УХВАЛА

29 липня 2025 року

м. Київ

справа № 554/10346/22

провадження № 51-748 ск 23

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду в складі (далі - Суд):

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 липня 2025 року.

установив:

Салтівський районний суд м. Харкова вироком від 15 травня 2025 року засудив ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за частиною другою статті 367 Кримінального кодексу України (далі - КК) до покарання у виді позбавлення волі на строк три роки з позбавленням права займатися діяльністю, пов`язаною із технічним наглядом на строк один рік без штрафу.

На підставі статті 75 КК звільнив ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням і встановив іспитовий строк тривалістю два роки, поклав на нього обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 статті 76 КК.

Цим же вироком стягнув з ОСОБА_5 на користь держави витрати на залучення експерта в сумі 28 315 грн 50 коп.

Крім того, стягнув з ОСОБА_5 на користь Департаменту будівництва та шляхового господарства Харківської міської ради компенсацію завданої кримінальним правопорушенням шкоди в сумі 2 241 079, 00 грн.

Харківський апеляційний суд ухвалою від 10 липня 2025 року апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 залишив без задоволення, а вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 15 травня

2025 року - без змін.

У касаційній скарзі захисник, посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального правопорушення, просить скасувати вказані судові рішення та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Суд, перевіривши касаційну скаргу, дійшов висновку про необхідність залишення скарги без руху із наданням захиснику строку для усунення недоліків на таких підставах.

Відповідно до частини другої статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

У частині першій статті 433 КПК визначено повноваження суду касаційної інстанції, відповідно до яких суд касаційної інстанції перевіряє правильність застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваному судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Згідно з частиною першою статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді кримінального провадження в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що можуть бути підставами для їх скасування, які, на її думку, були допущені судами під час ухвалення судових рішень, навести конкретні аргументи в обґрунтування своєї позиції.

Однак, наведених вимог кримінального процесуального закону захисник не дотримався.

Як убачається зі змісту касаційної скарги, захисник,окрім іншого, вказує на невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження та оспорює правильність оцінки судами доказів, на підставі яких постановлені судові рішення.

Проте, у касаційній скарзі не наводить обґрунтувань в частині того, які, на його думку, були допущені порушення вимог КПК під час розгляду кримінального провадження при оцінці доказів і яким чином такі порушення перешкодили суду першої інстанції ухвалити законне й обґрунтоване рішення.

У зв`язку із цим Суд звертає увагу на те, що суд касаційної інстанції є судом права, а не факту і відповідно до статті 433 КПК перевіряє правильність застосування норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскаржуваних судових рішеннях, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

Також у касаційній скарзі захисник, вказуючи про порушення апеляційним судом вимог статті 419 КПК у поєднанні з частиною третьою статті 404 КПК не зазначає, які порушення вимог процесуального закону було допущено цим судом під час вирішення питання за клопотанням про дослідження нових доказів, які стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Вказані недоліки перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

За правилами статті 429 КПК, суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог статті 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху та надає особі, яка подала скаргу, необхідний строк для усунення недоліків.

Недоліки касаційної скарги, пов`язані з її змістом, можуть бути усунуті шляхом подання нової касаційної скарги.

Керуючись частиною першою статті 429 Кримінального процесуального кодексу України, Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , який діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Салтівського районного суду м. Харкова від 15 травня 2025 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 10 липня 2025 року залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3