Справа № 562/3394/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29.01.2025 року Здолбунівський районний суд

Рівненської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника Рівненського районного відділу № 2

філії ДУ "Центр пробації" ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Здолбунові подання Рівненського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону, -

в с т а н о в и в:

Рівненський районний відділ № 2 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області звернувся до суду з поданням про приведення вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року щодо засудженого ОСОБА_5 у відповідність до Закону №3886-ІХ від 18.07.2024 "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" (далі - Закон № 3886-ІХ).

В обгрунтування подання зазначає, що 23 січня 2019 року на виконання до Рівненського районного відділу № 2 філії Державної установи «Центр пробації» у Рівненській області надійшов вирок Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року відносно ОСОБА_5 , якого було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190Кримінального кодексу України та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон № 3886-ІХ "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", відповідно до якого дрібною крадіжкою вважається викрадення, шахрайство, привласнення чи розтрата чужого майна, вартість якого не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Дія Закону № 3886-ІХ має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння кримінальним правопорушенням меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Посилається на те, що 17 вересня 2017 року ОСОБА_5 скоїв крадіжку велосипеда вартістю 630 гривень.

Тому вважає, що ОСОБА_5 підлягає звільненню від відбування покарання на підставі ч.2 ст.74 КК України в зв`язку з усуненням караності діяння.

У судовому засіданні представник Рівненського районного відділу № 2 філії ДУ "Центр пробації" ОСОБА_4 подання підтримав, просить задовольнити.

Прокурор вважає, що є правові підстави для задоволення подання.

Засуджений ОСОБА_5 у судове засідання не з`явився. Відповідно до абз.2 ч.5 ст.539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Вислухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали наглядової справи, суд дійшов висновку, що подання не підлягає до задоволення з наступних підстав.

Положеннями ст.533 КПК України визначено, що вирок або ухвала суду, які набрали законної сили, обов`язкові для осіб, які беруть участь у кримінальному провадженні, а також для усіх фізичних та юридичних осіб, органів державної влади та органів місцевого самоврядування, їх службових осіб, і підлягають виконанню на всій території України.

Відповідно до ч.2 ст.534 КПК України судове рішення, яке набрало законної сили або яке належить виконати негайно, підлягає безумовному виконанню.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року ОСОБА_5 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190Кримінального кодексу України, та призначено покарання у виді обмеження волі на строк 1 рік. На підставі статті 75 Кримінального кодексу України засудженого звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік.

Відповідно до п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно з п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України №3886-1X від 18 липня 2024 року "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів", яким було внесені зміни до ст.51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч.1 ст.51 КУпАП передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення не перевищує 0,5 неоподаткованого мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.51 КУпАП дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, відповідно до ст.51 КУпАП (в редакції Закону № 3886-ІХ станом на 09.08.2024), крадіжка чужого майна вважається дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із підпунктом 169.1.1. пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Частиною 2 ст.74 КК України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року, ОСОБА_5 17 вересня 2017 року заволодів чужим майном шляхом зловживання довірою. Однак, вартість привласненого засудженим ОСОБА_5 майна у вироку суду не зазначена.

Пунктом 3 ч.1 ст.91 КПК України визначено, що вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

За змістом ч.2 ст.91 КПК України доказування полягає у збиранні, перевірці та оцінці доказів з метою встановлення обставин, що мають значення для кримінального провадження.

Згідно роз`яснень, які містяться у п.6 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином, і стягнення безпідставно нажитого майна" № 3 від 31.03.1989, при розгляді кримінальної справи суд зобов`язаний на основі всебічного, повного й об`єктивного дослідження обставин справи з`ясувати характер і розмір матеріальної шкоди, заподіяної злочином, наявність причинного зв`язку між вчиненим і шкодою, що настала, роль і ступінь участі кожного з підсудних в її заподіянні, а також, чи відшкодовано її повністю або частково до судового розгляду справи, і у вироку дати належну оцінку зазначеним обставинам.

Відповідно до п.2 ч.3 ст.374 КПК України у мотивувальній частині вироку, у разі визнання особи винуватою, зазначаються, зокрема, формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним, із зазначенням місця, часу, способу вчинення та наслідків кримінального правопорушення, форми вини і мотивів кримінального правопорушення.

На підставі наведеного та, враховуючи, що у вироку Дубровицького районного суду Рівненської області від 19 лютого 2018 року, яким ОСОБА_5 засуджено за ч.1 ст.190 КК України, не зазначено розмір матеріальної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням, Здолбунівський районний суд Рівненської області позбавлений можливості прийти до беззаперечного висновку, що вчинене останнім діяння відповідно до вимог Закону №3886-ІХ не є кримінально-караним на теперішній час, тому подання Рівненського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог законузадоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст.91, 374, 537, 539 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в:

У задоволенні подання Рівненського районного відділу № 2 філії Державної установи "Центр пробації" у Рівненській області про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Рівненського апеляційного суду через Здолбунівський районний суд Рівненської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя