Cправа №505/1606/20
Провадження №1-кп/505/229/2025
УХВАЛА

Іменем України

23.07.2025 Подільський міськрайонний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду м.Подільськ Одеської області в режимі відеоконференції за допомогою онлайн-сервісу ВКЗ з використанням прокурором ОСОБА_3 власних технічних засобів, кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000024 від 06.01.2020, щодо

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Котовськ Одеської області, громадянина України, з середньою освітою, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.2 ст.125 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 06.01.2020 близько 19 години 30 хвилин, перебуваючи біля багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , помітив раніше знайомого йому ОСОБА_6 , який прямував вздовж будинку, після чого біля під`їзду №4 останній, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, вступив в конфлікт з потерпілим ОСОБА_6 .

Під час спілкування з ОСОБА_6 , на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин у ОСОБА_5 винник раптовий умисел на спричинення потерпілому ОСОБА_6 тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , ОСОБА_5 , знаходячись біля під`їзду №4 квартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин в ході суперечки, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, умисно, протиправно, повалив ОСОБА_6 з ніг та почав наносити йому удари руками та дерев`яною палицею (яку поперед забрали у потерпілого ОСОБА_6 ) в область обличчя, голови та тулубу, внаслідок чого спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді множинних забійних ран і саден волосяної частини голови, забій м`яких покровів голови та обличчя, синців повік обох очних ділянок, забійні рани 2 пальця лівої кісті, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я.

Після цього ОСОБА_5 з місця вчинення злочину зник.

Крім того, ОСОБА_5 06.01.2020 біля 19 години 45 хвилин, перебуваючи біля під`їзду №4 квартирного будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , побачив на землі рюкзак, який належить ОСОБА_6 , який останній не забрав після нанесення йому тілесних ушкоджень, в зв`язку з чим він вирішив заволодіти вказаним рюкзаком.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна ОСОБА_5 , користуючись тим, що навколо відсутні сторонні особи, які б могли завадити його діям, впевнившись, що його ніхто не бачить, умисно, протиправно, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, заволодів належним ОСОБА_6 рюкзаком марки «Gold Ве» вартістю 50 гривень 60 копійок, в якому знаходилось майно потерпілого, а саме: рибина копчена «Скумбрія» вартістю - 158 гривень 27 копійок, бейсбольна бита довжиною 50 см вартістю - 176,00 гривень, ніж марки «MIL - ТЕС KAMPFMESSER MIT GUMMIGRIFF Black» вартістю - 246 гривень 33 копійки, шкіряні ножни від ножа вартістю - 216 гривень 67 копійок.

Після чого ОСОБА_5 з викраденим майном з місця скоєння злочину зник, чим своїми діями спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальний збиток на загальну суму 847 гривень 87 копійок.

Прокурор заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України з підстав, передбачених ст.49 КК України, а також закрити кримінальне провадження за ч.1 ст.185 КК України у зв`язку із декриміналізацією на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_4 також заявив клопотання про звільнення ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України з підстав, передбачених ст.49 КК України, а також закрити кримінальне провадження за ч.1 ст.185 КК України у зв`язку із декриміналізацією.

Обвинувачений ОСОБА_5 клопотання прокурора та захисника просив задовольнити. При цьому обвинувачений у судовому засіданні вину визнав та зазначив, що йому зрозумілі суть обвинувачення та підстава звільнення від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України, яка не означає його виправдання чи визнання його невинним, тобто що ця підстава не є реабілітуючою. Також зазначив, що йому зрозуміла суть закриття кримінального провадження за ч.1 ст.185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився з невідомих суду причин.

Суд, заслухавши клопотання прокурора та захисника про закриття кримінального провадження, думку обвинуваченого, дійшов такого висновку.

Щодо клопотання про закриття кримінального провадження за ч.2 ст.125 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Згідно зі ст.44 КК України, особа, яка вчинила злочин, звільняється від кримінальної відповідальності у випадках, передбачених цим Кодексом.

За змістом статей 284, 288 КПК підставами для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність відповідної норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження на цих підставах.

Отже, наявність таких умов є правовою підставою для прийняття судом рішення про звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності. Визнання підозрюваним, обвинуваченим своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення як обов`язкової умови такого звільнення кримінальним процесуальним законом не передбачено.

Відповідно до положень ст.63 Конституції України та ст.18 КПК України жодну особу не може бути примушено визнати свою вину у вчиненні кримінального правопорушення або примушено давати пояснення чи показання, які можуть стати підставою для її підозри або обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення.

Виходячи з цих положень закону визнання винуватості є правом, а не обов`язком підозрюваного, обвинуваченого, а отже невизнання особою своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення за наявності його згоди на звільнення від кримінальної відповідальності не може бути перешкодою в реалізації ним свого права на таке звільнення та правовою підставою для відмови судом у задоволенні заявленого клопотання. Передбачений законом інститут звільнення підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності не пов`язує такого звільнення з визнанням ними своєї вини у вчиненні злочину.

Відповідно до роз`яснень, викладених в Постанові Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» №-12 від 23.12.2005, звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі закінчення строків давності є обов`язковим, тобто суд, встановивши наявність всіх передбачених законом обставин, зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності на цій підставі незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження (справа), - досудове розслідування, попередній розгляд справи суддею (за КПК України 1960 року), підготовче судове засідання, судовий розгляд справи судом першої інстанції, на стадії провадження в суді апеляційної інстанції, але важливо, до набрання вироком суду законної сили (ст.532 КПК).

