч. 2 цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках - на потерпілого. Тобто тягар доведення винуватості обвинуваченого покладено на сторону обвинувачення.

Відповідно до ч. 1 ст. 373 КПК України суд ухвалює виправдувальний вирок у разі, якщо не доведено, що: було вчинено кримінальне правопорушення, в якому обвинувачується особа; кримінальне правопорушення вчинено обвинуваченим; у діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 374 КПК України мотивувальна частина виправдувального вироку має містити підстави для виправдання обвинуваченого та мотиви, виходячи з яких, суд відкидає докази обвинувачення.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Колегія суддів вважає, що суд першої інстанції належним чином дослідив всі зібрані по справі докази в їх сукупності, надав їм належну оцінку, правильно встановив фактичні обставини справи та обґрунтовано виправдав ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінальне правопорушення.

Доводи прокурора щодо доведення винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, не є слушними з огляду на таке.

Так, суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, послався на те, що надані стороною обвинувачення докази не містять доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, оскільки як за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дії зняття інформацій з транспортних телекомунікаційних мереж за номерами мобільних телефонів, що належать ОСОБА_8 , та візуального спостереження за ОСОБА_8 , так і за результатами проведення обшуків у квартирі за місцем проживання ОСОБА_8 та автомобілі, що перебуває у його користуванні, не було встановлено фактів, які б підтверджували викладені в обвинувальному акті обставини, а саме отримання ОСОБА_8 з надійного джерела прекурсору, необхідного для незаконного виготовлення психотропної речовини - метамфетамін у великих розмірах, та у подальшому виготовлення вказаної психотропної речовини та її збут чи передачу для збуту ОСОБА_9 .

Посилання прокурора на те, що суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_8 , жоден доказ, наданий стороною обвинувачення, не визнав недопустимим, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки судом ОСОБА_8 виправдано, у зв`язку з ненаданням стороною обвинувачення переконливих доказів вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, що, в свою чергу, передбачає неналежність таких доказів, тоді як відповідно до ч. 1 ст. 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.

Твердження прокурора, що матеріалами негласних слідчих (розшукових) дій зафіксовано систематичні зустрічі обвинуваченого із ОСОБА_9 , матеріали щодо якого виділені в окреме провадження, у тому числі, 21.02.2020 року та телефонні розмови ОСОБА_8 , які стосувалися неодноразового замовлення у великих об`ємах «кислоти», «ізопропилового спирту», йоду, фосфору, гексану, придбання «краски, что поднимает настроение», «водички», постійне очікування та отримання посилок, які необхідно «попробовать, что там оно придет, как пробное», колегія суддів вважає такими, що не можуть беззаперечно доводити наявність відповідного у ОСОБА_8 умислу на виготовлення та збут психотропної речовини, оскільки матеріали провадження не містять відомостей про те, що під час проведення органами досудового розслідування обшуків автомобілів, квартири в м. Дніпро та будинку в м. Синельникове було виявлено психотропні речовини або, що на вилучених речах наявні психотропні речовини.

Доводи апеляційної скарги про те, що в ході обшуку квартири ОСОБА_8 було виявлено та вилучено грошові кошти номіналом 200 грн у кількості 2 купюр, які до цього були передані ОСОБА_9 залегендованою особою ОСОБА_10 , під час проведення оперативної закупки, - не є слушними, оскільки суд у вироку обгрунтовано послався на те, що вилучені грошові кошти не можуть підтверджувати збут психотропної речовини саме ОСОБА_8 , оскільки вказані кошти могли бути отримані ним в будь-який спосіб, з чим погоджується колегія суддів. Прокурором в апеляційній скарзі вказані висновки суду не спростовано.

