ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Апеляційне провадження № 11-сс/818/919/25 Доповідач ОСОБА_2
Категорія: тримання під вартою
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 серпня 2025 року колегія суддівr судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 ОСОБА_4

секретаря судового засідання ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харків в режимі відеоконференції апеляційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 10 липня 2025 року, якою задоволено клопотання слідчого ОВС Другого СВ (з дислокацією у м.Харків) ТУ ДБР у м.Полтаві, погоджене прокурором Харківської обласної прокуратури ОСОБА_9 , та застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні № 0000056 від 15 квітня 2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 367 КК України, до 25 серпня 2025 року,-

У С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Другим слідчим відділом (з дислокацією у м. Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві здійснюється досудове розслідування кримінального провадження за № 0000056 від 15.04.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365, ч. 3 ст. 367 КК України, в якому ОСОБА_7 підозрюється у:

-перевищенні службових повноважень, тобто в умисному вчиненні працівником правоохоронного органу дій, які явно виходять за межі наданих йому прав чи повноважень, що спричинило тяжкі наслідки;

-завідомому залишенні без допомоги особи, яка перебувала в небезпечному для життя стані особою, яка зобов`язана була піклуватись про цю особу і мала змогу надати їй допомогу, що спричинило смерть особи.

27.06.2025 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365 КК України.

27.06.2024 року слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим з прокурором, про застосування запобіжного заходу виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_7 .

В обґрунтування клопотання слідчий посилався на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365 КК України, та наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, що свідчить про неможливість їх запобігання шляхом застосування до підозрюваного ОСОБА_7 інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою.

Ухвалою слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 10 липня 2025 року задоволено клопотанняслідчого та застосовано до ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком до 25.08.2025 року

Визначено заставу у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України у Харківській області. При внесенні визначеної суми застави вирішено ОСОБА_7 з-під варти звільнити з покладенням на нього обов`язків: прибути за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб; не відлучатися з населеного пункту, де здійснюється несення військової служби; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи; уникати спілкування з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 ; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову, якою застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у виді тримання під вартою без визначення розміру застави.

В обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на необґрунтованість та невмотивованість ухвали внаслідок того, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що в ході досудового розслідування встановлені обставини для обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, тобто перевищення службових повноважень, яке спричинило тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого. При цьому слідчий суддя погодився з обґрунтованістю зазначеної підозри, у тому числі, і в частині наслідків вчиненого кримінального правопорушення у вигляді смерті потерпілого, однак усупереч вимог п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України визначив заставу.

Вказує, що ухвала слідчого судді не відповідає фактичним обставинам кримінального провадження та викладений в ухвалі висновок слідчого судді про відсутність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, оскільки на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, збір доказів триває, остаточний обсяг речей та документів, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не встановлено. Об`єктивно неможливо стверджувати про перебування усіх таких речей та документів, інших доказів, виключно за місцем роботи ОСОБА_7 у державній установі «Харківський слідчий ізолятор».

Зазначає, що помилковим також є висновок слідчого судді про відсутність ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 тривалий час був працівником правоохоронного органу, працював на посаді, пов`язаній з веденням оперативно-розшукової діяльності, обізнаний у методах і засобах такої діяльності, має знання та навички її здійснення та зв`язки, як з представниками правоохоронних органів, так і з представниками кримінального середовища, здатними реально впливати на оперативний стан у державній установі «Харківський слідчий ізолятор», а відтак, з огляду на тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого він підозрюється, та можливого покарання, передбаченого Кримінальним кодексом України, вбачається підвищений ризик вчинення дій щодо перешкоджання досудовому розслідуванню. Також просив врахувати, що у зв`язку з поведінкою підозрюваного клопотання слідчого про обрання йому запобіжного заходу було розглянуто у порушення передбаченого чинним законодавством 72 годинного строку, лише на тринадцятий день, чим безпідставно затягуються процесуальні строки, що є перешкоджанням кримінальному провадженню.

