Справа № 591/5760/24
Провадження № 1-кп/591/196/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 квітня 2025 року Зарічний районний суд м. Суми в складі головуючого судді - ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисників- ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 , представника потерпілого ОСОБА_7 , розглянувши у відкритому підготовчому засіданні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення прокурору обвинувального акту, який складений відносно нього по кримінальному провадженню №0000252 за ч.ч.3,4,5, ст.191, ч.1 ст.366КК України,-

ВСТАНОВИВ:

04.06.2024 від Сумської обласної прокуратури до Зарічного районного суду м. Суми надійшов обвинувальний акт складений відносно ОСОБА_6 по кримінальному провадженню №0000252 за ч.ч.3,4,5, ст.191, ч.1 ст.366 КК України та цього ж дня за вказаний обвинувальним актом ухвалою суду призначено підготовче судове засідання.

У підготовчому судовому засіданні ОСОБА_6 та його захисниками було підтримано подане обвинуваченим клопотання від 27.11.2024 року про повернення прокурору вказаного обвинувального акту через невідповідність останнього вимогам КПК України, а саме: оскільки, на їх думку, формулювання обвинувачення є некоректним, розмитим і відверто незрозумілим і, на їх переконання, така неконкретність пред`явленого особі обвинувачення ( об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення) унеможливлює проведення всебічного, повного та об`єктивного розгляду справи, а також в порушення вимог ст.20 КПК України позбавляє обвинуваченого права на повноцінний захист.

Прокурор просила відмовити у задоволенні вказаного клопотання через необґрунтованість. Вважала, що обвинувальний акт складений у кримінальному провадженні №0000252 відповідає вимогам ст.291 КПК України.

Представник потерпілої сторони - ПАТ «Сумбуд» у вирішенні клопотання поклався на розсуд суду.

Суд, вислухавши учасників кримінального провадження, дослідивши обвинувальний акт складений у кримінальному провадженні № 0000252, вважає, що підстав для повернення цього обвинувального акту немає, виходячи з наступного.

Пунктом 3 ч. 3 ст. 314 КПК України передбачено, що у підготовчому судовому засіданні суд має право повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу. При цьому необхідно звернути увагу, що законодавець встановлює не обов`язок суду, а саме право повернути обвинувальний акт прокурору (постанова Верховного Суду від 26.06.2018 справа № 520/8135/15-к, провадження № 51-203 км 17).

За змістом вищевказаної норми для ухвалення рішення про повернення обвинувального акта суд має встановити невідповідність відомостей, що фактично наявні у обвинувальному акті, тим відомостям, які він має містити згідно з вимогами КПК України. При цьому повернення обвинувального акта прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акта вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Відповідно до ч. 4 ст. 110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним рішенням, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим у статті 291 цього Кодексу.

Частинами першою та третьою статті 291 КПК України передбачено, що обвинувальний акт складається слідчим, дізнавачем, після чого затверджується прокурором. Обвинувальний акт підписується слідчим, дізнавачем та прокурором, який його затвердив, або лише прокурором, якщо він склав його самостійно.

Перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт, закріплено у ч. 2 ст. 291 КПК України. До них належать: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); анкетні відомості викривача (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); розмір пропонованої винагороди викривачу; дату та місце його складення та затвердження.

Крім цього, за змістом ч. 4 ст. 291 КПК України до обвинувального акта додається: реєстр матеріалів досудового розслідування; цивільний позов, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування; розписка підозрюваного про отримання копії обвинувального акта, копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування, і реєстру матеріалів досудового розслідування (крім випадку, передбаченого частиною другою статті 297-1 цього Кодексу); розписка або інший документ, що підтверджує отримання цивільним відповідачем копії цивільного позову, якщо він був пред`явлений під час досудового розслідування не до підозрюваного; довідка про юридичну особу, щодо якої здійснюється провадження, у якій зазначаються: найменування юридичної особи, її юридична адреса, розрахунковий рахунок, ідентифікаційний код, дата і місце державної реєстрації.

Надання суду інших документів до початку судового розгляду забороняється.

Дослідивши поданий у даному кримінальному провадженні обвинувальний акт, суд прийшов висновку, що вищевказані вимоги до обвинувального акта стороною обвинувачення дотримані в тій мірі, яка не перешкоджає суду призначити судовий розгляд.

Як убачається зі змісту обвинувального акта, він складений і підписаний 30.05.2024 слідчим у кримінальному провадженні заступником начальника відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Сумській області ОСОБА_8 та підписаний і затверджений 30.05.2024 прокурором, який здійснює процесуальне керівництво у кримінальному провадженні - прокурором відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю Сумської обласної прокуратури ОСОБА_9 .

Що стосується доводів сторони захисту про неконкретність і незрозумілість формулювання обвинувачення, то суд вважає, що такі доводи обвинуваченого та його захисників зводяться до незгоди з форматом викладення фактичних обставин кримінального правопорушення та форматом формулювання обвинувачення, у зв`язку з чим вважає за необхідне зазначити наступне.

