1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/995/25 1-кп/335/528/2025
08 травня 2025 року м. Запоріжжя
05.02.2025 року судом прийнято рішення про призначення підготовчого судового засідання.
У підготовчому судовому засіданні прокурор просив призначити справу до судового розгляду на підставі обвинувального акту за участі сторін та інших учасників кримінального провадження, оскільки вважає, що дане кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя, обвинувальний акт відповідає вимогам Кримінального процесуального кодексу України і підстави для його повернення прокурору відсутні.
Обвинувачений та його захисники не заперечували проти призначення справи до судового розгляду.
Прокурор не заперечував проти зазначеного клопотання.
Крім цього, адвокат ОСОБА_7 , діючий в інтересах ОСОБА_8 , у підготовчому судовому засіданні заявив клопотання про скасування арешту майна, а саме: мобільного телефону «iPhone 13 Pro Мах» ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , sim НОМЕР_3 ; мобільного телефону «iPhone 15 Pro Мах» ІМЕІ 1: НОМЕР_4 , ІМЕІ 2: НОМЕР_5 , sim НОМЕР_6 ; грошових коштів номіналом 1000 (тисяча) гривень у кількості 3 штуки; грошових коштів номіналом 500 гривень у кількості 200 штук, накладений 11.09.2024 ухвалою Жовтневого районного суду м. Запоріжжя по справі №331/5351/24 провадження 1-кс/331/1836/2024.
Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники - адвокати ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , підтримали клопотання про скасування арешту майна.
Прокурор заперечував проти задоволення зазначеного клопотання, зазначивши, що арештоване майно визнано речовим доказом та підлягає зберіганню.
Заслухавши учасників підготовчого судового засідання щодо усіх питань, передбачених ст.ст.314, 315 КПК України, проаналізувавши зміст обвинувального акта та реєстру матеріалів досудового розслідування, розглянувши заявлені сторонами клопотання, суд дійшов до таких висновків.
Дане кримінальне провадження підсудне Орджонікідзевському районному суду м. Запоріжжя відповідно до ст. ст. 32, 33 КПК України.
Підстави для закриття кримінального провадження, передбачені п.п. 4-8 ч. 1 або ч. 2 ст. 284 КПК України, відсутні.
Обвинувальний акт складено у відповідності до вимог ст. 291 КПК України, при його затвердженні прокурором дотримано вимоги процесуального закону, відтак підстав для його повернення немає.
З указаних мотивів суд доходить до висновку про необхідність призначення судового розгляду у даному кримінальному провадженні. Судове засідання з урахуванням принципу гласності та відкритості судового провадження слід проводити відкрито, у одноособовому складі суду.
Коло осіб, які беруть участь у судовому розгляді, є наступним: прокурор, обвинувачений, захисники обвинуваченого.
Щодо поданої в порядку ч. 2 ст. 303 КПК України скарги, суд виходить з таких міркувань.
Так, згідно з положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, предметом оскарження на підготовчому судовому засіданні можуть бути лише ті рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, які не могли бути оскаржені слідчому судді на досудовому розслідуванні в порядку ч. 1 ст. 303 КПК України (за виключенням рішення про відмову у визнанні потерпілим та рішення, дії чи бездіяльності при застосуванні заходів безпеки, які можуть бути оскаржені як під час досудового розслідування так і під час підготовчого судового засідання).
Враховуючи положення останнього абзацу ч. 4 ст. 291 КПК України, який забороняє надавати суду до початку судового розгляду інші документи ніж обвинувальний акт та додатки до нього, суд не має можливості на підготовчому судовому засіданні перевірити доводи сторони захисту, оскільки здійснення такої оцінки виключно на підставі доказів, наданих стороною захисту, порушить засаду змагальності, згідно з якою сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів та інших доказів.
Положеннями ч. 2 ст. 303 КПК України, визначено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора (ніж ті, що зазначені в частині 1 цієї статті) не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.
Отже, положення ч. 2 ст. 303 КПК України не містять імперативної вимоги щодо обов`язкового розгляду по суті будь-яких скарг у підготовчому судовому засіданні, а лише вказують на можливість такого розгляду з урахуванням завдань підготовчого провадження, повноважень суду та з дотриманням правил, передбачених статтями 314-318 КПК України (зокрема, на це вказує використане законодавцем формулювання "можуть бути предметом розгляду", а не "розглядаються" чи "підлягають розгляду" тощо, а також пряме відсилання до правил статей 314-316 КПК України).
