Номер провадження: 11-сс/813/1295/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13.08.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

представника володільця майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали справи за апеляційною скаргою представника володільця майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Київського районного суду м.Одеси від 18.06.2025 року про арешт майна в кримінальному провадженні №0000425 від 29.04.2025 року,

встановив:

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , погоджене прокурором Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури ОСОБА_9 у кримінальному провадженні № 0000425 від 29.04.2025 року за ч.3 ст.240 КК України, та накладено арешт із забороною користування та розпорядження на мобільний телефон «Iphone 12 Pro» з сім-картою НОМЕР_1 з ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , вилучений 09.05.2025 року в ході проведення обшуку за місцем мешкання секретаря Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 .

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, представник володільця майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 подала апеляційну скаргу, в якій посилаючись на незаконність та необґрунтованість ухвали, просить її скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого.

Мотивуючи вимоги апеляційної скарги, адвокат посилається на невідповідність висновків слідчого судді фактичним обставинам кримінального провадження. Вважає, що арешт на майно накладено безпідставно, оскільки ОСОБА_6 не повідомлялось про підозру в даному кримінальному провадженні, а його телефон не має відношення до нього.

Іншими учасниками кримінального провадження ухвала слідчого судді оскаржена не була.

Володілець майна ОСОБА_6 у судове засідання не з`явився, клопотань про відкладення не подавав. При цьому, його представник - адвокат ОСОБА_7 вказала, що володілець майна обізнаний про розгляд справи, однак не має можливості з`явитися до суду,вважала за можливе здійснювати розгляд за його відсутності.

Прокурор у судове засідання також не з`явився, подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив відмовити в її задоволенні, посилаючись на те, що вилучений у ОСОБА_6 мобільний телефон, на який накладений арешт, має важливе значення у кримінальному провадженні, оскільки є речовим доказом та по ньому призначено судово-комп?ютерну експертизу.

За наведених обставин, відповідно до ч.4 ст.405, ст.422 КПК України, апеляційний розгляд проведено за відсутності володільця майна та прокурора.

Крім того, в умовах воєнного стану, колегія суддів вважає, що відсутня нагальна потреба очікувати на волевиявлення учасників судового розгляду бажання на прибуття до суду, оскільки це може становити загрозу для вказаних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача; представника володільця майна адвоката ОСОБА_7 , яка підтримала апеляційну скаргу та просила її задовольнити; вивчивши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги; колегія суддів дійшла висновку про таке.

Вирішуючи питання про можливість розгляду апеляційної скарги, які подані особами які, відповідно до матеріалів кримінального провадження, не мають процесуального статусу і не є стороною цього провадження, апеляційний суд виходить з наступного.

Положеннями ст.ст. 2, 7 КПК України визначені завдання кримінального судочинства, відповідно до яких, зміст і форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких зокрема відносяться: верховенство права, недоторканність права власності, забезпечення права на захист, доступ до правосуддя, забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності.

Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Згідно зі ст. 24 КПК кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. Гарантується право на перегляд вироку, ухвали суду, що стосується прав, свобод чи інтересів особи, судом вищого рівня в порядку, передбаченому цим Кодексом, незалежно від того, чи брала така особа участь у судовому розгляді.

Відповідно до п. 9 ч. 1 ст. 309 КПК ухвала слідчого судді про арешт майна підлягає апеляційному оскарженню. При цьому, КПК не встановлено чіткого переліку осіб суб`єктів права на апеляційне оскарження цієї ухвали, але п.10 ч.1 ст.393 КПК регламентовано, що апеляційну скаргу мають право подати інші особи у випадках, передбачених КПК.

Одним із учасників як кримінального, так і судового провадження є третя особа, щодо майна якої вирішується питання про арешт (п. 25, 26 ч. 1 ст. 3 КПК).

Статтею 64-2 КПК визначається зміст і процесуальний статус третьої особи, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Водночас, в останньому абзаці ч. 7 ст. 173 КПК передбачено, що треті особи мають право на захисника та право оскаржити судове рішення щодо арешту майна.