Правовою кваліфікацією кримінального правопорушення є встановлення повної відповідності його ознак ознакам норми, що передбачає відповідальність за вчинення саме цього правопорушення. Тобто, кваліфікація кримінального правопорушення полягає у пошуку (визначенні) статті КК України (статей, їх частин або пунктів), що передбачає відповідальність за скоєне суспільно небезпечне діяння. Отже, посилання в обвинувальному акті на відповідні статті (їх частини) Кримінального кодексу України і є правовою кваліфікацією.

Під формулюванням обвинувачення слід розуміти короткий виклад тексту диспозиції кримінально-правової норми, порушення якої інкримінується особі, фабула обвинувачення виступає фактично моделлю вчиненого злочину, а юридичне формулювання (формула та формулювання обвинувачення) - це правова модель злочину, вказівка на кримінально-правові норми, порушення яких інкримінується обвинуваченому. Належний виклад фактичних обставин кримінального правопорушення має суттєве значення не тільки для аргументації висновків органу досудового розслідування, а й для дослідження обставин вчиненого кримінального правопорушення в суді та для реалізації права на захист.

Водночас щодо доводів клопотання сторони захисту про невідповідність вимогам закону опису фактичних обставин і формулювання обвинувачення, то п. 5 ч. 2 ст. 291 КПК України прямо передбачає, що фактичні обставини кримінального правопорушення викладаються так, як прокурор це вважає встановленим. Більше того, кримінальний процесуальний закон не надає суду повноважень до ухвалення вироку чи іншого рішення по суті справи перевіряти правильність визначення прокурором обсягу обвинувачення, зобов`язувати його змінювати цей обсяг, повертати за наслідком підготовчого судового засідання обвинувальний акт у зв`язку з неправильною кваліфікацією дій обвинуваченого тощо, оскільки визначення обсягу обвинувачення при направленні обвинувального акта до суду належить виключно до повноважень прокурора (постанова Касаційного кримінального суду Верховного суду від 03.07.2019 у справі № 273/1053/17).

В обвинувальному акті зазначаються не будь-які фактичні обставини кримінального правопорушення, а ті, які прокурор (а не суд чи сторона захисту) вважає встановленими.

Відповідно до ст. 22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Сформоване прокурором обвинувачення в обвинувальному акті буде предметом судового розгляду, в ході якого кожна сторона має можливість відстоювати свою правову позицію. Завдання суду є створення необхідних умов для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

До цього слід додати, що КПК України містить положення про зміну обвинувачення в суді, висунення додаткового обвинувачення, відмову від підтримання державного обвинувачення (ч. 2 ст. 337, ст.ст. 338-340 КПК України), а також передбачає право суду вийти за межі зазначеного в обвинувальному акті висунутого обвинувачення в частині зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення, якщо це покращує становище особи, стосовно якої здійснюється кримінальне провадження (ч. 3 ст. 337 КПК України).

В свою чергу, якщо під час розгляду обвинувального акта суд не зможе дійти висновку про те, що викладені в ньому відомості (в тому числі фактичні обставини кримінального правопорушення та формулювання обвинувачення) не узгоджуються з представленими доказами або суперечать правилам кримінально-правової кваліфікації, він виносить виправдовуваний вирок.

Отже, визначення обсягу фактичних обставин кримінального правопорушення, що викладаються у обвинувальному акті, і формулювання обвинувачення належить до дискреційних повноважень прокурора, а наведені в обвинувальному акті фактичні дані мають в своїй сукупності лише давати уявлення стосовно кожного з елементів складу кримінального правопорушення, а також можливість зіставити фактичну складову обвинувачення з його юридичною формулою.

В свою чергу, особливістю підготовчого провадження є те, що на цій стадії суд не досліджує доведеність обставин, викладених в обвинувальному акті, не оцінює повноту пред`явленого обвинувачення та правильність кваліфікації діяння, інкримінованого особі. Закріпивши можливість повернення обвинувального акта прокурору на первісному етапі судового провадження, законодавець очевидно не мав наміру створити таким чином простір для попередньої судової оцінки правильності та об`єктивності позиції сторони обвинувачення у змагальному кримінальному процесі. Дослідження обвинувального акта під час підготовчого судового засідання спрямоване виключно на встановлення відповідності його форми і змістовного наповнення вимогам ст. 291 КПК України, та відсутності в ньому положень, що суперечать одне одному, усунення яких є неможливим в процесі повноцінного судового розгляду.

Водночас фактичні обставини кримінального правопорушення, формулювання обвинувачення, з`ясування наявності чи відсутності події злочину, об`єктивної та суб`єктивної сторони кримінального правопорушення в діях обвинуваченого, а також правова кваліфікація кримінального правопорушення встановлюється під час розгляду справи по суті.

Отже, обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000252 складений відповідно до вимог ст. 291 КПК України, оскільки містить всі змістовні елементи, передбачені законом, а вказані стороною захисту обставини не можуть зумовлювати повернення обвинувального акта.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку про необхідність відмови у задоволенні клопотання обвинуваченого про повернення обвинувального акту прокурору.

Керуючись ст.ст.291,314,315,376 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_6 про повернення прокурору обвинувального акту, який складений відносно нього по кримінальному провадженню №0000252 за ч.ч.3,4,5, ст.191, ч.1 ст.366 КК України, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали проголошено 24.04.2025 року о 08-30 год.