Справа № 296/4732/25
УХВАЛА

Іменем України

02 травня 2025 року м.Житомир

Слідчий суддя Корольовського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання заступника начальника відділу СУ ГУНП в Житомирській області майора поліції ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у виді особистого зобов`язання щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 2 ст. 355 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просив обрати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та покласти на нього обов`язки, передбачені ст. 194 КПК України.

В обґрунтування поданого клопотання слідчий вказав, що слідчим управлінням ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № № 0000726 від 04.04.2025, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що не раніше 27.02.2025 між ОСОБА_5 та ОСОБА_6 виникли цивільно-правові зобов`язання у формі усного договору, відповідно до якого ОСОБА_6 , як директор благодійного фонду «ВЕНЕРА» (), зобов`язувався надати ОСОБА_5 послуги із пошуку та придбання транспортного засобу за кордоном, подальшого його транспортування до території України, митного оформлення та державної реєстрації. Крім того, згідно домовленості транспортний засіб - автомобіль мав відповідати наступним параметрам: фургон, технічний стан - «на ходу», всі деталі, вузли та агрегати у технічно справному стані; кінцева вартість - до 3000 доларів США. У свою чергу, ОСОБА_5 зобов`язувався прийняти надані послуги та оплатити їх.

На виконання усного договору, ОСОБА_6 на інтернет-сайті «avtoplus.lt» знайшов оголошення про продаж автомобіля марки «Citroen Jumper», 2007 року випуску, номерний знак НОМЕР_1 , що перебував та реалізовувався на території Литовської Республіки.

Узгодивши купівлю вказаного автомобіля, ОСОБА_5 у період з 13 год 21 хв по 15 год 24 хв 20.03.2025 перерахував зі своєї банківської картки АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 ОСОБА_6 на банківську картку АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_3 грошові кошти в сумі 91 000 (дев`яносто одна тисяча) гривень.

Через декілька днів, ОСОБА_6 дізнався, що процедура оформлення та доставки зазначеного автомобіля займе більше часу, ніж зазвичай, про що він повідомив ОСОБА_5 .

У зв`язку з цим, ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_6 , що відмовляється чекати доставки автомобіля марки «Citroen Jumper», 2007 року випуску з-за кордону та бажає отримати свої кошти в розмірі 91 000 (дев`яносто одна тисяча) гривень назад, на що ОСОБА_6 погодився.

Так, 02.04.2025 ОСОБА_6 зі своєї картки АТ «ПУМБ» № НОМЕР_4 здійснив два перекази грошових коштів у сумі 15 050 (п`ятнадцять тисяч п`ятдесят) гривень та 20 050 (двадцять тисяч п`ятдесят) гривень на банківську картку ОСОБА_5 АТ КБ «ПриватБанк» № НОМЕР_2 як часткове повернення боргу та повідомив, що наразі не в змозі повернути всю суму коштів, але зобов`язується зробити це найближчим часом.

У подальшому, не пізніше 18 год 52 хв 02.04.2025 ОСОБА_5 повідомив ОСОБА_4 про існуючу перед ним заборгованість ОСОБА_6 .

В цей час, у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на примушування ОСОБА_6 до виконання цивільно-правових зобов`язань на користь ОСОБА_5 , поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я та із погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на примушування ОСОБА_6 виконати умови цивільно-правових зобов`язань, які полягають у поверненні грошових коштів в сумі 55 900 гривень на користь ОСОБА_5 , діючи умисно та цілеспрямовано, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки, і свідомо бажаючи їх настання, 02.04.2025 у період часу з 18 год 52 хв по 19 год 45 хв ОСОБА_4 , використовуючи абонентський номер телефону НОМЕР_5 , через мобільний додаток «WhatsApp» зателефонував до ОСОБА_6 та запропонував зустрітись на АЗК «ОККО», що неподалік с. Зарічани, Житомирського району, Житомирської області, на що потерпілий погодився.

Прибувши на територію АЗК «ОККО», що розташована за адресою: майдан Бердичівський, 11, в с. Зарічани, Житомирського району Житомирської області та зустрівшись з ОСОБА_7 , ОСОБА_4 у період часу з 19 год 45 хв по 20 год 15 хв висловив потерпілому погрози заподіяння тілесних ушкоджень за неповернення грошових коштів в сумі 55 900 гривень ОСОБА_5 та з метою примушування ОСОБА_6 до виконання зобов`язань у найкоротший термін, ОСОБА_4 наніс йому кілька ударів долонями по обличчю, завдавши фізичного болю тобто застосував до потерпілого фізичне насильство, що не є небезпечним для життя і здоров`я.

У подальшому, ОСОБА_4 продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, з метою примушування ОСОБА_6 до виконання цивільно-правових зобов`язань на користь ОСОБА_5 , у період часу з 03.04.2025 по 09.04.2025, використовуючи абонентський номер телефону НОМЕР_5 , через мобільний додаток «WhatsApp» неодноразово продовжив висловлювати потерпілому погрози вбивством чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень у випадку невиконання ОСОБА_7 цивільних зобов`язань.

Таким чином, 28.04.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я та із погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Враховуючи тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному ОСОБА_4 , у разі визнання винуватим у кримінальному правопорушенні, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, особу підозрюваного та об`єктивні обставини, що встановлені в ході досудового розслідування, слідчий просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді особистого зобов`язання, який є необхідним для виконання ОСОБА_4 покладених на нього процесуальних обов`язків.

В судове засідання прокурор не з`явився, в заяві від 02.05.2025р. просив розгляд справи провести без його участі.

Підозрюваний ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_8 в заяві від 01.05.2025р. просили розгляд справи провести без їх участі, по суті клопотання не заперечили.

Дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя вважає, що клопотання підлягає до часткового задоволення, за наступних підстав.

Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду; знищення, схову або спотворення будь-яких речей чи документів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконного впливу на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити правопорушення, в якому підозрюється чи обвинувачується.

З огляду на ч. 1 ст. 179 КПК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язків, передбачених ст. 194 КПК України.

Судом встановлено, що 28.04.2025 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у примушуванні до виконання цивільно-правових зобов`язань, поєднаного з насильством, що не є небезпечним для життя і здоров`я та із погрозою вбивства чи заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України.

Частиною 1 статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання (ч.4 ст.194 КПК України).

З огляду на матеріали клопотання ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 355 КК України, що підтверджується доказами.

Суд бере до уваги, що слідчим у клопотанні доведено, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин та незаконно впливати на потерпілого та свідків кримінального правопорушення.

З урахуванням зазначених ризиків у кримінальному провадженні, обставин кримінального правопорушення та даних про особу підозрюваного ОСОБА_4 , який має постійне місце проживання, сталі соціальні зв`язки, місце роботи, слідчий суддя вважає, що на даний час для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків, є достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання з покладенням на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.176- 179, 184, 193, 194, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Застосувати запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком до 26.06.2025р. та покласти на нього обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України:

- утримуватися від спілкування з потерпілим ОСОБА_6 ;

- прибувати до слідчого, прокурора, у кримінальному провадженні, за першим викликом на визначений ним час та до суду за кожною вимогою;

- повідомляти слідчого, в провадженні якого перебувають матеріали досудового розслідування про зміну свого місця проживання та місця роботи.

Визначити строк дії обов`язків до 26.06.2025р.

В разі невиконання покладених судом обов`язків відносно підозрюваного може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід ніж особисте зобов`язання і на нього може бути накладено грошове стягнення у розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Контроль за виконанням особистого зобов`язання покласти на слідчого у провадженні якого перебувають матеріали досудового слідства.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1