Справа №504/1254/24
Провадження №1-кп/504/394/25
УХВАЛА

21.05.2025с-ще Доброслав

Доброславський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 ,

захисника-адвоката ОСОБА_4 ,

потерпілих ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

представника потерпілих-адвоката ОСОБА_7 ,

обвинуваченої ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеського району Одеської області обвинувальний акт по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000450 від 11.09.2023 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Доброславського районного суду Одеської області перебуває обвинувальний акт по кримінальному провадженню за обвинуваченням ОСОБА_8 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України.

19.05.2025р. до канцелярії суду надійшло клопотання потерпілої ОСОБА_6 про скасування арешту майна, в якому остання просить скасувати арешт, накладений слідчим суддею Южного міського суду Одеської області на транспортний засіб: «Toyota RAF 4» р/н НОМЕР_1 номер шасі (кузова, рами) НОМЕР_2 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_3 від 24.04.2019р. належить ОСОБА_6 . Клопотання обґрунтовано тим, що по кримінальному провадженню було проведено всі необхідні слідчі дії та експертизи. На сьогодні її автомобіль оглянутий експертом, складено відповідний висновок і оцінено його вартість. Автомобіль перебуває у стані несправності, не підлягає відновленню, а тільки продажу його на запчастини. Іншого транспортного засобу вона не має, а тому виникла необхідність у продажі арештованого автомобіля на запчастини, щоб отримати кошти та придбати інший автомобіль. Після ДТП вона отримала травми і тепер без автомобіля вона є обмеженою у пересуванні. Також має на утриманні н/л доньку, яку необхідно возити на кружки та до лікаря. ЇЇ робота також потребує пересування на авто на дальні дистанції.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_6 підтримала вказане клопотання і просила його задовольнити.

Потерпілий ОСОБА_5 та представник потерпілих-адвокат ОСОБА_7 залишили вказане клопотання на розсуд суду.

Прокурор Доброславської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 заперечував проти задоволення даного клопотання, оскільки вказаний автомобіль є речовим доказом по справі.

Захисник-адвокат ОСОБА_4 заперечував проти задоволення вказаного клопотання, оскільки автомобіль визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, на разі остаточне рішення у справі неприйняте. Крім того, в ході подальшого судового розгляду можуть виникнути питання стосовно висновків експертиз, можливо буде необхідність у проведенні інших дій. Тому вважає необхідним вирішувати долю речового доказу в порядку ст.100 КПК України, під час ухвалення остаточного рішення по справі.

Обвинувачена ОСОБА_8 підтримала думку свого захисника.

Розглянувши клопотання, вислухавши думку учасників процесу, суд приходить до наступного.

Згідно ч.1 ст.131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п.7 ч.2 ст.131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпеченн я збереження речових доказів.

Згідно ч.3 ст.170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ст.98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Автомобіль, з якого потерпіла просить скасувати арешт визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

З тексту ухвали слідчого судді Южного міського суду Одеської області від 18.03.2024р. вбачається, що арешт накладено з метою забезпечення збереження речових доказів.

Згідно ст.174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

З аналізу ст.100 КПК України вбачається, що речові докази повинні бути збережені до закінчення кримінального провадження.

Оскільки автомобіль визнано речовим доказом у вказаному кримінальному провадженні, розгляд якого в суді триває, справа перебуває на стадії підготовчого судового засідання, тому на теперішній час існує необхідність в подальшому забезпеченні збереження вказаного майна. Крім того, в судовому засіданні не було встановлено переконливого обґрунтування того, що на даний час відпала потреба у дії такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна. На разі будь-які документи, докази, не досліджувалися, учасники кримінального провадження не допитувалися. За викладених обставин, суд приходить до висновку, що на даний час на стадії підготовчого судового засідання, відсутні правові підставі, передбачені ст.100 ч. 9 та ч. 4 ст.174 КПК України для прийняття остаточного рішення у справі щодо розпорядження арештованим майном, яке являється предметом злочину, тому клопотання потерпілої про скасування арешту заявлено передчасно та задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.98, 100, 131, 170, 174, 372, 392 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання потерпілої ОСОБА_6 про скасування арешту майна відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1