Справа № 203/6252/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 квітня 2025 року Кіровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002223 27.06.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новодмитрівка, Генічеського району Херсонської області, громадянина України, маючого середньо-спеціальну освіту, одруженого, не маючого на утриманні непрацездатних та неповнолітніх осіб, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3 , -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , достовірно знаючи, що у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 годин 30 хвилин 24.02.2022, та який останній раз продовжено 23.07.2024 Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №469/2024, відповідно до якого воєнний стан в Україні продовжено з 05 годин 30 хвилин 12.08.2024 строком на 90 діб, вчинив злочин за наступних обставин.

Так, ОСОБА_3 , 26.06.2024 року близько 18 години 40 хвилин, перебуваючи поблизу буд. 52-Б по вул. Старокозацькій біля вхідних дверей на першому поверсі побачив інсталяцію у формі арки виготовлену з м`яких іграшок «ведмедиків» у кількості 11 одиниць та м`яких іграшок «сердець» у кількості 6 одиниць, що належать ОСОБА_5 , які він визначив предметом свого злочинного посягання та у цей момент у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану.

ОСОБА_3 , перебуваючи у вказаному місці у період часу з 18 годин 40 хвилин по 18 годин 48 хвилини, реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, розуміючи, що на усій території України введено воєнний стан у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, переконавшись, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає і вони є таємними для оточуючих, таємно, шляхом вільного доступу, з будівлі буд. 52-Б по вул. Старокозацькій зняв три м`які іграшки «Ведмедик» вартість яких складає 2528 гривень 55 копійок та три м`які іграшки «Серце» вартість яких складає 670 гривень 50 копійок, а загальна вартість яких складає 3199 гривень 05 копійок, які почав тримати у руках.

Далі, ОСОБА_3 , доводячи до кінця свій раптово виниклий злочинний умисел, утримуючи при собі викрадене майно, вартість якого складає 3199 гривень 05 копійок, зник з місця скоєння кримінального правопорушення, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 3199 гривень 05 копійок.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 повністю визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтвердив обставини його вчинення, так як вони викладені у вироку вище та пояснив, що у кінці червня 2024 року, перебуваючи поблизу буд. 52-Б по вул. Старокозацькій біля вхідних дверей на першому поверсі побачив інсталяцію у формі арки виготовлену з м`яких іграшок, звідки викрав 3 м`які іграшки «ведмедиків» та 3 м`які іграшки «сердець». У подальшому, у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем, продав ці іграшки та витратив гроші на власні потреби. У скоєному щиро кається та просив суд суворо не карати.

Потерпіла ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, про слухання справи повідомлена належним чином. Надала суду заяву про слухання справи без її участі, в якій вказала, що цивільний позов до обвинуваченого заявляти не бажає, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченого не має, та просить призначити йому покарання на розсуд суду.

Покази обвинуваченого є послідовними, логічними та такими, що не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що обвинувачений не оспорює фактичні обставини справи, та, як встановлено судом, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції, врахувавши заяву потерпілої, в якій вона вказала, що не заперечує щодо розгляду справи в порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, положення якої їй зрозумілі, заслухавши думки учасників судового розгляду, роз`яснивши учасникам судового провадження вимоги ст. 349 КПК України, а саме те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини у апеляційному порядку, суд визнав недоцільним дослідження інших доказів по справі, обмежившись допитом обвинуваченого та дослідженням матеріалів, що характеризують його особу, а також, підтверджують процесуальні витрати по кримінальному провадженню та визнання предметів речовими доказами.

Оцінюючи зазначене, суд вважає встановленим, що своїми умисними діями, які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно ст.ст. 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Так, при призначенні виду та міри покарання ОСОБА_3 , суд, відповідно до вимог ст. 65 КК України, виходить із загальних засад призначення покарання, та враховує тяжкість скоєного правопорушення, яке, відповідно до ст. 12 КК України, класифікуються, як тяжкий злочин, ставлення ОСОБА_3 до вчиненого, яке полягає у повному визнанні вини у скоєному, особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому - щире каяття, відсутність обставин, що його обтяжують, а також, думку прокурора, яка вважала, що виправлення обвинуваченого можливе без ізоляції його від суспільства.

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції частини статті, за якою кваліфіковано його дії.

Поряд із цим, оскільки обвинуваченому ОСОБА_3 остаточно призначається покарання у виді позбавлення волі, враховуючи дані про його особу, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, суд вважає, що його виправлення можливе без ізоляції від суспільства, звільнивши його від відбування покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, якщо він протягом визначеного судом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Саме таке покарання, на переконання суду, є достатнім, виконає мету призначеного покарання та буде найбільш сприятливим для перевиховання ОСОБА_3 та запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Питання про відшкодування витрат на залучення експертів суд вирішує відповідно до вимог ст.ст. 122,124 КПК України.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі, запобіжні заходи, не застосовувалися.

Керуючись ст.ст. 349, 368, 370, 371, 374 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , винуватим у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавленні волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, якщо він протягом 1 (одного) року іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

Згідно ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Початок іспитового строку рахувати з моменту проголошення вироку, тобто з 21 квітня 2025 року.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не обирався.

Стягнути з ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в дохід держави витрати на проведення судово-товарознавчої експертизи №СЕ-19/104-24/41809-ТВ від 16.10.2024 року в розмірі 6 367 (шість тисяч триста шістдесят сім) гривень 20 (двадцять) копійок.

Речові докази:

- DVD-R диск МАР629ВЕ, зберігати в матеріалах кримінального провадження №0002223;

- м`яку іграшку «Ведмедик» у кількості 1 шт. та м`яку іграшку «Сердечко» у кількості 1 шт., які передані під зберігальну розписку потерпілій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , залишити останній.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

На вирок учасниками судового провадження можуть бути подані апеляційні скарги до Дніпровського апеляційного суду через Кіровський районний суд м. Дніпропетровська протягом тридцяти днів з дня його проголошення, з урахуванням положень ч. 2 ст. 394 КПК України.

Повний текст вироку вручається учасникам судового провадження відповідно до вимог ч. 15 ст. 615 КПК України.

Суддя ОСОБА_1