Справа № 134/718/25
УХВАЛА

Іменем України

15 травня 2025 року селище Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю: прокурора ОСОБА_3 ,

представника виправного центру ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Крижопіль в режимі відеоконференції клопотання засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пийтерфолво Виноградівського району Закарпатської області, громадянина України, до засудження мешканця АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, неодруженого, не працюючого, раніше не судимого, про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання,

встановив:

05 травня 2025 року до суду надійшло клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, у якому він просить на підставі ст. 81 КК України звільнити його умовно-достроково від відбування покарання.

В судове засідання засуджений ОСОБА_5 не з`явився, надіслав заяву про слухання клопотання у його відсутність, що відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню такого розгляду.

Представник виправного центру вважає, що клопотання не підлягає задоволенню, оскільки засуджений ОСОБА_5 не довів своє виправлення, характеризується негативно, п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності, має три заохочення, не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, не завжди виконує передбачені законом вимоги.

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання, вважає його передчасним, засуджений ОСОБА_5 характеризується негативно, згідно характеристики наданої установою засуджений ОСОБА_5 не довів свого виправлення.

Заслухавши думку представника виправного центру, думку прокурора, дослідивши матеріали клопотання та особової справи засудженого, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1, 2 ст. 81 КК України до осіб, що відбувають покарання у виді обмеження волі може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання; умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване, якщо засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень або кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, а також за необережний тяжкий злочин.

Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», суди, розглядаючи питання про можливість застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, мають ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребу в наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Головною умовою прийняття такого рішення є доведеність, що засуджений сумлінною поведінкою і ставленням до праці довів своє виправлення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення.

Саме досягнення такої цілі покарання, як виправлення засудженого обґрунтовує можливість його дострокового звільнення від відбування покарання, хоча і під певною умовою.

Застосування до засудженого умовно-дострокового звільнення передбачено дискреційною нормою КК України, тобто є не обов`язком суду, а правом, яке полягає у попередньому вивченні всіх даних про особу для прийняття правильного, законного рішення, з урахуванням власного внутрішнього переконання.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений вироком Первомайського міськрайонного суду Миколаївської області від 12.10.2021 року, відповідно до якого останнього визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 297 КК України та призначено йому покарання у виді обмеження волі на строк 4 роки.

Засуджений ОСОБА_5 з 23.03.2022 року по теперішній час відбуває покарання в ДУ «Крижопільський виправний центр (№113)».

По прибутті в установу, засуджений ОСОБА_5 , був працевлаштований згідно строкового трудового договору № 107-22 від 20.04.2023 по 24.11.2023 на контрагентському об`єкті « ОСОБА_6 », та згідно строкового трудового договору № 216-23 від 08.12.2023 року по 31.07.2024 на контрагентському « ОСОБА_6 », згідно строкового трудового договору № 03-24 П від 31.07.2024 по 20.12.2024 на контрагентському об`єкті « ОСОБА_6 », згодом згідно строкового трудового договору № Т 23-25 П від 10.01.2025 по теперішній час на контрагентському об`єкті «Профіт індастрі».

Згідно характеристики ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» за час відбування покарання засуджений ОСОБА_5 характеризується негативно. П`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності та три рази заохочувався. Проявляє соціально-корисну ініціативу, приймає участь в суспільному житті відділення. Санітарний стан житлового приміщення намагається підтримувати в належному вигляді, має не завжди охайний зовнішній вигляд. До майна установи та предметів якими користується при виконанні дорученої роботи ставиться відповідно, здійснює за ними належний догляд, використовує їх за призначенням. Не завжди дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи, не завжди виконує передбачені законом вимоги. По відношенню до засуджених неконфліктний, товариські стосунки підтримує із засудженими різної спрямованості. Не проявляє готовності до самокерованої соціально- правомірної поведінки, не довів свого виправлення. За час відбування покарання порушень вимог пожежної безпеки не допускає. Відвідує заходи виховного характеру, але належних висновків для себе не робить.

Приймає участь у програмі диференційованого виховного впливу «Фізкультура і спорт» та «Підготовка до звільнення». Бере участь у програмах/заходах, які проводяться в установі, але допускає порушення, не має бажання змінити своє життя, не завжди підтверджує це активними вчинками. Зі слів має позитивні плани на майбутнє.

Під дію ст. 82 КК України засуджений ОСОБА_5 за формальними ознаками підлягав по відбуттю 1/2 частини строку покарання, а саме 08.12.2023 року. Рішенням комісії ДУ «Крижопільський ВЦ (№ 113)» протокол № 24 від 13.12.2023 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено комісією установи в застосуванні ст. 82 КК України, як особі яка не стала на шлях виправлення.

Під дію ст. 81 КК України засуджений ОСОБА_5 підпадав по відбуттю 2/3 частини строку покарання, а саме 08.08.2024 року. Рішенням комісії державної установи «Крижопільський (ВЦ №113)» протокол № 19 від 21.08.2024 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено в застосуванні умовно-достроковому звільненні, як особі яка не довела своє виправлення.