За таких обставин, власник чи володілець майна, щодо якого вирішується питання про арешт, є особою прав, свобод та інтересів якої стосується судове рішення, а отже, належить до категорії «інші особи», які вправі подати апеляційну скаргу на рішення слідчого судді.

Із матеріалів судового провадження вбачається, що арешт накладено на майно вилучене за місцем проживання ОСОБА_6 , відповідно він є його володільцем.

Таким чином, з урахуванням аналізу норм закону, закріплених у ст.41 Конституції України, ст.ст. 24, 64-2, 173, ч.1 ст.174, п.10 ч.1 ст.393 КПК, представник володільця майна ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_7 є особою, яка вправі звернутися з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді про накладення арешту на майно.

Перевіривши доводи апеляційної скарги щодо незаконності ухвали слідчого судді про накладення арешту на майно, колегія суддів дійшла висновку про таке.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 404 КПК України (далі - КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ст. 370 КПК судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Перевіряючи рішення слідчого судді та доводи апелянта, колегія суддів виходить з того, що у відповідності до вимог чинного кримінального процесуального закону, арешт майна це один із заходів забезпечення кримінального провадження та є важливим елементом здійснення завдань кримінального провадження, своєчасне застосування якого може запобігти непоправним негативним наслідкам при розслідуванні кримінального правопорушення.

Зокрема положення ст. 2 КПК визначають завдання кримінального судочинства, а саме: захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень; охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження; забезпечення швидкого, повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з матеріалів судової справи, СУ ГУНП в Одеській області, за процесуального керівництва прокурорів Спеціалізованої екологічної прокуратури (на правах відділу) Одеської обласної прокуратури, здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за №0000425 від 29.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.240 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що на території Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області здійснюють незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення без відповідного дозволу.

Так, службові особи ТОВ «Комунсервіс» (, кінцевим бенефіціарним власником якого є ОСОБА_10 ), які проводять свою діяльність за адресами: Одеська область, Одеський район, с. Лиманка, ж/м «Совіньйон», Одеський бульвар 3 та на земельній ділянці із кадастровим номером 0:01:003:3460 здійснюють незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме підземних питних вод за наступними адресами:

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:008:1729 (Землі промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, цільове призначення земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд технічної інфраструктури (виробництва та розподілення газу, постачання пари та гарячої води, збирання, очищення та розподілення води);

- земельна ділянка, яка розташована в межах вулиць Офіцерської, Ольгіївської, Приморської с. Лиманка, ж/м «Совіньйон» Одеського району Одеської області та знаходиться в межах географічних координат: 46°20'17.1"N 30°41'06.1"E, 46°20'17.6"N 30°41'06.2"E, 46°20'17.9"N 30°41'07.2"E, 46°20'18.4"N 30°41'07.4"E, 46°20'18.3"N 30°41'08.8"E, 46°20'17.2"N 30°41'09.1"E;

- земельна ділянка, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами :02:008:0744, :02:008:0346, :02:008:0351, :02:008:1358 та знаходиться в межах географічних координат:46°20'08.3"N 30°41'05.4"E, 46°20'08.3"N 30°41'04.3"E, 46°20'07.9"N 30°41'03.7"E, 46°20'07.2"N 30°41'04.9"E, 46°20'07.4"N 30°41'05.6"E.

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що ТОВ «Комунсервіс» внаслідок неналежного дотримання норм природоохоронного законодавства, яке виражається у не очищенні стічних вод очисними спорудами, які знаходяться на земельній ділянці із кадастровим номером 0:01:003:3460 здійснюють скид забруднюючих речовин на суміжні земельні ділянки, чим створюють небезпеку для життя, здоров?я людей та довкілля.