Крім цього зазначає, що не відповідає фактичним обставинам кримінального правопорушення і висновок суду про відсутність у підозрюваного ОСОБА_7 можливості з мотивів помсти вчинити злочин щодо свідка-засудженого ОСОБА_16 або організувати вчинення такого злочину. Оскільки, слідчий суддя не взяв до уваги того факту, що з показаннями свідка ОСОБА_16 , який викриває службових осіб державної установи «Харківський слідчий ізолятор» у вчиненні злочину, підозрюваний ОСОБА_7 фактично ознайомлений лише безпосередньо перед розглядом клопотання слідчого про обрання йому запобіжного заходу, а відтак, до цього моменту у нього не було мотивів вчиняти будь-які дії щодо свідка. Більш того, враховуючи, що в ході подальшого досудового розслідування справи триватиме збір додаткових доказів його вини у вчиненні інкримінованих злочинів, жодна попередня поведінка ОСОБА_7 не може гарантувати відсутність такого ризику в подальшому.

Позиції інших учасників судового провадження

Заслухавши суддю-доповідача, доводи прокурора, який підтримав вимоги апеляційної скарги, пояснення ОСОБА_7 та його захисника, які заперечували щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає у задоволенню з огляду на наступне.

Мотиви суду

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Статтею 370 КПК України встановлено, що судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом.

Кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України. Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод (далі Конвенція) та Протоколи до неї є частиною національного законодавства України, відповідно до статті 9 Конституції України, як чинний міжнародний договір, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України. Окрім того, стаття 17 Закону України № 3477-IV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає застосування судами Конвенції та практики ЄСПЛ як джерела права, а стаття 18 цього Закону визначає порядок посилання на Конвенцію та практику суду.

Згідно ст.3 Загальної декларації прав людини, ст.5 Конвенції, п.3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 25 квітня 2003 року № 4 «Про практику застосування судами запобіжного заходу у вигляді взяття під варту та продовження строків тримання під вартою на стадіях дізнання і досудового слідства», запобіжний захід у виді взяття під варту обирається лише тоді, коли на підставі наявних у справі фактичних даних із певною вірогідністю можна стверджувати, що інші запобіжні заходи не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного, обвинуваченого.

При розгляді апеляційної скарги колегія суддів перевіряє дотримання слідчим суддею вимог ст.177, 178 КПК України і бере до уваги сукупність усіх чинників і обставин, передбачених зазначеними нормами кримінального процесуального закону.

Виходячи зі змісту ч.2 ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Задовольняючи клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 ,слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, що є виключними обставинами та у їх сукупності виправдовують тримання підозрюваного під вартою та свідчать про неможливість запобігання встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, втім вважав за необхідне при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити заставу фактично у мінімальному розмірі в межах, передбачених п.2 ч.5 ст.182 КПК України, - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Так, обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих йому дій, передбачених ч. 3 ст. 135, ч. 3 ст. 365 КК України, підтверджується відомостями, доданими до клопотання слідчого, тому такі висновки слідчого судді є обґрунтованими та не оскаржуються в апеляційній скарзі, як прокурором, так і з цих підстав сторона захисту не подавала скаргу.

Зважаючи на вагомість доказів та обґрунтованість підозри у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення проти життя та здоров`я особи, за яке передбачено покарання лише у виді позбавлення волі від трьох до восьми років, а також у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі позбавленням волі на строк від семи до десяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, а також враховуючи особу підозрюваного, слідчий суддя, керуючись положеннями ч.1 ст.194 КПК України, обґрунтовано, враховуючи суспільний інтерес, який в даному випадку превалює над приватним, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, дійшов до цілком правильного висновку про застосування щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому, колегія суддів погоджується з доводами прокурора щодо наявності існування ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме ризику знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, оскільки на даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні не завершено, збір доказів триває, остаточний обсяг речей та документів, які можуть мати істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, не встановлено.

Також, колегія суддів погоджується з доводами прокурора про існування ризику, передбаченого п.4 ч.1 ст. 177 КПК України, оскільки ОСОБА_7 тривалий час був працівником правоохоронного органу, працював на посаді, пов`язаній з веденням оперативно-розшукової діяльності, обізнаний у методах і засобах такої діяльності, має знання та навички її здійснення та зв`язки, як з представниками правоохоронних органів.

Разом з цим, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що ризик передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України на даний час не знайшов свого підтвердження, оскільки свідок-засуджений ОСОБА_16 відбуває покарання, а можливість підозрюваного ОСОБА_7 з мотивів помсти вчинити відносно нього кримінальне правопорушення, у тому числі проти його життя та здоров`я містить абстрактний характер та не містять конкретних доводів чи фактів про його існування.