Ухвалою Крижопільського районного суду Вінницької області від 21.10.2024 року засудженому ОСОБА_5 відмовлено в умовно-достроковому звільненні. Згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 05.12.2024 року, ухвалу Крижопільського районного суду від 21.10.2024 року залишив без змін.

Згідно довідки про наявність стягнень та заохочень, засуджений ОСОБА_5 за весь час відбування покарання отримав три заохочення за сумлінну поведінку та ставлення до праці (24.11.2022 подяка, 02.02.2023 подяка, 20.05.2024 зняття раніше накладеного стягнення), а також п`ять разів притягувався до дисциплінарної відповідальності з яких чотири рази за відмову виїжджати на роботу (24.11.2023 догана, 25.06.2024 попередження, 28.06.2024 догана) та за не виконання команди «відбій» та нетактовну поведінку до адміністрації установи (03.01.2025- 3 доби СІЗО). Згідно наявної інформації має незняте стягнення.

Як вбачається з довідки про доходи, за період відбування покарання дохід засудженого ОСОБА_5 склав 135585, 15 грн.

Станом на 15 травня 2025 року засуджений ОСОБА_5 відбув 2/3 строку призначеного покарання, невідбута частина покарання складає 6 місяців 23 дні.

Відповідно до Висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_5 не став на шлях виправлення (не довів своє виправлення) (загальний бал 54).

Відповідно до характеристики, яка надана ТОВ «Профіт Індастрі» на ОСОБА_5 , останній працює різноробочим в Товаристві з 11.01.2025 року. Під час роботи зарекомендував себе як відповідальний і дисциплінований працівник, який може проявити ініціативу і прийняти правильне рішення в питаннях, що стосуються його компетенції, сумлінно виконує усі поставлені керівництвом завдання. За вказаний період фактів порушень правил внутрішнього трудового розпорядку з його боку виявлено не було, позитивні взаємовідносини з колективом, до дисциплінарної відповідальності не притягувався.

Разом з тим, у відповідності до ч. 1 ст. 6 КВК України, виправлення засудженого - процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки.

Однією із головних умов для умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування покарання є доведеність виправлення засудженого, тобто доведеність готовності засудженого до самокерованої поведінки, сприйняття встановлених у суспільстві норм та правил поведінки, дотримання норм чинного законодавства.

Сумлінна поведінка полягає у дотриманні правил внутрішнього розпорядку, беззаперечному виконанні законних вказівок і розпоряджень адміністрації органів кримінально-виконавчої системи, відсутності порушень дисципліни. Це поведінка, на яку повинні орієнтуватися інші особи, які відбувають покарання.

Висновок про те, що засуджений довів своє виправлення, передбачає, що його сумлінна поведінка і ставлення до праці свідчать про успішність процесу виправлення і можливості ефективного продовження його при умові застосування умовно-дострокового звільнення.

Згідно ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Враховуючи дані про особу засудженого ОСОБА_5 , суд не вбачає підстав для застосування до нього умовно-дострокового звільнення.

Хоча засуджений ОСОБА_5 відбув встановлену законом частину строку покарання, отримав три заохочення, постійно був працевлаштований та отримував заробітну плату, однак за час відбування покарання він характеризується негативно, має п`ять стягнень, чотири з яких не погашені, що не дозволяє зробити висновок про сумлінну поведінку та ставлення до праці засудженого, які вказують на доведення ним виправлення.

Дотримання режиму відбування покарання, ввічливі відносини з працівниками адміністрації установи виконання покарання, а також виконання їх законних вимог є виключно обов`язком засудженого, мірою його необхідної поведінки.

Наявність трьох заохочень у засудженого ОСОБА_5 за час відбування покарання саме по собі не може бути визнано достатньою підставою для застосування умовно-дострокового звільнення від подальшого відбування покарання, оскільки не доводить виправлення засудженого та сумлінність його поведінки протягом всього строку відбування покарання.

Умовно-достроковому звільненню підлягають ті засуджені, які протягом всього часу сумлінною поведінкою і ставленням до праці довели своє виправлення і для цього дані беруться в їх сукупності.

Крижопільським районним судом 21.10.2024 року засудженому ОСОБА_5 було відмовлено у застосуванні умовно-дострокового звільнення, як особі, яка не довела свого виправлення.

Згідно ухвали Вінницького апеляційного суду від 05.12.2024 року, ухвалу Крижопільського районного суду від 21.10.2024 року залишив без змін.

Після відмови суду у умовно-достроковому звільненні засуджений ОСОБА_5 ще двічі притягувався установою до дисциплінарної відповідальності. За таких обставин, суд дійшов висновку, що у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання слід відмовити.

Керуючись ст. 81 КК України, ст. 154 КВК України, ст. 537, 539 КПК України, суд

постановив:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_5 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженим у той же термін після отримання її копії.

Суддя