Так, відповідно до обвинувального акту обвинувачений ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.2 ст.125 КК України, а саме у нанесенні легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, яке ним вчинено 06.01.2020, та відповідно до ст.12 КК України вказаний злочин є кримінальним проступком.

Відповідно до вимог п.2 ч.1 ст.49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минули такі строки: три роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, чи у разі вчинення нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк не більше двох років.

Санкція ч.2 ст.125 КК України, передбачає покарання у виді штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк від ста п`ятдесяти до двохсот сорока годин, або виправних робіт на строк до одного року, або пробаційного нагляду на строк до двох років, або обмеження волі на той самий строк.

Таким чином, у зв`язку з тим, що з дня вчинення ОСОБА_5 злочину (06.01.2020), передбаченого ч.2 ст.125 КК України минуло понад три роки, останній підлягає звільненню від кримінальної відповідальності за даною статтею на підставі ст.49 КК України.

Оскільки судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, строк притягнення до кримінальної відповідальності за який сплинув, переривання перебігу давності не було, від слідства або суду обвинувачений не ухилявся, обчислення строків давності є правильним, обвинувачений не заперечував проти закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав і дав згоду на звільнення його від кримінальної відповідальності - клопотання про звільнення підлягає задоволенню, особа - звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження - закриттю.

Щодо клопотання про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.185 КК України у зв`язку із декриміналізацією на підстав п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким у ст.51 КУпАП, яка передбачає відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підвищена верхня межа вартості майна, викрадення якого охоплюється цим положенням, до 2 неоподаткованих мінімумів.

Відповідно до пункту 5 підрозділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації злочинів або порушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 ПКУ для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленому законом на 1 січня звітного податкового року.

При розмежуванні дрібного викрадення чужого майна шляхом крадіжки, як адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП, та кримінального правопорушення, передбаченого ст.185 КК України, визначальним є вартість викраденого майна.

Тобто, для цілей кваліфікації дій особи за складом кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, вказана норма закону, який передбачає кримінальну відповідальність, застосовується у кореспонденції зі ст.51 КУпАП, якою визначені межі вартості дрібного викрадення чужого майна.

Указана вартість (верхній поріг) для кваліфікації таємного викрадення чужого майна, як адміністративного правопорушення, визначена як у чинній редакції ст.51 КУпАП, так і у редакції, що була чинною станом на дату вчинення інкримінованого обвинуваченій діяння.

Відповідно до ч.6 ст.3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Таким чином, у результаті набрання чинності Законом №3886-ІХ відбулася втрата чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, зокрема передбаченого ч.1 ст.185 КК України, в межах вартості викраденого майна від 0,2 до 2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (розміру податкової соціальної пільги).

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками постанови Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у справі №278/1566/21 від 07 жовтня 2024 року, відповідно до яких Закон №3886-ІХ, яким унесені зміни до ст.51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст.5 КК для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст.51 КУпАП.

Відповідно до вимог ч.1 ст.5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені ч.1 ст.5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

Згідно п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно з обвинувальним актом ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці) щодо потерпілого ОСОБА_6 , якому спричинено матеріальну шкоду на суму 847,87 грн.

Відповідно до Податкового кодексу України та Закону № 3886-IX вартість викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.185 КК, у 2020 році становила 2102,00 грн., отже вартість викраденого ОСОБА_5 майна є меншою ніж 2 неоподаткованих мінімуми, а відтак обвинувачений підпадає під дію Закону України №3886-ІХ, яким фактично скасовано його кримінальну відповідальність.

З огляду на наведене вище клопотання захисника про закриття кримінального провадження за ч.1 ст.185 КК України на підстав п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України підлягає задоволенню.

Цивільний позов по справі не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст.100 КПК України.

Витрати, пов`язані з залученням експерта в кримінальному провадженні, віднести за рахунок держави.

Керуючись ст.ст. 284, 371, 372 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора Роздільнянської окружної прокуратури ОСОБА_3 та захисника обвинуваченого ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_4 - задовольнити.

На підставі ст.49 КК України, обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити від кримінальної відповідальності за ч.2 ст.125 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження, внесене 06.01.2020 в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №-0000024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.125 КК України, - закрити у зв`язку із закінченням строків давності притягнення останнього до кримінальної відповідальності.

Кримінальне провадження №-0000024 від 06.01.2020 по обвинуваченню ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з декриміналізацією відповідно до Закону України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року.

Копію даної ухвали направити до Подільського РУП ГУНП в Одеській області для вирішення питання про притягнення ОСОБА_5 до адміністративної відповідальності за ст.51 КУпАП за вчинення діянь, кримінальне провадження щодо яких закрито на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України.

Речові докази, а саме: рюкзак зеленого кольору; куртку коричневого кольору; кросівки сірого кольору; куртку зимову темно-синього кольору; кросівки білого кольору; куртку зеленого кольору; лікарський засіб «Лоперамід»; шкіряний чохол чорного кольору; металевий ніж; піротехнічний виріб - «Фаєр»; пачку із сірниками; підштаники чоловічі чорного кольору; рибину копчену «Скумбрія»; палку ковбасу; пляшку лікарського засобу «Брильянтовий зелений розчин», - знищити.

Процесуальні витрати, пов`язані з залученням експерта в кримінальному провадженні, віднести за рахунок держави.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Подільський міськрайонний суд Одеської області протягом семи днів з дня проголошення ухвали.

Суддя ОСОБА_1