Також, службові особи КП «Лиман» (), які проводять свою діяльність за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Сухий Лиман, вул. Чорноморців 100 та КП «ЖКП Таїрове» () проводять свою діяльність за адресою: Одеська область, Одеський район, с. Таїрове, вул. Перемоги 55/1 здійснюють незаконне видобування корисних копалин загальнодержавного значення, а саме підземних питних вод за наступними адресами:

- земельна ділянка із кадастровим номером :02:001:0805 (Землі житлової та громадської забудови, вид використання для експлуатації та обслуговування артезіанської свердловини).

- земельна ділянка, яка межує з земельними ділянками із кадастровими номерами: :02:001:2614, :02:001:2684 та знаходиться в межах географічних координат: 46°21'56.1"N 30°39'21.5"E, 46°21'56.2"N 30°39'22.9"E, 46°21'56.4"N 30°39'23.0"E, 46°21'56.4"N 30°39'24.4"E, 46°21'56.0"N 30°39'24.4"E, 46°21'55.8"N 30°39'21.5"E.

Крім того, органом досудового розслідування встановлено, що КП «ЖКП Таїрове» () внаслідок неналежного дотримання норм природоохоронного законодавства, яке виражається у не очищенні стічних вод очисними спорудами, які знаходяться на земельній ділянці, яка межує із земельними ділянками із кадастровими номерами :02:001:2703, :02:001:2705 та знаходиться в межах географічних координат: 46°22'23.5"N 30°38'41.5"E, 46°22'23.2"N 30°38'43.7"E, 46°22'22.4"N 30°38'44.4"E, 46°22'22.1"N 30°38'48.0"E, 46°22'25.4"N 30°38'47.4"E, 46°22'25.0"N 30°38'41.5"E здійснюють скид забруднюючих речовин у водойму Сухий Лиман, чим створюють небезпеку для життя, здоров?я людей та довкілля.

Водночас в клопотанні слідчий також вказує, що фактично КП «Лиман» та КП «ЖКП Таїрове», напряму підконтрольні службовим особам Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області, а саме голові ОСОБА_11 та секретарю ОСОБА_6 .

Також слідчий посилається на те, що ст.240 КК України, передбачене кримінально карне діяння у вигляді незаконного видобування корисних копалин, яке полягає у видобуванні копалин без відповідного спеціального дозволу.

Кодексом України про надра, встановлено, що користування надрами у вигляді видобутку корисних копалин здійснюється на підставі спеціального дозволу.

Відповідно до ст.23 цього Кодексу право землевласників і землекористувачів на видобування корисних копалин місцевого значення, торфу, підземних вод (крім мінеральних) та користування надрами для інших ціле й. Землевласники і землекористувачі в межах земельних ділянок, які перебувають у їх власності або користуванні, мають право без спеціального дозволу та гірничого відводу видобувати для своїх господарських і побутових потреб, не пов`язаних із відчуженням видобутих корисних копалин, корисні копалини місцевого значення і торф загальною глибиною розробки до 2 метрів, а також підземні води (крім мінеральних) для всіх потреб, крім виробництва фасованої питної води, за умови що обсяг видобування підземних вод із кожного з водозаборів не перевищує 300 метрів кубічних на добу.

Відповідно до ст.24 Кодексу України про надра, встановлено, що користувачі надр мають право здійснювати на наданій їм ділянці надр геологічне вивчення, комплексну розробку родовищ корисних копалин та інші роботи згідно з умовами спеціального дозволу або угоди про розподіл продукції; розпоряджатися видобутими корисними копалинами, якщо інше не передбачено законодавством або умовами спеціального дозволу;

Статтею 56 Кодексу України про надра зазначено, що основними вимогами в галузі охорони надр у даному випадку додержання встановленого законодавством порядку надання надр у користування і недопущення самовільного користування надрами

Відповідно до «Інструкції із застосування Класифікації запасів і ресурсів корисних копалин державного фонду надр до родовищ питних і технічних підземних вод» затверджених наказом Державної комісії по запасах корисних копалин №23 від 04 лютого 2000 року підземні води це води, що знаходяться нижче рівня земної поверхні в товщах гірських порід верхньої частини земної кори в усіх фізичних станах.

