Справа № 206/3388/21
Провадження № 1-кп/206/99/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03.07.2025 Самарський районний суд міста Дніпра у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря: ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

захисників обвинувачених-адвокатів ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро, клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тривання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженніпід № 0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування від 19.01.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2, ч. 4 ст.189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_5 , за ч.4,ч.2 ст.189, ч.1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_9 за ч.4 ,ч.2 ст. 189 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 16.10.2024 було скасовано вирок Самарського районного суду м. Дніпропетровська від 26.03.2024, ухвалений відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 за ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , за ч. 2 ст. 189, ч. 4 ст. 189 КК України, у справі призначено новий розгляд в суді першої інстанції.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження ОСОБА_5 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

В обґрунтування клопотання вказує на наявність ризиків, передбачених п.1,3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме обвинувачений може переховуватися від суду, оскільки матеріали кримінального провадження містять вагомі докази про вчинення обвинуваченим особливо тяжкого кримінального правопорушення, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до 12 років. Він розуміє тяжкість покарання, що загрожує йому у разі визнання винуватим у інкримінованих йому злочинах, має соціальні зв`язки з іншими особами на території Дніпропетровської області та території України, тому може переховуватися від суду. Обвинувачений також може незаконно впливати на потерпілого, свідків у кримінальному провадженні, оскільки з матеріалів кримінального провадження йому відомі анкетні данні останніх, та інших обвинувачених у цьому ж кримінальному провадженні. Крім того, обвинувачений може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, він офіційно не працевлаштований, що дає підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 живе виключно за рахунок грошових коштів, отриманих в наслідок скоєних злочинів.

Потерпілий та його представник в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце судового засідання, повідомлялись належним чином, надали до суду заяву в якій підтримали клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 .

Обвинувачений ОСОБА_5 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необгрунтованість та не доведення ризиків, на які посилається прокурор в своєму клопотанні, а також зазначив, що вже чотири роки перебуває під вартою та має захворювання, а відтак просив змінити йому запобіжний захід на цілодобовий домашній арешт.

Захисник ОСОБА_5 адвокат ОСОБА_7 проти задоволення клопотання заперечувала, вказуючи на те, що ризики наведені прокурором у клопотанні є необгрнутованими та нічим об`єктивно не підтверджуються. Окрім того, вказала, що ОСОБА_5 тривалий час перебуває під вартою, має хронічні захворювання, потребує медичної допомоги та оперативного втручання, посилаючись на медичні довідки наявні в матеріалах справи, а аткож характерезуючий матеріал, відносно останнього. Просила обрати більш м`який запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронних засобів контролю.

Обвинувачені ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та їх захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на недоведеність зазначених прокурором ризиків. Вважали клопотання необґрунтованим та таким, що дублюю вже заявлені клопотання.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 , суд приходить до наступного.

За змістом ст. ст. 131-132 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Як слідує з рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 у справі «Харченко проти України» суд повинен розглянути можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів щодо обвинуваченого. В рішенні «Прокопенко проти України» від 20.01.2011 ЄСПЛ зазначив, що згідно з пунктом 3 статті 5 Конвенції саме лише існування обґрунтованої підозри перестає бути підставою для позбавлення свободи, а тому в судовому рішенні судові органи зобов`язані, розглянувши можливість обрання альтернативних запобіжних заходів, навести інші підстави для подальшого тримання особи під вартою. ЄСПЛ у рішеннях «Ігнатов проти України» від 15.12.2016, «Наконечний та інші проти України» від 11.01.2018, «Міхайлов та інші проти України» від 11.01.2018 вказав, що, продовжуючи тримання заявника під вартою та відмовляючи у задоволенні його клопотань про звільнення, національні суди здебільшого посилались на аналогічні підстави, наведені при його затриманні, та не додавали жодних нових деталей. Крім того, на жодному етапі національні суди не розглядали можливості застосування альтернативних запобіжних заходів. З огляду на це, а також на свою попередню практику у справах проти України, Європейський суд встановив порушення пункту 3 статті 5 Конвенції. В пункті 33 Рішення Європейського Суду «W. Проти Швейцарії» (W. v. Switzerland), ser.A, no.254, від 26.01.1993 зазначено, що небезпека ухилення від правосуддя не може вимірюватися тільки залежно від суворості можливого покарання, її треба визначати з врахуванням низки інших релевантних факторів, які можуть або підтвердити наявність небезпеки переховування від правосуддя, або зробити її настільки незначною, що це не може служити виправданням утримання під вартою.(Рішення у справі «Томазі проти Франції» (Томаві v France), Ser A No 241-A, від 27.08.1992). А тому, наразі, посилання прокурора на тяжкість покарання, яке загрожує обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання його винним не може слугувати підставою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в судовому засіданні, враховуючи, що обвинувачений з 10.02.2021 перебуває під вартою, оскільки сама по собі, дана обставина, не може слугувати виправданням тривалого тримання під вартою особи. Між тим, суд звертає увагу, що подальше існування обґрунтованої підозри у вчиненні затриманою особою злочину є обов`язковою і неодмінною умовою(sine qua non) належності її продовжуваного тримання під вартою. Але зі спливом певного часу така підозра перестає сама по собі бути виправданням для позбавлення особи свободи і судові органи повинні вмотивовувати свої рішення про продовження тримання її під вартою іншими підставами (Рішення від 21 грудня 2000 р. у справі «Яблонський проти Польщі» (Jablonski v. Poland), заява № 33492/96, п. 80).