Ані ч. 2 ст.303, ані статті 314-316 КПК України не передбачають, що суд в підготовчому судовому засіданні має право ухвалити за результатом розгляду таких скарг одне з рішень, які передбачені ч. 2 ст. 307 КПК України під час досудового розслідування, а саме скасовувати рішення слідчого чи прокурора, зобов`язувати припинити дію чи, навпаки, вчинити певну дію, відмовити в задоволенні скарги.
Натомість, за змістом ст. 314-316 КПК України, підготовче судове засідання є обов`язковою, самостійною стадією кримінального процесу, основною метою проведення якої є визначення судом можливості на законних підставах призначити кримінальне провадження до судового розгляду, що узгоджується зі сталою судовою практикою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 03.07.2019 у справі №273/1053/17 (провадження №51-8914км18), від 06.06.2023 у справі №489/6721/21 (провадження №51-4081км22).
З огляду на вказану специфіку завдань та цілей підготовчого судового засідання, в межах цієї стадії суд позбавлений можливості досліджувати докази, надавати їм оцінку з точки зору їх допустимості та/або достовірності, а також робити висновки щодо законності чи незаконності дій, бездіяльності чи рішень, прийнятих на досудовому розслідуванні.
Водночас, зі змісту поданої стороною захисту скарги вбачається, що викладені в ній доводи зводяться до незгоди з процесуальними рішеннями прокурора.
На переконання суду, викладені у скарзі аргументи потребують аналізу законності низки взаємопов`язаних процесуальних дій та рішень у кримінальному провадженні, а відтак, твердження захисника щодо допущених порушень під час досудового розслідування, заперечення з цього приводу сторони обвинувачення, підлягають дослідженню вже під час судового розгляду у ході дослідження доказів, оскільки це матиме значення для оцінки їх допустимості та належності.
Таким чином, розгляд по суті вказаної скарги під час підготовчого судового засідання був би передчасним, а тому суд приходить до висновку про необхідність долучення її до матеріалів кримінального провадження, без вирішення порушених у них питань по суті.
Одночасно, суд роз`яснює стороні захисту, що доводи викладені у його скарзі будуть розглянуті на стадії судового розгляду, зокрема, під час дослідження доказів, а також під час надання їм оцінки в нарадчій кімнаті.
Оцінюючи заявлене клопотання про скасування арешту майна, суд дійшов наступного висновку.
Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Запоріжжя від 11.09.2024 року у справі №331/5351/24 (провадження 1-кс/331/1836/2024) накладено арешт на майно, яке було вилучено 05.09.2024 під час обшуку за адресою: м. Запоріжжя, бульвар Центральний, буд. 20, а саме на: банківську картку «АТ Приват Банк» із номерами « НОМЕР_7 » дійсна до 11/27; банківську картку «АТ Приват Банк» із номерами « НОМЕР_8 » дійсна до 07/28; жорсткий диск об`ємом 500 GB із серійним номером «WMC1U8209699»; банківську картку «АТ Приват банк» із номерами « НОМЕР_9 », дійсна до 09/24, « НОМЕР_10 », дійсна до 07/28; банківську картку «izibank» із номером « НОМЕР_11 », дійсна до 03/26; банківську картку «monobank» із номером « НОМЕР_12 », дійсна до 04/29; грошові кошти у сумі 20 430 гривень; жорсткий диск об`ємом 160 Gb із серійним номером «WCANMA470589»; жорсткий диск об`ємом 1 TB із серійним номером «J81YPXYV»; мобільний телефон «Galaxy S22+», sn RFCT81LMVXT, IMEI 1: НОМЕР_13 , IMEI 2: НОМЕР_14 sim: НОМЕР_15 ; грошові кошти номіналом 1000 гривень у кількості 26 (двадцять шість) штук з наступними номерами: АК 0059031; АС 9135612; БЛ 4855075; АВ 7408194; БК 6691068; АВ 6916662; АП 6383311; АК 0374559; АЛ 8146781; АЛ 0530473; БП 2047866; АУ 5116527; БМ 4577822; ЕБ 6868237; БМ 5890667; АК 9016516; ГС 7482181; АД 1221857; ЕГ 3380655; БК 0446919; БЛ 3819351; АБ 6777576; ЕА 9502869; БМ 8867437; АН 8609652; БЛ 0048144, загальною сумою 26 000 гривень; грошові кошти номіналом 1000 гривень, у кількості 5 (п`ять) штук, у сумі 5000 гривень; грошові кошти номіналом 500 гривень, у кількості 104 (сто чотири) штуки, у сумі 52 000 гривень; грошові кошти номіналом 200 гривень, у кількості 55 (п`ятдесят п`ять) штук, у сумі 11 000 гривень; грошові кошти номіналом 200 гривень, у кількості 25 (двадцять п`ять) штук, у сумі 5000 гривень; системний моноблок «ДМ» чорного кольору №101461659; мобільний телефон «Iphone 13 Pro Max» sn DN39D3P6I6 IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , sim НОМЕР_3 ; мобільний телефон «Iphone 15 Pro Max» sn НОМЕР_16 , IMEI 1: НОМЕР_4 , IMEI 2: НОМЕР_17 ; грошові кошти номіналом 1000 гривень у кількості 3 (три) штуки, у сумі 3 000 гривень; грошові кошти номіналом 500 гривень у кількості 200 (двісті) штук, у сумі 100 000 гривень; банківську картку № НОМЕР_18 діє до 12/27; банківську картку № НОМЕР_19 діє до 11/27; банківську картку № НОМЕР_20 діє до 03/24; банківську картку № НОМЕР_21 діє до 10/26; банківську картку № НОМЕР_22 діє до 08/29; банківську картку НОМЕР_23 діє до 12/31.
