Справа № 635/5878/25
Провадження № 1-кп/635/1156/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

31 липня 2025 року сел. Покотилівка

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження в сел. Покотилівка Харківського району Харківської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000207 від 10.07.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Бабаї Харківського району, Харківської області, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, проживаючого без реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-13 липня 1992 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 206, ч. 1 ст. 215-3, ст. 42 КК України (в редакції закону 1960 року) до двох років позбавлення волі, 12 лютого 1994 року звільнений за відбуттям строку покарання;

-24 листопада 1995 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 3 ст. 140 КК України (в редакції закону 1960 року) до семи років позбавлення волі з конфіскацією майна, звільнений 18 травня 2001 року умовно-достроково на невідбутий строк покарання один рік два місяці;

-23 травня 2002 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ст. 102, ст. 43 КК України (в редакції закону 1960 року) до двох років позбавлення волі, звільнений 24 листопада 2003 року за відбуттям строку покарання;

-26 березня 2007 року вироком Харківського районного суду Харківської області за ст. 395 КК України до одного місяця арешту, 26 квітня 2007 року звільнений за відбуттям строку покарання;

-03 жовтня 2008 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за ст. 395 КК України до чотирьох місяців арешту, 31 грудня 2008 року звільнений за відбуттям строку покарання;

-28 травня 2010 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за ст. 395 КК України до п`яти місяців арешту;

-04 травня 2012 року вироком Нововодолазького районного суду Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 185, ст. 70 КК України до трьох років шести місяців позбавлення волі, 11 липня 2015 року звільнений за відбуттям строку покарання,

-08 червня 2016 року Харківським районним судом Харківської області за ч. 2 ст. 185, ч. 3 ст. 186 КК України до чотирьох років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком три роки,

-06 січня 2017 року Харківським районним судом Харківської області за ч.2 ст.186,71 КК України до чотирьох років одного місяця позбавлення волі, звільнений 07.07.2020 за відбуттям строку покарання,

-27 червня 2025 року Харківським районним судом Харківської області за ч.1 ст.111-1 КК України до покарання у виді позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в органах влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності на строк 10 (десять) років.

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України;

В С Т А Н О В И В:

10.07.2025, приблизно о 02:45 год., у ОСОБА_3 , який знаходився у будинку АДРЕСА_2 , в ході конфлікту, на ґрунті виниклих неприязнених стосунків з ОСОБА_4 , виник раптовий, злочинний умисел, направлений на спричинення останній тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості.

В подальшому, з метою реалізації свого злочинного умислу, направленого на спричинення тілесних ушкоджень невизначеного ступеня тяжкості, ОСОБА_3 усвідомлюючи протиправність своїх дій, наніс ОСОБА_4 один удар кулаком в область правої щелепи.

Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_4 , згідно з висновком експерта № 09-1099/2025 від 11.07.2025, наступні тілесні ушкодження: синець в ділянці проекції горизонтальної частини правої гілки нижньої щелепи, які за ступенем тяжкості відповідно до п.п. 2.3.2 «Б», 2.3.5.«Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом №6 МОЗ України від 17 січня 1995 року, відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст.125 КК України, тобто умисне легке тілесне ушкодження.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про розгляд кримінального проступку у порядку спрощеного провадження без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Згідно заяви обвинуваченого ОСОБА_3 , щодо беззаперечного визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, яка була підписана в присутності захисника - адвоката ОСОБА_5 , обвинувачений беззаперечно визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та погодився із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті, а також ознайомлений з обмеженням його права на апеляційне оскарження вироку у разі розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, без дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Потерпіла ОСОБА_4 , згідно її заяви, також не заперечує проти розгляду обвинувального акта у спрощеному провадженні, погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті, а також ознайомлена з обмеженням її права на апеляційне оскарження вироку у разі розгляду обвинувального акту у спрощеному порядку, без проведення судового розгляду в судовому засіданні, з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, без дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Згідно з ч. 2 ст. 381 КПК України, суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта за його відсутності.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч.4 ст.107 КПК України не здійснюється.

Відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

За встановлених органом досудового розслідування обставин, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку повністю доведена та кваліфікує його дії за ч.1 ст. 125 КК України як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначаючи покарання за скоєне в межах пред`явленого обвинувачення, суд керується ч. 2 ст. 50 КК України, згідно якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженим, так і іншими особами.

Вивченням особи обвинуваченого ОСОБА_3 встановлено, що він раніше неодноразово судимий, на обліку у лікаря психіатра та нарколога не перебуває, не одружений, не працюючий, за місцем мешкання характеризується посередньо.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України, є його щире каяття.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст.67 КК України, не встановлені.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, керуючись вимогами ст.65 КК України, поряд з наведеними вище даними про його особу, обставинами, що пом`якшують і обтяжують покарання, враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, яке, відповідно до ст.12 КК України, є кримінальним проступком, конкретні обставини справи, та вважає необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень призначити йому покарання в межах санкції статті закону, що передбачає кримінальну відповідальність, у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Призначене покарання на думку суду відповідає тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченогоі буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

У відповідності до ч.3 ст.72 КК України основні покарання у виді штрафу та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю при призначенні їх за сукупністю кримінальних правопорушень і за сукупністю вироків складанню з іншими видами покарань не підлягають і виконуються самостійно.

При визначенні остаточного покарання, суд застосовує вимоги ст.ст. 71, 72 КК України, оскільки ОСОБА_3 не відбув покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 111-1 КК України від 27.06.2025 року у виді 10 років позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в органах влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності, та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Речові докази та процесуальні витрати по даному кримінальному провадженню відсутні.

Заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжний захід щодо обвинуваченого, не застосовувались.

Цивільний позов під час досудового розслідування не заявлений.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 369, 370, 373, 374, 381, 382 КПК України, суд-

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, тобто у сумі 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, шляхом повного складання призначених покарань, суд, до призначеного покарання, приєднує повністю невідбуту частину покарання за вироком Харківського районного суду Харківської області за ч. 1 ст. 111-1 КК України від 27.06.2025 року та остаточно призначає ОСОБА_3 покарання у виді штрафу на користь держави в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) грн. та у виді 10 років позбавлення права обіймати посади, пов`язані з виконанням організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських обов`язків в органах влади, місцевого самоврядування, установах, підприємствах та організаціях незалежно від форми власності, які відповідно до ч.3 ст. 72 КК України виконуються самостійно.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги протягом 30 днів з моменту його отримання, за винятком підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини

Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 цього Кодексу, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Копія вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надсилається учасникам судового провадження.

Вирок суду першої інстанції, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1