Провадження № 11-кп/824/3231/2025 Доповідач у ІІ інстанції ОСОБА_1
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 травня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду

кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

суддів: ОСОБА_1 ,

ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретар ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_6 та захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 на ухвалу Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 ,-

В С Т А Н О В И Л А :

Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27 січня 2025 року продовжено застосування щодо обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 27.03.2025 року включно. Відмовлено у задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_6 , яка діє в інтересах обвинуваченого ОСОБА_5 про зміну запобіжного заходу з тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт.

Таке рішення суд мотивував тим, що ОСОБА_5 та ОСОБА_7 обвинувачуються у вчиненні ряду злочинів, в тому числі за ч. 3 ст. 307 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від дев`яти до дванадцяти років з конфіскацією майна, які з огляду на характер та обставини пред`явленого їм обвинувачення було вчинено ними у складі злочинної організації, при цьому вони не мають достатньо міцних соціальних зв`язків, не працюють та суспільно корисною працею не займаються. Відтак, суд прийшов до висновку, що перебуваючи під дією більш м`яких запобіжних заходів обвинувачені зможуть вчинити спроби переховуватись від суду, з огляду на покарання, яке їм загрожує у випадку встановлення судом їх винності, незаконно впливати на свідків та інших обвинувачених, продовжити злочинну діяльність, оскільки джерела доходів не мають.

Не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосувавши до обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою, а саме цілодобовий домашній арешт або визначити альтернативний запобіжний захід у вигляді застави.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що ухвала Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2025 є необґрунтована, незаконна та така, що ухвалена з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Апелянт зазначає, що подальше тримання ОСОБА_5 під вартою не переслідує легітимну мету - запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, з огляду на відсутність обставин, що підтверджують жоден із ризиків. Єдиною підставою для подальшого тримання під вартою є тяжкість злочину у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_5 .

В свою чергу, не погоджуючись з ухвалою суду першої інстанції захисник обвинуваченого ОСОБА_7 - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати оскаржувану ухвалу та обрати інший запобіжний захід, не пов`язаний з триманням під вартою або визначити відповідний розмір застави, який забезпечить належну процесуальну поведінку обвинуваченого.

В обґрунтування апеляційної скарги захисник зазначає, що в клопотанні про продовження строків тримання під вартою прокурор зазначає про наявність чотирьох ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, які нібито вказують, що обвинувачений ОСОБА_7 може перешкоджати кримінальному провадженню. Однак, в порушення вимог КПК України, жодного підтвердженого та обґрунтованого факту щодо переховування від органів досудового розслідування та/або суду обвинуваченим ОСОБА_7 стороною обвинувачення не надано.

Також у клопотанні прокурора не наведеного достатніх підстав вважати, що перебуваючи на волі, останній може вчиняти дії, спрямовані на знищення, спотворення та приховування доказів, які викривають його у вчиненні злочину, перешкоджатиме судовому розгляду, шляхом здійснення незаконного впливу на свідків, вчинити нові кримінальні правопорушення.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 422-1 КПК України розгляд апеляційної скарги на ухвалу суду про продовження строку тримання під вартою, постановлену під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, здійснюється без участі сторін кримінального провадження, крім випадків, якщо прокурор, обвинувачений, його захисник, законний представник заявив клопотання про розгляд апеляційної скарги за участю сторін.

Належним чином повідомлені про розгляд апеляційної скарги захисники та прокурор до суду не з`явились, від обвинувачених ОСОБА_5 та ОСОБА_7 , які повідомлені належним чином про судовий розгляд клопотань про розгляд апеляційної скарги за їх участю до суду не надходило.

Перевіривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Так, до початку апеляційного розгляду захисник обвинуваченого ОСОБА_5 - адвокат ОСОБА_6 подала клопотання, погоджене з обвинуваченим ОСОБА_5 про відмову від апеляційної скарги на ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2025, яка прийнята судом.

Що стосується апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 , колегія суддів зазначає наступне.

Як вбачається зі змісту апеляційної скарги, захисником порушене питання про скасування оскаржуваної ухвали. Між тим, колегія суддів звертає увагу на те, що ухвала судом першої інстанції була постановлена 27.01.2025, строк тримання обвинуваченого під вартою був визначений до 27.03.2025. На день розгляду справи судом апеляційної інстанції ухвала Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2025 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 до 27.03.2025 фактично втратила чинність, висновки, які були зроблені у цій ухвалі, на сьогоднішній час втратили своє юридичне значення, що указує на неможливість скасування цієї ухвали судом апеляційної інстанції.

Так, необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, суд першої інстанції мотивував наявністю ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

За своєю правовою природою ризик вчинення підозрюваним, обвинуваченим дій (поведінки підозрюваного, обвинуваченого), перелік яких визначений ч. 1 ст. 177 КПК України, є твердженням, яке ґрунтується на доказах, про імовірність протидії підозрюваного, обвинуваченого кримінальному провадженню у одним із способів, зазначених в указаній нормі закону. Така протидія може мати місце як у майбутньому, так і нинішньому чи минулому. Проте, існування можливості такої протидії на майбутнє, повинно підтверджуватися доказами станом на момент ухвалення відповідного рішення. Це твердження знайшло своє підтвердження у ряді статей діючого КПК України. Зокрема, аналіз положень ч. 2 ст. 177, ч. 1 ст. 194, ч. 1 ст. 196, ч. 3 ст. 199 КПК України дає підстави стверджувати те, що як у випадку застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, так і у випадку продовження строку дії цього запобіжного заходу, суд вирішує питання про існування ризиків станом на час ухвалення відповідного рішення. У зв`язку із цим, колегія суддів вважає, що перевірка висновків суду першої інстанції про існування того чи іншого ризику, передбаченого ч. 1 ст. 177 КПК України, можлива лише під час дії ухвали про застосування запобіжного заходу чи продовження строку тримання під вартою, тобто у час, коли ці ризики дійсні та існує реальна можливість перевірки їх існування. Та обставина, що станом на час розгляду справи оскаржувана ухвала втратила чинність унеможливлює скасування цієї ухвали, що указує на необґрунтованість вимог захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 в частині скасування цієї ухвали. Колегія суддів також зважає на те, що у відповідності із вимогами ст. 407 КПК України, до повноважень суду апеляційної інстанції за наслідками розгляду апеляційної скарги відноситься прийняття рішення пов`язаного виключно із втручанням у судове рішення шляхом його зміни чи скасування або невтручання, шляхом залишення цього рішення без змін. Цією нормою закону не передбачено можливості встановлення будь-яких фактів, констатації порушень закону, тощо без прийняття апеляційним судом свого рішення щодо рішення суду першої інстанції. У зв`язку із цим, за відсутності підстав для зміни чи скасування судового рішення, як такого яке втратило чинність, суд апеляційної інстанції позбавлений можливості ухвалити будь-яке рішення щодо тих обставин, які наведені захисником у апеляційній скарзі.

Колегія судів зважає і на те, що нормами КПК України не передбачається можливості залишення апеляційної скарги без розгляду. Наведені вище обставини не дають також підстав для закриття апеляційного провадження.

Із урахуванням викладеного колегія суддів приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення апеляційної скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 у зв`язку із неможливістю скасування ухвали Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2025 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 , а тому колегія суддів залишає апеляційну скаргу захисника без задоволення, а зазначену ухвалу - без змін.

Керуючись ст.ст. 176-178, 183, 194, 404, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника обвинуваченого ОСОБА_7 - адвоката ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу Печерського районного суду міста Києва від 27.01.2025 про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Судді ____________________ ___________________ _____________________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3