СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кп/759/466/25
ун. № 757/418/24-к
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року Святошинський районний суд м. Києва в складі колегії суддів:

головуючого судді - ОСОБА_1

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря судового засідання - ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в режимі ВКЗ, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та клопотання захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про зміну обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , запобіжного заходу у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000035 від 11.01.2022 відносно ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України,

сторони кримінального провадження: прокурор - ОСОБА_13 ,

обвинувачені - ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8

захисники - ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_10 ,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Святошинського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 , за ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_6 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , за ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України.

У судовому засіданні від 28.07.2025 прокурором оголошені клопотання про продовження стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою без визначення розміру застави, яке мотивоване наявністю обґрунтованої підозри у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, а також наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України.

Захисник ОСОБА_10 , який діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_8 , в судовому засіданні від 28.07.2025 заперечував щодо клопотання прокурора, зазначив, що тяжкість кримінального правопорушення не може бути єдиною підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього, захисник ОСОБА_10 в судовому засіданні підтримав своє подане клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_8 , просив визначити останньому розмір застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, посилаючись на тривале перебування обвинуваченого під вартою.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання та думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_16 в судовому засіданні від 28.07.2025 заперечував щодо клопотання прокурора та підтримав клопотання захисника ОСОБА_9 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 , просив визначити останньому розмір застави у розмірі 80 (вісімдесят) прожиткових мінімумів для працездатних осіб, посилаючись на необґрунтованість підозри та ризиків, перелічених прокурором.

Обвинувачений ОСОБА_7 підтримав думку свого захисника.

Захисник ОСОБА_11 в судовому засіданні 28.07.2025 заперечувала щодо клопотання прокурора та заявила про наявність клопотання про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 .

У зв`язку з нестабільною роботою підсистеми відеоконференцзв`язку ЄСІТС (ВКЗ), колегією суддів було відкладено підготовче судове засідання на 30.07.2025 17:00, попередньо узгодивши дату з учасниками судового засідання.

У судовому засіданні від 30.07.2025 захисник ОСОБА_11 підтримала своє клопотання про зміну запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , просила застосувати запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, посилаючись на погіршення стану здоров`я обвинуваченого, передбачені ст. 177 КПК України ризики - відсутні. Крім цього, захисник ОСОБА_11 зазначила, що відсутнє лікування ОСОБА_5 , а саме: призначений єдиний препарат невідомим лікарем, внаслідок чого захисником подано запит до Міністерства охорони здоров`я України щодо впливу препарату на організм людини, у відповіді на її запит до Міністерства охорони здоров`я України вказано про наявність протипоказань. На підставі викладеного, адвокат ОСОБА_11 зазначає, що перед вживанням призначеного препарату необхідно провести повне обстеження організму обвинуваченого.

Захисник ОСОБА_17 в судовому засіданні від 30.07.2025 заперечувала щодо клопотання прокурора, просила застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту або визначити розмір застави, посилаючись на необґрунтованість клопотання прокурора.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку захисника.

Захисники ОСОБА_14 в судовому засіданні від 30.07.2025 заперечував щодо продовження запобіжного заходу своєму підзахисному, пославшись на необґрунтованість ризиків, які перелічив прокурор та тривалість перебування обвинуваченого під вартою. Крім цього, захисник ОСОБА_14 підтримав клопотання захисника ОСОБА_11 та просив задовольнити.

Захисник ОСОБА_15 в судовому засіданні від 30.07.2025 заперечувала щодо клопотання прокурора, вважала, що за відсутності доказів воно не підлягає задоволенню, підтримала клопотання захисників про зміну запобіжного заходу обвинуваченим.

Обвинувачений ОСОБА_5 підтримав думку своїх захисників.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотань захисників про зміну запобіжних заходів, просив відмовити в їх задоволенні у зв`язку з безпідставністю.

