Кропивницький апеляційний суд
№ провадження 11-кп/4809/384/25 Головуючий у суді І-ї інстанції ОСОБА_1
Категорія Доповідач в колегії апеляційного суду ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12.05.2025 року м. Кропивницький

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Кропивницького апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участі прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Кропивницькому в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року в кримінальному провадженні № 0000702 від 23.06.2024 року за ч.2 ст. 286 КК України про продовження обвинуваченій:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Кривий Ріг Дніпропетровської області, громадянки України, з повною загальною середньою освітою, не заміжню, не працюючу, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судиму,

строку тримання під вартою, -

ВСТАНОВИЛА:

У провадженні Олександрівського районного суду Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження № 0000702 від 23.06.2024 року стосовно ОСОБА_7 обвинуваченої за ч.2 ст. 286 КК України.

Під час судового засідання у вказаному кримінальному провадженні процесуальний прокурор ОСОБА_6 в порядку ст.331 КПК України звернувся до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 вказуючи на те, що ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшились та продовжують існувати, а саме те, що перебуваючи на свободі обвинувачена ОСОБА_7 може переховуватися від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року обвинуваченій ОСОБА_7 продовжено строк тримання під вартою строком на два місяці, тобто до 28 червня 2025 року.

Рішення суду мотивовано тим, що ризики, які були враховані судом при обранні ОСОБА_7 запобіжного заходу не зменшилися і продовжують існувати, оскільки ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, за вчинення якого, їй може бути призначено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до восьми років, а також те, що обвинувачена ОСОБА_7 може переховуватися від суду, оскільки відсутнє місце проживання в межах Кіровоградської області, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також зазначено, що обвинувачена ОСОБА_7 перебуваючи на свободі, під тяжкістю покарання, може переховуватися від суду, оскільки має можливість безперешкодно покинути територію України та виїхати за кордон та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

В своїй апеляційній скарзі захисник обвинуваченої ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_8 просить ухвалу суду першої інстанції скасувати та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 менш суворий запобіжний захід, вказуючи на те, що обвинувачена має міцні соціальні зв`язки, а саме проживає разом з батьками, раніше не судима, має позитивну репутацію, має бажання на проходження військової служби, відшкодовує шкоду потерпілій, яка не заперечує проти зміни запобіжного заходу.

Окрім того адвокат стверджує про відсутність законних підстав для подальшого тримання ОСОБА_7 під вартою, оскільки в матеріалах кримінального провадження відсутні будь-які докази, які б вказували, що через тяжкість можливого покарання, обвинувачена має намір переховуватись від суду або перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Крім того, захисник зазначає, що при вирішенні питання про продовження дії обраного ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, судом не враховано, що в матеріалах кримінального провадження вже досліджені всі матеріали, допитана потерпіла та свідки.

Вважає, що при таких обставинах, висновки суду про продовження строку тримання ОСОБА_7 під вартою є необґрунтованими, оскільки не наведено доказів про неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, а також недоведеність прокурором ризиків, передбачених положеннями ст. 177 КПК України.

В судове засідання адвокат ОСОБА_8 будучи повідомлена належним чином про дату та час не з`явилася, будь-яких клопотань до канцелярії суду не подавала, обвинувачена ОСОБА_7 в судовому засіданні не заперечувала проти апеляційного розгляду без участі захисника, у зв`язку з чим колегія суддів, у відповідності до ч.4 ст. 405 КПК України вважає за можливе розглянути дану апеляційну скаргу без участі адвоката ОСОБА_8 .

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, обвинувачену ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу адвоката та просила суд її задовольнити, вказуючи на можливість застосування домашнього арешту, дослідивши матеріали кримінального провадження та зваживши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 задоволенню не підлягає за таких підстав.

Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого; вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Згідно із ч. 3 ст. 331 КПК України незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. За наслідками розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід у вигляді тримання під вартою або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Як встановлено ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При цьому, у відповідності до ч. 5 ст. 199 КПК України слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Слід враховувати вимоги статей 5, 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод та положень, встановлених у рішеннях Європейського суду з прав людини щодо необхідності дотримання розумних строків тримання особи під вартою.