Посилання прокурора на те, що суд не дослідив матеріали щодо отримання ОСОБА_9 грошових коштів під час проведення оперативної закупки, - є безпідставним, оскільки судом першої інстанції було досліджено протокол за результатами проведення негласної слідчої дії від 24.02.2020 контроль за вчиненням злочину у формі оперативної закупки психотропної речовини «метамфетамін» у ОСОБА_9 за адресою: АДРЕСА_5 , відповідно до якого ОСОБА_9 збув ОСОБА_10 психотропну речовину за грошові кошти в сумі 520 грн (т.5 а.с.170/1 170/5), водночас зазначене не спростовує тієї обставини, що виявлені у обвинуваченого грошові кошти, які були отримані ОСОБА_9 під час збуту психотропної речовини, могли бути отримані в будь-який інший спосіб та не доводить умислу ОСОБА_8 на незаконний збут психотропної речовини за попередньою змовою групою осіб.

Твердження прокурора, що речі та предмети, вилучені з будинку за адресою: АДРЕСА_3 , визнані речовими доказами та в межах кримінального провадження №0000576 проведено судову хімічну експертизу, - не вказують на винуватість ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України, оскільки матеріали кримінального провадження № 0001288 не містять висновку судово-хімічної експертизи, проведеної у виділеному провадженні №0000576, при цьому, стороною обвинувачення вказаний висновок експерта не був долучений як під час розгляду справи судом першої інстанції, так і під час його апеляційного перегляду, що, в свою чергу, позбавляє суд можливості встановити, що вилучені речовини є психотропними чи на вилучених речах наявні психотропні речовини.

Таким чином, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про те, що протокол обшуку будинку за вказаною вище адресою та протокол визнання речовими доказами речей, які були вилучені під час вказаного обшуку, - не доводять винуватості обвинуваченого ОСОБА_8 в інкримінованому йому злочині.

Доводи прокурора про те, що стороною захисту було заявлено клопотання про дослідження судом сліп-пакетів, пакетів з медихроналом та інших речей, вилучених під час обшуку будинку, однак суд обмежився дослідженням в судовому засіданні лише мобільних телефонів та ноутбуку обвинуваченого, підтверджуються журналом та технічним записом судового засідання від 12.06.2023 року, відповідно до якого захисником ОСОБА_11 було заявлено вказане прокурором клопотання, внаслідок якого судом було зобов`язано прокурора надати в наступне судове засідання речові докази (а.п.224-225 т.2). З матеріалів провадження вбачається, що стороною обвинувачення речові докази (телефони та ноутбуки) були надані в судове засідання 25.03.2024 року (а.п.74-75 т.6). Адвокат ОСОБА_7 , яка Регіональним центром з надання безоплатної вторинної правової допомоги у Дніпропетровській області на підставі ухвали суду від 02.11.2023 року була призначена захисником ОСОБА_8 , в судовому засіданні 25.03.2024 року заявила щодо дослідження лише вилученої під час обшуку техніки. Судом першої інстанції в судовому засіданні було досліджено надані прокурором телефони та ноутбуки, зауважень від сторін захисту та обвинувачення щодо не дослідження інших речових доказів - не було, а тому зазначене не може свідчити про те, що при дослідженні речових доказів судом були порушені вимоги КПК України.

Посилання прокурора на те, що суд вирішив питання щодо долі вказаних речових доказів, не з`ясувавши ні природу цих речей, ні їх призначення, ні способу їх використання власником, колегія суддів вважає безпідставним, оскільки відповідно до кримінального процесуального законодавства обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на сторону обвинувачення безпосередньо у судовому засіданні. З матеріалів провадження вбачається, що суд першої інстанції, провів судовий розгляд цього кримінального провадження в межах висунутого обвинувачення, дотримуючись принципів змагальності сторін та свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості, стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що вилучені у обвинуваченого речі використовувалися ним для виготовлення психотропної речовини. Також суд першої інстанції, виправдовуючи ОСОБА_8 за ч. 2 ст.307 КК України, питання щодо речових доказів вирішив відповідно до ст. 100 КПК України, а саме, вилучені під час обшуків речові докази повернув обвинуваченому ОСОБА_8 .