Заслухавши клопотання прокурора, думку обвинувачених та їх захисників, а також клопотання про зміну запобіжного заходу, колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до п 1 ст. 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом:

a) законне ув`язнення особи після засудження її компетентним судом;

b) законний арешт або затримання особи за невиконання законного припису суду або для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом;

c) законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення, або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення;

d) затримання неповнолітнього на підставі законного рішення з метою застосування наглядових заходів виховного характеру або законне затримання неповнолітнього з метою допровадження його до компетентного органу;

e) законне затримання осіб для запобігання поширенню інфекційних захворювань, законне затримання психічнохворих, алкоголіків або наркоманів чи бродяг;

f) законний арешт або затримання особи з метою запобігання її недозволеному в`їзду в країну чи особи, щодо якої провадиться процедура депортації або екстрадиції.

Відповідно до вимог статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського Суду як джерело права.

В своєму рішенні «Хайрудінов проти України» Європейський суд з прав людини зазначив, що кожен має право на захист цього права, що означає не бути позбавленим або не мати продовження позбавлення свободи, крім випадків, коли таке позбавлення відбулося за умов, установлених у пункті 1 статті 5 Конвенції.

Суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права обвинуваченого, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та продовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. У справі «Смирнов проти Росії» визначено, що наявність підстав для утримання під вартою повинно бути оцінено по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинності, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях зазначив, що «суворість передбаченого покарання» є суттєвим елементом при оцінюванні «ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу, серед іншого, є наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 можуть здійснити дії, передбачені частиною першою - п`ятою цієї статті.

Колегія суддів погоджується з позицією прокурора про необхідність урахування тієї обставини, що ризики, які стали підставою для обрання і неодноразового продовження щодо обвинувачених виняткового запобіжного заходу, перевірялись колегіями Київського апеляційного суду, ухвалами якого рішення суду стосовно запобіжних заходів, були залишені без змін.

Разом із цим, колегія суддів вважає за необхідність знову перевірити обґрунтованість клопотання прокурора в цій частині.

Згідно матеріалів даного кримінального провадження, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , кожний окремо, обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_5 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255; ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 255; ч. 4 ст. 28 ч. 3 ст. 307; ч. 1 ст. 263 КК України, які згідно ст. 12 КК України є тяжкими та особливо тяжкими злочинами відповідно, за якими передбачено покарання до дванадцяти років позбавлення волі з конфіскацією майна.

Таким чином, усвідомлення обвинуваченими тяжкості можливого реального покарання, у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, будучи жителями прифронтового міста Кривий Ріг, матимуть можливість переховуватися від суду, в тому числі на території, яка тимчасово не підконтрольна владі України, з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності.

Одночасно враховуючи сталість злочинної організації та зв`язки її членів в кримінальному середовищі, в тому числі в корупційних в правоохоронних органах, що вбачається з обвинувального акта, обвинувачені, перебуваючи на свободі, зможуть вжити заходів конспірації, з метою уникнення від кримінальної відповідальності.

Колегія суддів вважає, що існує реальний ризик перешкоджання з боку обвинувачених кримінальному провадженню, який може бути виражений у неявці всіх обвинувачених одразу або по черзі до суду, в той час як судове засідання можливо проводити виключно в разі явки до суду всіх обвинувачених та їх захисників, що матиме наслідком відкладення судових засідань та порушення розумних строків судового розгляду. Ризик неявок до суду підсилюється тими обставинами, що обвинувачені проживають в іншому, прифронтовому регіоні України, досить віддаленому від м. Київ (Дніпропетровська область).

Щодо ризику незаконно впливати на свідків, експертів, інших обвинувачених для уникнення кримінальної відповідальності в кримінальному провадженні, колегія суддів зазначає, що встановлення об`єктивних обставин вчинення кримінального правопорушення можливе шляхом дослідження доказів, допитів тощо. Перебуваючи на волі обвинувачені, з метою уникнення покарання, можуть вчинити дії, направлені на примушування до зміни наданих раніше свідків, які були допитані в ході досудового розслідування, в тому числі із застосуванням фізичного насильства, оскілки останнім в ході ознайомлення з матеріалами досудового розслідування, стали відомі їх місця проживання, контактні телефони. Допит свідків в судовому засіданні є важливою стадією судового розгляду, так як суд оцінює лише покази, які були сприйняті ним безпосередньо або отримані в порядку ст.225 КПК, тому необхідно забезпечити відсутність негативного впливу на цих осіб.