Питні підземні води - підземні води, що призначені для задоволення питних і господарсько-побутових потреб населення, а також харчової промисловості та тваринництва; якісні характеристики питних підземних вод у природному стані або після спеціальної водопідготовки повинні відповідати вимогам, установленим відповідними державними стандартами, нормативами екологічної безпеки водокористування і санітарними нормами.

Відповідно до постанови КМУ №827 від 12 грудня 1994 року «Про затвердження переліків корисних копалин загальнодержавного та місцевого значення» підземні питні води відносяться до корисних копалин загальнодержавного значення.

Апеляційним судом встановлено, що 09.05.2025 року, на підставі ухвали слідчого судді Київського районного суду міста Одеси від 07.05.2025 року проведено обшук за місцем проживання секретаря Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено мобільний телефон «Iphone 12 Pro» з сім-картою НОМЕР_1 з ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 .

10.05.2025 року постановою слідчого вилучений в ході обшуку мобільний телефон визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні.

Цього ж дня, через відділення «Укрпошти» старший слідчий відділу розслідування злочинів проти довкілля СУ ГУНП в Одеській області ОСОБА_8 , за погодженням прокурора ОСОБА_9 , надіслав до Київського районного суду м. Одеси клопотання про накладення арешту на вищевказаний мобільний телефон, вилучений 09.05.2025 року під час проведення обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .

Клопотання слідчого мотивоване тим, що в кримінальному провадженні виникла необхідність в накладенні арешту на вилучений мобільний телефон з метою збереження речових доказів, оскільки він може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а саме про незаконний видобуток корисних копалин, а саме підземних питних вод, а також містити відомості про зв`язки осіб, пов`язаних з незаконним видобутком підземних питних вод.

18.06.2025 року слідчим суддею Київського районного суду м. Одеси постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання слідчого та накладено арешт на майно.

Прийняте рішення слідчий суддя мотивував тим, що вилучений мобільний телефон ОСОБА_6 може містити інформацію, яка може бути використана на підтвердження факту чи обставин можливого вчинення кримінального правопорушення, у тому числі й зв`язків із іншими особами, ймовірно причетними до вчинення кримінального правопорушення. У зв`язку з чим, таке майно відповідає категорії речових доказів, що власне підтверджується долученою до клопотання постановою про визнання речових доказів від 10.05.2025 року, а отже, вилучене майно потребує збереження, в цілях його подальшого дослідження.

Окрім цього, слідчий суддя зазначив, що наразі існує необхідність в додатковому дослідженні вказаного мобільного телефону, у тому числі на предмет наявності видалених даних.

Також слідчим суддею враховано, що відповідно до долученої слідчим постанови від 16.05.2025 року об`єктом експертного дослідження 10.9 «Дослідження комп?ютерної техніки та програмних продуктів», у тому числі, є мобільний телефон «Iphone 12 Pro» з сім-картою НОМЕР_1 з ІМЕІ: НОМЕР_2 , ІМЕІ2: НОМЕР_3 , який згідно повідомлення слідчого в місцевому суді наразі направлений до експертної установи.

Слідчий суддя дійшов висновку, що результати дослідження технічного пристрою можуть стати підставою для прийняття відповідних процесуальних рішень у кримінальному провадженні, оскільки можуть підтвердити версію сторони обвинувачення, яка розслідується.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що підставою для арешту майна є відповідність вилученого майна до категорії речових доказів (абзац 1 ч.1 ст.170 КПК), при цьому метою арешту майна є необхідність забезпечення збереження речових доказів (п.1 ч.2 ст.171 КПК України).