Твердження прокурора, що під час перегляду в судовому засіданні 09.02.2023 року відеозапису обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_3 від 09.07.2020, суд не зміг забезпечити перегляд відеозаписів, долучених до матеріалів справи, а тому залишилися недослідженими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого судового рішення, - не є слушним, оскільки з журналу та технічного запису судового засідання від 09.02.2023 вбачається, що суд повідомив, що в попередньому судовому засіданні вони зупинилися на дослідженні, в тому числі, відеозапису обшуку, який був пустим. Прокурором у цьому судовому засіданні суду був наданий флеш-накопичувач з відеозаписом обшуку, однак секретарем судового засідання при відкритті вказаного флеш-накопичувача було зазначено щодо відсутності доступу до вказаного запису, внаслідок чого судом було зазначено, що вони можуть повернутися до цього питання, якщо прокурором буде надано на дослідження вказаний відеозапис. Відповідно до журналу та технічного запису судового засіданні від 12.06.2023 року прокурором було зазначено, що в наступне судове засідання він надасть відеозапис обшуку, що прокурором зроблено не було, так як матеріали провадження не містять відеозапису обшуку будинку за адресою: АДРЕСА_3 від 09.07.2020, який би відкрився та який можна було б дослідити. Таким чином, колегія суддів вважає, що судом першої інстанції було вжито заходи для дослідження вказаного відеозапису обшуку, що не свідчить про істотне порушення КПК України чи неповноту судового розгляду.

Окрім того, колегією суддів при підготовці до розгляду вказаного кримінального провадження також встановлено, що наявні в матеріалах провадження дві карти Micro SD, на яких зафіксований обшук за адресою: АДРЕСА_3 , та які знаходяться на а.п. 33/1 т. 5, - не відкриваються, що підтверджується актом Дніпровського апеляційного суду від 17.06.2025 року.

Доводи апеляційної скарги про те, що суд, ухвалюючи рішення, зазначив, що лист-інформування Управління Служби безпеки України у Дніпропетровській області не може слугувати доказом вини ОСОБА_8 , однак причини прийняття такого рішення судом не зазначено, - не є слушними, оскільки відповідно до ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів. Лист-інформування не може вважатися доказом в розумінні ст. 84 КПК України.

Посилання прокурора на те, що судом не взято до уваги та не здійснено аналіз результатів проведення негласних слідчих (розшукових) дій відносно ОСОБА_8 , - є безпідставним, оскільки з вироку суду вбачається, що суд, дослідивши надані стороною обвинувачення докази, в тому числі протоколи за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, дійшов висновку, що жоден з них не містить доказів вчинення обвинуваченим ОСОБА_8 інкримінованого йому злочину, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які висновки експертів отримані у цьому кримінальному провадженні чи долучені до цього провадження, які були отримані в іншому провадженні, тому неможливо встановити про які речовини зазначено в протоколах НСРД («кислота», «ізопропиловий спирт», йод, фосфор, гексан, «краска, что поднимает настроение», «водичка») та чи можуть ці речовини бути використані для виготовлення метамфетаміну.

Колегія суддів вважає, що докази винуватості ОСОБА_8 за ч. 2 ст. 307 КК України, на які посилаються органи досудового розслідування, перевірені судом, та згідно із ст. 94 КПК України належним чином оцінені з точки зору їх допустимості, належності, достовірності та достатності.

Твердження прокурора, що судом не надано належної оцінки відмові обвинуваченого у наданні зразків голосу для проведення відповідних експертиз, - не є слушним, оскільки вказана обставина не свідчить про підтвердження винуватості ОСОБА_8 в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні, окрім того, така відмова обвинуваченого є його правом.