Суд враховує практику Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, ризик того, що затриманий, якщо його звільнять, може чинити тиск на свідків чи інших підозрюваних або іншим чином перешкоджати провадженню часто є особливо високим у справах, що стосуються організованої злочинної діяльності чи злочинних угруповань («Штвртецький проти Словаччини» (Stvrtecky v. Slovakia), § 61; «Подескі проти Сан Маріно» (Podeschi v. San Marino), § 149).

Оцінюючи реальність ризику вчинення обвинуваченими іншого кримінального правопорушення, колегія суддів бере до уваги значну кількість епізодів кримінальних правопорушень, в яких обвинувачуються ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , що, у разі доведення винуватості, свідчитиме про системність вчинення ними кримінальних правопорушень, пов`язаних з незаконним обігом наркотичних засобів і психотропних речовин.

Також, обвинувачені, які за версією сторони обвинувачення, вчинили правопорушення, передбачені частинами 1 та 2 ст. 255 КК України, вже перебувають під судом в інших справах: ОСОБА_7 в Тернівському районному суді Кривого Рогу за ч.ч. 3, 4 ст. 185 КК України; ОСОБА_6 в Саксаганському районному суді Кривого Рогу за ч. 3 ст. 307 КК України; ОСОБА_8 раніше неодноразово судимий. В даному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , крім ч. 3 ст. 307 КК України, обвинувачується в створенні злочинної організації.

Крім того, за матеріалами справи, в тому числі наданих стороною захисту, з усіх обвинувачених лише ОСОБА_5 має офіційний дохід, розмір якого є близьким до прожиткового мінімуму. Складне фінансове становище може змусити обвинувачених вчиняти нові кримінальні правопорушення з корисливою метою.

Оскільки строк дії ухвали про тримання під вартою, визначений ст. 197 КПК України, стосовно обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 спливає, враховуючи наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, особи обвинувачених, кожного окремо, а також обставини кримінального правопорушення, ступінь тяжкості кримінального правопорушення, що дає підстави зробити обґрунтоване припущення, що обвинувачені можуть ухилятись від явки до суду, перешкоджати розгляду кримінального провадження іншим шляхом, незаконно впливати на свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тому суд вважає за доцільне продовжити запобіжний захід у виді тримання під вартою, оскільки інший більш м`який запобіжний захід не зможе забезпечити дотримання обвинуваченими процесуальних обов`язків під час розгляду кримінального провадження в суді.

Зважаючи на стадію кримінального провадження, колегія суддів позбавлена можливості дати оцінку доводам сторони захисту в частині доведеності або недоведеності винуватості обвинувачених у вчиненні інкримінованих їм кримінальних правопорушень наявності або відсутності в їх діях складу кримінального правопорушення, у вчиненні якого вони обвинувачуються; правильності кваліфікації дій, належності, допустимості та достатності доказів, тощо. Вказана оцінка, як доказам, так і обставинам інкримінованого кримінального правопорушення, кваліфікація дій обвинувачених, може бути надана в нарадчій кімнаті під час прийняття рішення за наслідками розгляду кримінального провадження по суті.

Стосовно клопотання захисника ОСОБА_11 про зміну запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_5 , в якому зазначено про неможливість подальшого тримання під вартою у зв`язку з погіршенням стану його здоров`я, колегія суддів вважає за необхідне зазначити наступне. Вказане захисником погіршення стану здоров`я обвинуваченого саме по собі, без належного документального підтвердження та враховуючи стадію кримінального провадження, його складність, характер і ступінь тяжкості інкримінованого кримінального правопорушення, не може бути розцінене як безумовна та єдина підстава для зміни запобіжного заходу. Крім цього, доводи захисника зводяться переважно до суб`єктивного твердження про «значне погіршення» стану здоров`я, яке не підкріплено новими медичними висновками або іншим належним обґрунтуванням.

