Справа № 385/838/25
Провадження № 1-кс/385/188/25
слідчого судді
30.06.2025 року м. Гайворон
слідчий суддя Гайворонського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу ОСОБА_3 на постанову начальника сектору дізнання ВП № 1 (м. Гайворон) Голованівського РВП ГУНП в Кіровоградській області про відмову у визнанні її потерпілою та зобов`язання вчинити певні дії, -
ОСОБА_3 звернулась до суду зі скаргою, в якій просить скасувати постанову дізнавача від 15.05.2025 про відмову у визнанні її потерпілою, зобов`язати визнати її потерпілою та провести ряд необхідних слідчих (розшукових) дій допитати її в якості потерпілої, витребувати документи, що підтверджують право на спадкове майно, провести огляд місця події, долучити наявні відеозаписи, провести оцінку завданих матеріальних збитків, допитати незалежних свідків, вжити заходів для забезпечення об`єктивного і неупередженого розслідування.
Потерпіла, дізнавач та прокурор були належним чином повідомленими про дату, час та місце проведення розгляду скарги.
В судове засідання 30.06.2025 скаржниця повторно не з`явилась.
Дізнавач та прокурор в судове засідання не з`явились, про причини неявки суд не повідомили.
Статтею 306 КПК України, якою визначений порядок розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, передбачено здійснення розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу.
Слідчий суддя вважає за можливим провести розгляд скарги за відсутності учасників.
При цьому враховано, що при повідомленнях ОСОБА_3 телефонограмами остання висловлювала позицію щодо бажання подачі заяви про розгляд скарги за її відсутності, а отже не втратила інтересу до такої; КПК України встановлено короткий процесуальний строк розгляду даної скарги, а тому з метою дотримання строків досудового розслідування та охорони прав, свобод та законних інтересів скаржниці.
Крім того КПК у ст. 306 КПК України не вважає перешкодою для розгляду скарги неявку дізнавача та прокурора.
У зв`язку з неявкою в судове засідання учасників судового процесу, на підставі ч. 4 ст. 107 КПК України фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження не здійснюється.
Постановою начальника сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 15.05.2025 було відмовлено ОСОБА_3 у визнанні потерпілою в даному кримінальному провадженні.
Відомості про дату отримання копії постанови скаржницею матеріали кримінального провадження не містять.
При цьому скаржниця в скарзі повідомляє про отримання такої 26.05.2025.
Тому, оскільки скарга подана 04.06.2025 засобами поштового зв`язку, то слідчий суддя вважає таку поданою в межах встановленого ст. 304 КПК України строку для оскарження.
Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.
Згідно з п. 5 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.
Процесуальною підставою прийняття рішення про відмову у визнанні потерпілим відповідно до ст. 55 КПК України є наявність очевидних та достатніх підстав вважати, що заява подана особою, якій не завдано шкоди.
Прокурором, слідчим, дізнавачем мають бути наведені підстави, визначені ч. 3 ст. 55 КПК, які виключають визнання особи потерпілою, та мотиви прийняття такого рішення, містити правове обґрунтування відсутності підстав щодо задоволення клопотання про визнання заявника потерпілими.
Згідно положень ч. 1, 2 ст. 55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.
Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 110 КПК постанова слідчого має містити, зокрема, відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви її прийняття, обґрунтування та посилання на положення КПК.
Таким чином, враховуючи викладене, законним процесуальне рішення може визнаватись лише у разі його відповідності вищевказаним вимогам.
Тобто у разі встановлення факту неможливості визнання потерпілим конкретної особи, виходячи з кримінально-правової характеристики кримінального правопорушення особа, яка приймає відповідне процесуальне рішення у будь-якому випадку має сформувати свої висновки у такий спосіб, що б вони відповідали нормам ч. 5 ст. 55 КПК України, так як таке процесуальне рішення є фактично кінцевим для цієї особи у кримінальному провадженні, а тому воно відповідно має бути вмотивованим та зрозумілим, тобто відповідати критеріям законності, обґрунтованості і вмотивованості.
Крім неналежного мотивування постанов, підставою їх скасування є і необґрунтованість прийнятого рішення слідчим, прокурором стосовно співвідношення процесуальних вимог щодо визнання особи потерпілою та фактичних обставин кримінального правопорушення.
Слідчий суддя в силу своїх повноважень здійснює судовий контроль за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні в порядку, передбаченому нормами КПК України.
Оскаржувана постанова дізнавача мотивована тим, що на даний час відсутні достатні об`єктивні дані, які б свідчили про заподіяння заявниці шкоди (майнової, моральної або фізичної) внаслідок самоправних дій, що є підставою для відмови у визнанні її потерпілою на даному етапі кримінального провадження.
При цьому з матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 надавала для приєднання до матеріалів справи документи, що підтверджують належність будинку її батькам та те, що вона є спадкоємцем, яка прийняла спадщину, докази руйнування будинку.
Оскаржувана постанова не містить аналізу доводів скаржника щодо вчинення кримінального правопорушення, порушення прав, завдання їй шкоди, доводи ОСОБА_3 дізнавачкою залишені поза увагою та належним чином не аргументовано, чому їх не прийнято до уваги.
Статтею 92 КПК обов`язок доказування обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на прокурора та слідчого.
Відповідно до вимог п. 2 ст. 54 КПК права і обов`язки потерпілого виникають з моменту подання особою заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення.
У силу ч. 2 ст. 55 КПК особою, яка прийняла заяву про визнання певного суб`єкта потерпілим у кримінальному провадженні, має бути вручена останньому пам`ятка про права та обов`язки потерпілого.
Постанова начальника сектору дізнання не містить посилань на обставини, встановлені у ході досудового розслідування, які б слугували підставою для прийняття рішення про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у цьому кримінальному провадженні. Цитування норм кримінального процесуального закону не доводить наявність даних, які б свідчили про відсутність підстав для визнання ОСОБА_3 потерпілою, враховуючи зміст її заяви.