Відповідно до абзацу 1 ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, якщо існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.
Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, перетворення, відчуження.
Згідно з приписами ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.
При цьому у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК країни (збереження речових доказів) арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.
Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування приведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна (ч. 11 ст. 170 КПК України).
Відповідно до вимог ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 цього Кодексу), а також розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.
Таким чином, правові підстави для накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів визначені частиною третьою ст. 170 КПК України, згідно з якою арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.
Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.
В силу ст. 41 Конституції України, ст. 1 протоколу № 1 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, ніж на користь суспільства і на умовах, передбачених Законом або загальними принципами міжнародного права.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ проти Об`єднаного Королівства"). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.
Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.
Як встановлено п. 2 ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.
Дослідивши доводи клопотання про скасування арешту майна, суд дійшов висновку, що наведені у ньому обставини не свідчать про необґрунтованість накладення арешту на зазначене майно.
Суд враховує ту обставину, що майно, яке може мати ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.
Більш того, суд на стадії підготовчого провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину. Враховуючи стадію судового провадження, коли свідки по справі судом ще не допитані, письмові докази судом не досліджувались, обвинувачений пояснення суду не надавав, суд позбавлений можливості прийняти законне та обґрунтоване рішення щодо розгляду клопотання представника особи, щодо майна якої вирішується питання про скасування арешту адвоката ОСОБА_12 .
Окрім того, матеріали кримінального провадження не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували право власності ОСОБА_8 на майно, зазначене у клопотанні, а також обставин його вилучення саме у неї.
Також, суд вважає необґрунтованими посилання заявника на відсутність підстав для накладення арешту у зв`язку із тим, що заявник не має ніякого відношення до вчинення кримінального правопорушення, а тому, не є належним суб`єктом застосування таких заходів забезпечення кримінального провадження, оскільки, такий арешт по суті являє форму забезпечення доказів у кримінальному провадженні та не пов`язується з особою, підозрюваною у вчиненні кримінального провадження, а це, в свою чергу, не суперечить абз. 2 ч. 10 ст. 170 КПК України.
Крім того, до завдань суду на даному етапі провадження (підготовче провадження) не належить оцінювати, наскільки повно органом досудового розслідування зібрано докази, що стосуються зазначеного кримінального провадження.
Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, заявником не надано та судом не встановлено, а скасування арешту майна на стадії підготовчого судового провадження, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, яке відповідно до ст. 2 КПК України полягає, серед іншого, в забезпеченні повного судового розгляду.
Враховуючи наведене, доводи клопотання не вказують на необґрунтованість накладення арешту на майно, представником заявника не спростовано значення вказаних грошових коштів та мобільних телефонів як речових доказів, і відповідно, не доведено, що в подальшому застосуванні арешту відпала потреба, вказане клопотання заявлено під час підготовчого судового засідання, справа не розглянута, потреби кримінального процесуального характеру, для забезпечення яких накладено арешт не відпали, арешт майна не втратив своєї актуальності, тому клопотання про скасування арешту з майна, про який зазначає в своєму клопотанні представник власника майна, заявлене передчасно.
Керуючись ст.ст.314-316, 372 КПК України, суд,
Скаргу захисника ОСОБА_6 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 про визнання незаконними дій прокурорів щодо внесення інформації до ЄРДР та самостійного проведення досудового розслідування, визнання незаконними та скасування постанов заступника керівника Запорізької обласної прокуратури про доручення досудового розслідування іншому органу, - долучити до матеріалів кримінального провадження.
В задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_7 , діючого в інтересах ОСОБА_8 , про скасування арешту на майно, - відмовити.
Визначити склад осіб, які будуть брати участь у судовому засіданні: прокурор, обвинувачений, захисники обвинуваченого.
Ухвала апеляційному оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1