Як вбачається зі змісту обвинувального акта та з обставин, встановлених в судовому засіданні, обвинувачений має зареєстроване місце проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , позитивну характеристику з місця проживання та ряд хронічних захворювань.

Так, в судовому засіданні було встановлено, що ОСОБА_5 має хронічні захворювання, на підтвердження чого в матеріалах справи маються медичні довідки які підтверджують вказані обставини та потребує медичного лікування, про що неодноразово було наголошено обвинуваченим та стороною захисту в судових засіданнях, а також з цих підстав обвинуваченим неодноразово були поданні клопотанні до суду про проведення судових засідань у режимі відеоконференції з приміщення Державної установи «Дніпровська установа виконання покарань (№4)», та попередні суди виносили відповідні ухвали. ОСОБА_5 обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, які відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів та санкція вказаних правопорушень передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк до дванадцяти років з конфіскацією майна. Таким чином, враховуючи тяжкість покарань, які ймовірно може бути призначене обвинуваченому ОСОБА_5 у разі визнання останнього винуватими у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2,4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1КК України, останній, перебуваючи під загрозою застосування такого покарання, може переховуватися від суду, а тому наявний ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України. Суд звертає увагу на те, що ОСОБА_5 в розшук не оголошувався, має зареєстроване та фактичне місце проживання, має хронічні захворювання до застосування запобіжного заходу. Відомостей про те, що обвинувачений готує вчинення інших кримінальних правопорушень суду не надано, а враховуючи строк його перебування під вартою з 10.02.2021, суд повинен розглянути можливість застосування іншого (альтернативного) запобіжного заходу щодо обвинуваченого, що узгоджується з прецедентною практикою ЄСПЛ. Крім того, суд звертає увагу на те, що інші обвинувачені по вказаному кримінальному провадженню, а саме ОСОБА_4 та ОСОБА_9 , які обвинувачуються у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч за ч. 2, ч. 4 ст.189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, наразі не перебувають під вартою, що не дає підстав суду вважати, що наведені ризики прокурором відносно обвинуваченого ОСОБА_5 в клопотанні про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, існують на теперішній час. За таких обставин суд зазначає, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання обвинуваченого під вартою перебуває за межами розумних строків, необхідних для вирішення провадження і забезпечення його належної поведінки на цей період, оскільки обрання даного запобіжного заходу без належного обґрунтування буде неспівмірним меті цього заходу. Крім того, суд не може вважати належною та достатньою підставою посилання прокурора на наявність ризиків - переховування від органів досудового слідства або суду, впливу на свідків та потерпілого та вчинення нового кримінального правопорушення, як наслідок обрання на цій підставі тримання під вартою, оскільки КПК України передбачена можливість контролю за відповідною особою, шляхом застосування електронних засобів та шляхом покладення на нього процесуального обов`язку утримуватися від спілкування з потерпілим та свідками по даному кримінальному провадженню, не відлучатися з місця реєстрації без дозволу прокурора або суду. Відповідно до ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовуються виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбачених ст. 177 КПК України. Однак, прокурор в судовому засіданні та в своєму клопотанні взагалі ніяк не обґрунтовує недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, вказане клопотання також дублюю вже заявлене клопотання, текст клопотання взагалі залишається не змінним.

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що прокурором не доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні, у зв`язку із чим, суд приходить до обґрунтованого висновку про необхідність обрати ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за місцем його реєстрації, з покладанням на нього обов`язків визначених ч. 5 ст. 194 КПК України, що в свою чергу забезпечить належну поведінку обвинуваченого на час розгляду справи в суді, в зв`язку із чим, суд вважає, що клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 задоволенню не підлягає. Відповідно до ч. 5 ст. 202 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про відмову у продовженні строку тримання під вартою, про скасування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на інший запобіжний захід, про звільнення особи з-під варти у випадку, передбаченому частиною третьою статті 206 цього Кодексу, або у випадку закінчення строку дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою підозрюваний, обвинувачений повинен бути негайно звільнений, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому він перебуває, відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання цього підозрюваного, обвинуваченого під вартою. На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 7, 9, 131, 132, 176, 177, 178, 181, 182, 183, 331, ст. 372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженніпід № 0000030, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудового розслідування від 19.01.2021 за обвинуваченням ОСОБА_4 за ч. 2, ч. 4 ст. 189, ч. 1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_5 , за ч.4, ч.2 ст.189, ч.1 ст. 255-1 КК України, ОСОБА_9 за ч.4,ч.2 ст. 189 КК України - відмовити.

Клопотання захисника-адвоката ОСОБА_7 про зміну запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Змінити відносно обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 із застосуванням електронного засобу контролю, строком до 60 днів, починаючи з 03.07.2025 до 29.08.2025 включно до 12 год.00 хв. та покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- цілодобово не залишати місце реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу прокурора або суду;

- прибувати за кожним викликом до суду;

- не виїжджати за межі Дніпропетровської обл., м. Кам`янське, без дозволу суду;

- повідомляти суд та прокурора про зміну свого місця проживання;

- за наявності паспорту для виїзду за межі України здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

Визначити термін дії зазначених процесуальних обов`язків протягом двох місяців з дня зміни запобіжного заходу, а саме з 03.07.2025.

ОСОБА_5 ІНФОРМАЦІЯ_1 звільнити з-під варти із залу суду, негайно.

Ухвалу про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю, передати до виконання СУ ГУНП в Дніпропетровській області, щодо якої змінено запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронного засобу контролю, і повідомити про це прокурора та суд.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора відділу обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1