Зважаючи, що досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та триває, таким чином, начальником сектору дізнання не було проведено всіх необхідних слідчих дій на предмет перевірки заподіяння заявнику ОСОБА_3 будь-якої шкоди, вчиненим кримінальним правопорушенням й не виключається до закінчення досудового розслідування зібрання доказів на підтвердження її спричинення, тому висновок начальника сектору дізнання є передчасним, в зв`язку з чим скарга в частині скасування постанови про відмову у визнанні потерпілою підлягає задоволенню, а постанова про відмову у визнанні потерпілою скасуванню.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя вважає правильним скасувати оскаржувану постанову.

Разом із тим, вимоги скарги щодо зобов`язання відповідних уповноважених службових осіб визнати ОСОБА_3 потерпілою в зазначеному кримінальному провадженні та провести ряд необхідних слідчих (розшукових) дій задоволенню не підлягають.

Відповідно до ч. 4 ст. 40-1 КПК України дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення дізнавача.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Зокрема ВС в постанові від 14.02.2023 у справі No 405/680/22 виснував, що у разі оскарження процесуального рішення слідчий суддя може його скасувати, однак він не має права зобов`язати прийняти процесуальне рішення.

Також слідчий суддя звертає увагу на те, що п. 7 ч. 1 ст. 303 КПК України передбачає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора: рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником.

Скаржницею не доведено, що вона зверталась до дізнавача з клопотанням про проведення слідчих (розшукових) дій, що їй в такому було відмовлено, а тому така вимога скарги задоволенню не підлягає, так як є передчасною.

За результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора під час досудового розслідування, у відповідності до ст. 307 КПК України, слідчим суддею постановляється ухвала про: 1) скасування рішення слідчого чи прокурора; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

У зв`язку з наведеним слідчий суддя доходить висновку що в задоволенні скарги в частині зобов`язання визнати потерпілою та провести необхідні слідчі (розшукові) дії слід відмовити виходячи з того, що як вирішення питання про визнання особи потерпілою в кримінальному провадженні є дискреційними (виключними) повноваженнями дізнавача, а з клопотанням про проведення розшукових (слідчих) дій ОСОБА_3 не зверталась та в такому їй дізначачем відмовлено не було.

Керуючись вимогами статей 303, 307, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

скаргу ОСОБА_3 задовольнити частково.

Скасувати постанову начальника сектору дізнання відділення поліції №1 (м. Гайворон) Голованівського РВП Головного управління Національної поліції в Кіровоградській області ОСОБА_4 від 15.05.2025 про відмову у визнанні ОСОБА_3 потерпілою у кримінальному провадженні № 0000073 від 03.09.2024.

У задоволенні решти вимог скарги - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_5

Дата документу 30.06.2025