Рішенням ЄСПЛ «Клоот проти Бельгії» визначено, що серйозність обвинувачення може служити для суду підставою для постановлення рішення про поміщення та утримання підозрюваного під вартою з метою запобігання спробі вчинення подальших правопорушень. Однак, необхідно, щоб небезпека була явною, а запобіжний захід необхідним в світлі обставин справи і, зокрема, біографії та характеристики особи, про яку йдеться.

На переконання колегії суддів, суд першої інстанції, вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , дотримався вказаних вище вимог кримінального процесуального закону.

Як встановлено колегією суддів в судовому засіданні суду апеляційної інстанції та, що знайшло своє підтвердження і у відповідних матеріалах кримінального провадження, в судовому засіданні судом першої інстанції, в порядку ст. 331 КПК України, розглянуто клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , з обґрунтуванням доцільності продовження даного запобіжного заходу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , суд першої інстанції належно дослідив обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обґрунтовано прийшов до висновків про існування обставин, які перешкоджають завершенню судового розгляду до закінчення дії попередньої ухвали про тримання особи під вартою. Судом встановлено, що процесуальні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були заявлені під час попереднього продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не зменшилися і виправдовують тримання обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів приходить до висновку, що суд першої інстанції ретельно перевірив доводи прокурора про доцільність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , належно з`ясував обставини, які мають значення для вирішення питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, колегія суддів також погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що на даний час продовжують існувати ризики того, що обвинувачена ОСОБА_7 може переховуватись від суду та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, колегією суддів не встановлено обставин, які б свідчили про те, що відпала необхідність у раніше обраному обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжному заході у виді тримання під вартою.

Окрім того, колегія суддів зазначає, що обвинувачена ОСОБА_7 раніше неодноразово притягувалася до адміністративної відповідальності за порушення правил дорожнього руху та керування транспортним засобом без посвідчення водія, будь-яких належних висновків не зробила, грубо порушила правила ПДР, спричинила дорожньо-транспортну пригоду, наслідком якої є загибель людини.

Вищезазначені обставини на переконання колегії суддів є виправданими та необхідними елементами (ризиками), що визначають та виправдовують потребу у триманні під вартою обвинуваченої ОСОБА_7 , оскільки цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, не зважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують право поваги до особистої свободи. Зміна запобіжного заходу в вигляді тримання під вартою на більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою, не забезпечить належної процесуальної поведінки обвинуваченої під час розгляду кримінального провадження в суді.

Крім того, на переконання колегії суддів матеріали провадження не містять інших переконливих даних про застереження, які б унеможливлювали перебування обвинуваченої ОСОБА_7 під вартою.

Тому, апеляційні доводи захисника-адвоката ОСОБА_8 про необґрунтованість продовження ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів вважає безпідставними.

Враховуючи вищенаведене, районний суд при розгляді даного клопотання прокурора повно та об`єктивно дослідив всі обставини, з якими закон пов`язує можливість продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченою інкримінованого їй кримінального правопорушення, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, при цьому дослідив належним чином матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення, у зв`язку із чим посилання адвоката ОСОБА_8 на незаконність та необґрунтованість ухвали суду, порушення вимог Кримінального процесуального Закону при її винесенні, на переконання колегії суддів, є безпідставними.

Отже, колегія суддів вважає, що належна процесуальна поведінка обвинуваченої ОСОБА_7 не може бути забезпечена застосуванням менш суворого запобіжного заходу ніж тримання під вартою, оскільки остання на даний час становить підвищену суспільну небезпеку, а саме у неї наявний ризик переховування від суду в умовах воєнного стану.

Також, колегія суддів при вирішення питання про продовження строку тримання під вартою враховує й доводи прокурора ОСОБА_6 про те, що ОСОБА_7 на початку намагалася ввести слідство в оману, повідомивши про те, що за кермом автомобіля знаходилась потерпіла ОСОБА_9 , яка в результаті ДТП загинула.

З огляду на викладене колегія суддів приходить до висновку про те, що апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 необхідно залишити без задоволення, а ухвалу районного суду без зміни.

Керуючись ст.ст. 199, 331, 405, 406, 407, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченої ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 30 квітня 2025 року про продовження строку тримання обвинуваченій ОСОБА_7 під вартою в кримінальному провадженні № 0000702 від 23.06.2024 року за ч.2 ст. 286 КК України на 60 днів, а саме до 28 червня 2025 року включно залишити без змін.

Ухвала Кропивницького апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4