Колегія суддів враховує, що відповідно до долученої прокурором копії постанови слідчого від 16.05.2025 року підтверджується факт призначення експертизи за експертною спеціальністю 10.9 «Дослідження комп?ютерної техніки та програмних продуктів», зокрема вилученого у ОСОБА_6 мобільного телефону, із переліком відповідних питань, до проведення якої залучені експерти ЗЕС ІСТЕ УСБУ в Одеській області. Даний факт підтверджує необхідність забезпечення проведення призначеної судової експертизи вилученого в ході обшуку мобільного телефону.

На даній стадії кримінального провадження, орган досудового розслідування повинен перевірити всі обставини пов`язані з вилученим майном, з метою встановлення чи спростування можливої причетності ОСОБА_6 до обставин вчинення кримінального правопорушення, не зважаючи на відсутність на даний час у нього статусу підозрюваного.

Перевіривши матеріали судового провадження, доводи апеляційної скарги та долучені до скарги документи, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення апеляційної скарги.

Апеляційний суд погоджується з висновком слідчого судді, що вилучений мобільний телефон відповідає критеріям визначеним ст.98 КПК, а тому може бути речовим доказом та потребує детального дослідження в ході досудового розслідування у кримінальному провадженні, яке перебуває на початковій стадії.

Колегія суддів звертає увагу, що обставини кримінального провадження, доведеність факту події та обставин кримінального правопорушення, з наявністю всіх їх складових елементів, чи їх не доведення, має бути перевірена в ході подальшого досудового розслідування, з урахуванням всіх доказів в їх сукупності.

Колегія суддів вважає, що рішення слідчого судді про арешт майна відповідає вимогам ст.171 КПК та узгоджується з положеннями ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідної до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Доводи представника володільця майна про незаконність оскарженої ухвали з підстав недоведеності причетності ОСОБА_6 до кримінального правопорушення, колегія суддів визнає непереконливими.

Колегія суддів враховує те, що у ОСОБА_6 у даному кримінальному провадженні не має статусу підозрюваного, однак із клопотання слідчого вбачається, що ОСОБА_6 може бути причетним до скоєння злочину, тому на вилученому під час обшуку мобільному телефоні, може міститися інформація необхідна для кримінального провадження, що потребує завершення проведення призначеної експертизи.

Таким чином, з урахуванням обставин кримінального провадження, колегія суддів вважає, що доводи слідчого про можливу причетність ОСОБА_6 , до скоєння кримінального правопорушення, на початкові стадії заслуговують на увагу, оскільки потребують ретельної додаткової перевірки, яку можливо реалізувати в тому числі шляхом застосування арешту на вилучене майно.

Підстав сумніватися в розумності та співрозмірності обмеження права власності/володіння на вказане майно завданням кримінального провадження апеляційний суд на даній стадії досудового розслідування не вбачає. Можливість настання надмірно тяжких наслідків арешту майна для володільця, апеляційним судом також не встановлено та представником володільця майна не доведено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів дійшла висновку, що слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до вимог ст.ст. 131-132, 170-173 КПК, наклав арешт на вищевказане майно, що буде слугувати меті забезпечення збереження речових доказів, врахувавши при цьому і наслідки від вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження для володільця, та забезпечив своїм рішенням розумність та співрозмірність обмеження права власності/володіння завданням кримінального провадження, а тому вимоги представника володільця майна щодо незаконності та необґрунтованості оскарженої ухвали, слід визнати непереконливими.

Відповідно до положень п.1 ч.3 ст.407 КПК, згідно з якими апеляційний суд, за наслідками апеляційного розгляду має право залишити ухвалу слідчого судді без змін, колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді без змін.

Керуючись ст.ст. 167, 170-173, 376, 404, 405, 407, 419, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив:

Апеляційну скаргу володільця майна ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Київського районного суду м. Одеси від 18.06.2025 року в кримінальному провадженні №0000425 від 29.04.2025 року за ч.3 ст.240 КК України, якою накладено арешт на майно, вилучене в ході проведення обшуку 09.05.2025 року за місцем мешкання секретаря Таїровської селищної ради Одеського району Одеської області ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_1 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4