Справа № 308/8973/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 липня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , власниці майна ОСОБА_4 та її представника-адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Ужгороді клопотання прокурора Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_6 про накладення арешту на майно у кримінальному провадженні № 0000028

В С Т А Н О В И В :

Прокурор звернувся до слідчого судді з вказаним клопотанням у якому зазначає, що слідчою групою відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000028 від 15.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч.1, 2, 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 332, ч. 3 ст. 209 КК України.

24.06.2025 в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPhone 12 Pro», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , та мобільний телефон марки «Samsung» сірого кольору, IMEI НОМЕР_3 які разом упаковано до спец. пакету НПУ ICP 182305.

Обгрунтовуючи заявлене клопотання прокурор зазначає, що на зазначених мобільних телефонах можуть міститися відомості, які безпосередньо стосуються даного кримінального провадження, зокрема, листування, фотографії, інші відомості, які можуть мати значення для досудового розслідування, також вищевказаний мобільний телефон може містити інші відомості, які можуть бути використані, як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Вказує, що 24 червня 2025 року постановою старшого слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 , який здійснює досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, вказані речі визнано речовими доказами, відповідно до ст. 98 КПК України.

Також зазначає, що перебування на зберіганні у третіх осіб вилучених мобільних телефонів, створює високі ризики щодо приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, перетворення, передачі вказаного майна, що, своє чергою, унеможливить виконання завдань кримінального провадження, передбачених ч. 1 ст. 2 КПК України.

А тому посилаючись на те, що що потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні прокурора, а також те, що у разі задоволення вказаного клопотання може бути виконане завдання арешту, передбаченого ч. 1 ст. 170 КПК України, тобто запобігання можливості їх приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження з метою забезпечення збереження речових доказів, задля захисту особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорони прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження прокурор просить клопотання задовольнити.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив задовольнити клопотання, з наведених у такому підстав.

Власниця майна та її представник у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання та просили у задоволенні клопотання відмовити, посилаючись на те, що ОСОБА_4 надала доступ до вказаних мобільних телефонів та слідчий оглянув їхній вміст. При цьому мобільний телефон марки «iPhone 12 Pro» не належить ОСОБА_4 ,вона взяла його у тимчасове користування до часу повернення їй раніше, а саме 05.05.2025 року, вилученого мобільного терміналу зв"язку, а мобільним телефоном марки «Samsung» вона давно не користувалася. Вказували, що прокурором не доведено, що вилучені мобільні телефони мають значення речового доказу у кримінальному провадженні. Зазначили, що вилучені мобільні телефони містять листування та кореспонденцію особистого характеру, і вилученням таких порушуються права ОСОБА_4 на повагу до приватного та сімейного життя.

Заслухавши пояснення учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя доходить наступного.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Як встановлено в ході розгляду клопотання, ГУНП в Закарпатській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000028 від 15.03.2024 за ознаками кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. ч.1, 2, 3 ст. 255, ч. 4 ст. 28 ч.3 ст. 332, ч. 3 ст. 209 КК України.

Згідно ухвали слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду від 05.06.2025 року у справі № 308/2376/25 (1-кс/308/3406/25) задоволено клопотання старшого слідчого відділу СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 та надано дозвіл на проведення обшвуку в житлі та інших володіннях, розташованих за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

З долученого до матеріалів клопотання протоколу обшуку від 24.06.2025 року, проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , судом установлено що в ході такого було виявлено та вилучено мобільний телефон марки «iPhone 12 Pro», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , та мобільний телефон марки «Samsung» сірого кольору, IMEI НОМЕР_3 , які разом упаковано до спец. пакету НПУ ICP 182305.

Згідно постанови старшого cлідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Закарпатській області майора поліції ОСОБА_7 вищевказані речі визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000028.

За змістом ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з абз 2 ч. ст. 170 КПК України, завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Частиною 2 статті 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно вимог ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 цього Кодексу, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

У відповідності до положень ч. 1 ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч.2 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема, правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу), розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

За таких обставин, враховуючи вищенаведене, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить до переконання про наявність достатніх підстав вважати, що вилучені, згідно протоколу обшуку від 24.06.2025 року, проведеного за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , речі, відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу, та матимуть доказове значення у кримінальному провадженні, а тому клопотання по накладення арешту на вищезазначені мобільні телефони є обґрунтованим та підлягає до задоволення.

При цьому слідчий суддя вважає, що таке обмеження прав власниці мобільних телефонів, враховуючи, що такі, є речовим доказом у кримінальному провадженні, відповідатиме вимогам розумності та співрозмірності.

Керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на вилучені в ході обшуку від 24.06.2025 року за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : мобільний телефон марки «iPhone 12 Pro», IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , та мобільний телефон марки «Samsung» сірого кольору, IMEI НОМЕР_3 , які разом упаковано до спец. пакету НПУ ICP 182305.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1