Справа № 750/4087/25 Головуючий у І інстанції ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/4823/461/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 вересня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Козелецької окружної прокуратури ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання слідчого слідчого відділу Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області ОСОБА_10 про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000928 від 22.03.2025 щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Поташня, Бершадського району, Вінницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , тимчасово проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.

Застосовано до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання.

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України покладено на ОСОБА_8 строком до 01 листопада 2025 року наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, що проводить досудове розслідування, прокурора, слідчого судді, суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Роз`яснено підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0, 25 розміру мінімальної заробітної плати до 2 розмірів мінімальної заробітної плати.

Суд першої інстанції, дійшовши до висновку про необхідність обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_8 у вигляді особистого зобов`язання, мотивував це рішення, враховуючи тяжкість інкримінованих підозрюваному кримінальних правопорушень, з огляду на наявність заявлених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, що на теперішньому етапі досудового розслідування буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Не погоджуючись з даною ухвалою слідчого судді прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання та ухвалити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді застави в розмірі, що в шістсот і більше разів перевищує неоподаткований мінімум доходів громадян, що становить 2 450 960 грн. 59 коп., з покладенням відповідних обов`язків. Зазначає, що судом не враховано, що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання за даних обставин, з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у разі доведення його вини, об`єктивно не спроможний забезпечити усунення ризиків, передбачених п.п. 1-4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Звертає увагу, що в ході подальшого досудового розслідування необхідно допитати ряд свідків, як працівників Гончарівської селищної ради, так і працівників ПрАТ «Броварське ШБУ № 50» в якому ОСОБА_8 працює генеральним директором, тому має реальну можливість впливати на підлеглих працівників, а також на інших свідків та підозрюваних з метою спонукання до відмови від дачі показань чи зміни раніше наданих показань. Також існує необхідність у вилученні додаткових речей та оригіналів документів, а підозрюваний може сховати, знищити або підробити будь-які документи, які мають істотне значення для встановлення обставин правопорушення. Не враховано судом, що ОСОБА_8 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, так як останній може створювати штучні докази та підбурення осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих свідчень на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій.

В свою чергу захисник ОСОБА_7 подав в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 заперечення на апеляційну скаргу прокурора, в якому він просить відмовити у задоволенні апеляційної скарги прокурора, а ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав подану апеляційну скаргу, доводи захисника-адвоката ОСОБА_7 та його підзахисного ОСОБА_8 , які просили відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони обвинувачення, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Як встановлено судом, слідчим відділом Чернігівського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Чернігівській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000928 від 22.03.2025.

02.09.2025 ОСОБА_8 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 366, ч. 5 ст. 191 КК України.

За матеріалами кримінального провадження ОСОБА_8 підозрюється у складанні та видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, що спричинило тяжкі наслідки, та у заволодінні чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану, в особливо великих розмірах.

Відповідно до ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені ст. 194 цього Кодексу. Зокрема, підозрюваному письмово під розпис повідомляються покладені на нього обов`язки та роз`яснюється, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб (ч. ч. 1, 2 ст. 179 КПК).

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки (ч. 1 ст. 178 КПК).

Слідчий суддя при розгляді клопотання, у відповідності до ст.194 КПК України, правильно прийшов до висновку, про обґрунтованість підозри та наявність ризику, передбаченого п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, проте ризики знищити, спотворити або сховати будь-яку із речей, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та незаконно впливати на інших підозрюваних та свідків не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, а прокурор в судовому засіданні не довів що запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, не може запобігти ризику переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та суду, а тому відмовив в застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, та застосував більш м`який запобіжний захід.

Колегія суддів вважає, що ризик, передбачений п.п. 1 ч.1 ст.177 КПК України, є обґрунтованим та підтвердженим, ОСОБА_8 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 12 років, тому усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання, яке йому загрожує у разі доведення вини, з метою уникнення такого може переховуватися від органів досудового розслідування та суду.

Проте, колегія суддів, звертає увагу на те, що сама по собі тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_8 в разі доведеності його винуватості, хоча і повинна враховуватися слідчим суддею при застосуванні запобіжного заходу, але не є вирішальною обставиною на користь застосування такого запобіжного заходу, як застава, оскільки наряду з нею слідчим суддею повинні враховуватися і інші обставини, передбачені статтями 177-178 КПК України, а також можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Також колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді щодо відсутності ризиків, передбачених п.п. 2-4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Так, досудове розслідування кримінального провадження триває з 22.03.2025 року. При цьому, документи, про можливе знищення або спотворення яких зазначено в апеляційній скарзі, вилучені та наявні в матеріалах кримінального провадження, оскільки копії таких документів долучені до матеріалів клопотання. Посилання на те, що ОСОБА_8 може створювати штучні докази та підбурювати осіб, які не були свідками кримінального правопорушення, до дачі завідомо неправдивих показань на підтвердження висунутих ним у подальшому захисних версій не заслуговують на увагу, так як матеріали клопотання не містять належного обґрунтування того, що у кримінальному провадженні наявні нез`ясовані обставини, на з`ясування яких може вплинути підозрюваний шляхом створення штучних доказів, а в обґрунтування підозри слідчий посилається на протокол допиту лише одного свідка, працівника ПрАТ «Броварське ШБУ № 50», який будучи попередженим про кримінальну відповідальність, допитаний.

Доводи викладені в апеляційній скарзі прокурора, є недоведеним припущенням щодо можливої процесуальної поведінки підозрюваної. Як вбачається із матеріалів справи, при розгляді в суді першої інстанції клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий та прокурор не довели того, що застосування до підозрюваного ОСОБА_8 запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить виконання підозрюваним покладених на неї процесуальних обов`язків.

Враховуючи викладені вище обставини,колегія суддів вважає. що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання буде достатній для запобігання ризику, передбаченому п. 1 ч.1 ст.177 КПК України та виконання покладених на ОСОБА_8 обов`язків. Тому є достатні підстави вважати, що такий ступінь обмеження прав підозрюваного, як особисте зобов`язання відповідає дійсним інтересам суспільства і є необхідним для досягнення завдань кримінального провадження, та у даному випадку має перевагу над принципом презумпції невинуватості та особистої свободи особи.

При цьому, колегією суддів взято до уваги те, що ОСОБА_8 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, має міцні соціальні зв`язки, трьох дітей на утриманні, а також постійне місце проживання та роботи, а тому враховуючи конкретні обставини інкримінованого злочину, суд апеляційної інстанції приходить до висновку, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання зможе забезпечити виконання ОСОБА_8 покладених на нього процесуальних обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

За таких обставин, слідчий суддя обґрунтовано відмовив у обранні запобіжного заходу у вигляді застави, а тому законних підстав для скасування ухвали слідчого судді, яка не суперечить основним засадам кримінального провадження, і постановлення нової ухвали по викладених в апеляційній скарзі доводах прокурора, апеляційний суд не вбачає.

Порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування ухваленого слідчим суддею рішення не встановлено.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Козелецької окружної прокуратури ОСОБА_9 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 04 вересня 2025 року, якою підозрюваному ОСОБА_8 обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4