Таким чином, перевіривши доводи апеляційної скарги прокурора щодо неповноти судового розгляду, невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, істотних порушень вимог вимог кримінального процесуального закону, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає їх безпідставними, оскільки суд першої інстанції забезпечив сторонам усі можливості для реалізації своїх прав у судовому засіданні в рамках кримінального процесуального закону, проте сторона обвинувачення не надала як суду першої інстанції, так і суду апеляційної інстанції достатніх, належних та допустимих доказів, які б у своїй сукупності поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України.

Доводи апеляційної скарги про те, що судом було порушено таємницю наради суддів, оскільки у вказаному кримінальному провадженні суд був у нарадчій кімнаті з 09.01.2025 року до 13.01.2025 року, водночас, суддя ОСОБА_1 10.01.2025 року розглянула: - матеріали про притягнення особи до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 172-20 КУпАП та прийняла постанову про повернення матеріалів для направлення на розгляд до належного суду (справа №191/134/25); - постановила ухвалу про прийняття до розгляду позову АТ «ОТП БАНК» про стягнення кредитної заборгованості з фізичної особи та відкриття провадження (справа №191/131/25), - є безпідставними з огляду на таке.

Відповідно до листа Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05.06.2025 № 204/255/21/25144/2025 суддею ОСОБА_1 , в період її перебування в нарадчій кімнаті по цьому кримінальному провадженню, процесуальні рішення не виносились, також суддя поза межами нарадчої кімнати не спілкувалась з учасниками процесу чи іншими особами з приводу справи, що розглядалась; інші особи не перебували в нарадчій кімнаті; не розглядались інші справи під час перебування судді в нарадчій кімнаті. В період з 10.01.2025 по 13.01.2025 суддею ОСОБА_1 до ЄДРСР було відправлено сім ухвал про відкриття провадження. Також в провадженні судді ОСОБА_1 перебувала адміністративна справа №191/134/25. 14.01.2025 року постанова від 10.01.2025 року по цій справі була відправлена до ЄДРСР, однак, того ж дня, а саме 14.01.2025 року постановою судді виправлено описку в постанові від 10.01.2025 року, та вирішено вважати правильною датою винесення постанови - 14.01.2025 року.

Відповідно до правового висновку Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24 лютого 2020 року у справі № 128/2455/15-к з урахуванням положень ст. 367 КПК України, вчинення процесуальних дій та ухвалення суддями (суддею) під час перебування в нарадчій кімнаті по кримінальному провадженні судових рішень по інших справах, слід вважати порушенням таємниці наради суддів, яке на підставі ч. 1 ст.412 КПК України може бути визнано істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону у разі, коли воно за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи перешкодило або могло перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення, тобто в тих випадках, коли вказане порушення обґрунтовано ставить під сумнів незалежність та неупередженість суддів (судді) при обговоренні та ухваленні відповідного судового рішення.

Колегією суддів не встановлено, що суддею ОСОБА_1 у цьому кримінальному провадженні було порушено таємницю нарадчої кімнати, так як відповідно до наданого судом листа постанова по адміністративній справі фактично була постановлена 14.01.2025, тобто після виходу судді з нарадчої кімнати, відправлення до ЄДРСР семи ухвал про відкриття провадження, під час перебування судді у нарадчій кімнаті, - не може свідчити про істотне порушення вимог КПК України, при цьому прокурор в апеляційній скарзі не зазначив, яким чином вказані обставини за своїм характером та з огляду на обставини конкретної справи перешкодили або могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законне та обгрунтоване рішення. Таким чином, з огляду на вищевказаний висновок Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, колегія суддів відхиляє цей довід прокурора.

З урахуванням наведеного, колегія суддів вважає, що суд першої інстанції, ухвалюючи виправдувальний вирок, дослідив та зробив аналіз доказів, що були надані стороною обвинувачення, а тому обґрунтовано виправдав ОСОБА_8 у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, у зв`язку з чим апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає, а вирок слід залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_6 на вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року - залишити без задоволення.

Вирок Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 13 січня 2025 року щодо ОСОБА_8 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції, а обвинуваченим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4