Втім, слідчий суддя дійшов висновку за необхідне при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою визначити заставу у розмірі в межах, передбачених ч.5 ст. 182 КПК України, - 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

Так, в обґрунтування апеляційних вимог прокурор посилається на необґрунтованість та невмотивованість ухвали внаслідок того, що судом першої інстанції не взято до уваги те, що в ході досудового розслідування встановлені обставини для обґрунтованої підозри про вчинення ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.365 КК України, тобто перевищення службових повноважень, яке спричинило тяжкі наслідки у виді смерті потерпілого, однак усупереч вимог п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя визначив заставу.

Колегія суддів зазначає, що, дійсно відповідно п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Таким чином, законодавець залишив вирішення цього питання для суддівського розсуду, тобто можливості суддівської дискреції. При цьому, як убачається з матеріалів справи, визначаючи альтернативний запобіжний захід у виді застави щодо підозрюваного ОСОБА_7 слідчий суддя діяв у межах клопотання слідчого, погодженого прокурором, в якому, хоча і не зазначено розмір застави, який орган досудового розслідування вважав за доцільне призначити, однак вказано про можливість його визначення в якості альтернативного запобіжного заходу та необхідність покладення обов`язків, передбачених ч.4 ст.195 КПК України у разі визначення застави. Тобто за змістом клопотання слідчого відсутня вимога про незастосування альтернативного запобіжного засобу у виді застави, а тому слідчий суддя цілком діяв в межах вимог клопотання слідчого, в якому відсутня вимога про застосування саме вимог п.1,2 ч.4 ст.183 КПК України, вже не кажучи про її мотивування.

За таких обставин, доводи прокурора в цій частині апеляційної скарги є необґрунтованими, та такими, які виходять за межі клопотання, поданого слідчому судді.

Разом з цим, згідно ст.183 КПК України суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

За змістом вищевказаної статті визначення розміру застави є невід`ємною складовою частиною при вирішенні питання про застосовування запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

КПК визначає сукупність обставин, а також критерії, якими повинен керуватися слідчий суддя, суд при визначенні у кожному конкретному випадку розміру застави. Такими обставинами є: 1) всі обставини кримінального правопорушення; 2) майновий та сімейний стан підозрюваного, обвинуваченого; 3) інші дані про його особу (наприклад, поведінка під час кримінального провадження); 4) ризики, передбачені в ст. 177 КПК, а критеріями - те, що розмір застави: а) достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та, водночас, б) не буде завідомо непомірним для нього. Це означає, що, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала підозрюваного, обвинуваченого від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного проживання людини.

Як убачається з матеріалів провадження, слідчий суддя, врахувавши доводи клопотання про застосування запобіжного заходу, обставини кримінального правопорушення, майновий стан підозрюваного, наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, визначив ОСОБА_7 заставу в розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що є в межах визначеного розміру, передбаченого п.2 ч.5 ст.182 КПК України.

Також, апеляційний суд приймає до уваги те, що ОСОБА_7 з`явився в судове засідання за викликом апеляційного суду, що свідчить про дієвість застосованого до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою з визначенням застави у розмірі 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч.4 ст.195 КПК України.

За таких обставин з метою дотримання прав підозрюваного та унеможливлення погіршення його становища, діючи в межах вимог клопотання слідчого та апеляційних вимог прокурора, колегія суддів відхиляє доводи апеляційної скарги прокурора, які виходять за межі клопотання поданого до суду першої інстанції , що свідчить про неможливість задоволення його апеляційних вимог.

Разом з цим, при виявленні обставин, які будуть свідчити про фактичну неефективність запобіжного заходу, обраного ОСОБА_7 прокурор разом зі слідчим не позбавлений процесуальної можливості звернутись з відповідним клопотанням до слідчого судді, щодо зміни розміру застави.

За таких обставин, ухвала слідчого судді відповідно до вимог ст.370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому підстав для її скасування, про що йде мова в апеляційній скарзі прокурора, колегія суддів не вбачає.

Істотних порушень вимог КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.407,419, 422 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА :

Апеляційну скаргу прокурора Харківської обласної прокуратури ОСОБА_6 залишити без задоволення

Ухвалу слідчого судді Салтівського районного суду м.Харкова від 10 липня 2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Колегія суддів:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4