Слід взяти до уваги, що положеннями Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10.02.2012 № 239/5/104 передбачено забезпечення керівництвом СІЗО перевезення особи, взятої під варту до закладу охорони здоров`я з орієнтовного переліку з метою медичного обстеження та лікування, які не можуть бути проведені в медичних частинах СІЗО.

Одночасно, з метою забезпечення реалізації права обвинуваченого на охорону здоров`я та медичну допомогу, колегія суддів вважає за доцільне зобов`язати керівництво філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, Державної установи «Київський слідчий ізолятор» або іншої установи попереднього ув`язнення за місцем тримання ОСОБА_5 , негайно вжити заходів щодо забезпечення належної медичної допомоги останньому, зокрема в частині проведення повноцінного медичного обстеження та надання лікування відповідно до встановленого діагнозу, в тому числі в спеціалізованому закладі охорони здоров`я, з дотриманням Порядку № 239/5/104.

Ураховуючи викладене, а також наявні в матеріалах кримінального провадження ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які не втратили актуальності, колегія суддів не вбачає підстав для зміни запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

На даний час ризики, які були підставою для обрання та неодноразового продовження запобіжних заходів стосовно обвинувачених, не зменшились та не перестали існувати.

Окремо колегія суддів проаналізувала питання обґрунтованості підозри, і на підставі інформації, яка міститься в матеріалах, які наявні в розпорядженні суду, колегія суддів дійшла висновку, що дійсно, у стороннього спостерігача, може скластись враження скоєння обвинуваченими кримінального правопорушення.

З огляду на наведене, суд приходить до висновку про доцільність тримання обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 під вартою, задля запобігання ризикам, визначених ст. 177 КПК України.

Крім цього, в судовому засіданні не встановлено обставин щодо віку та стану здоров`я обвинувачених, які б перешкоджали їх утриманню в умовах слідчого ізолятора.

На даний час відсутні підстави вважати строки тримання під вартою обвинувачених, а також строки даного судового провадження такими, що виходять за межі розумних, необхідних і достатніх для досягнення визначеної процесуальним законом завдання кримінального провадження, враховуючи поведінку учасників кримінального провадження та його складність.

Разом із цим, суд враховує правову позицію Європейського суду, яка сформульована, зокрема, у п.80 рішення у справі "Марченко проти України" про те, що при розгляді клопотання про обрання, зміну або продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою, має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів.

Дослідивши клопотання захисників ОСОБА_9 та ОСОБА_10 про зміну запобіжного заходу обвинуваченим ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , яке полягає у визначенні останнім розміру застави, колегія суддів не вбачає підстав для задоволення вказаних клопотань, оскільки дане кримінальне провадження стосується особливо тяжкого злочину у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів та всім обвинуваченим інкриміновані злочини, передбачені ст. 255 КК України (ст. 183 КПК України).

Так, колегія суддів, оцінивши обґрунтованість підозри/обвинувачення, високий рівень ризиків невиконання обвинуваченими своїх процесуальних обов`язків, в даному випадку дійшла висновку про неможливість застосування альтернативного запобіжного заходу.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 315, 331, 369 КПК України, колегія суддів,

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора - задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.09.2025 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.09.2025 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.09.2025 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 - запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 27.09.2025 року включно, без визначення розміру застави та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

У задоволенні клопотань захисників ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 про зміну обвинуваченим ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_12 запобіжного заходу - відмовити.

Доручити керівництву філії Державної установи «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області та ДУ «Київський слідчий ізолятор», іншої установи попереднього ув`язнення за місцем утримання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , негайно забезпечити додержання права останнього на належну медичну допомогу, зокрема в частині проведення медичного обстеження обвинуваченого та забезпечення можливості відповідного лікування згідно встановленого діагнозу, в тому числі відповідно до Порядку взаємодії закладів охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України із закладами охорони здоров`я з питань надання медичної допомоги особам, узятим під варту, затвердженого наказом Міністерства юстиції України, Міністерства охорони здоров`я України від 10 лютого 2012 р. № 239/5/104.

Ухвала діє до 27.09.2025 року включно та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено та оголошено 31.07.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3