печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві клопотання ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Аква-Поляна» про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024, в рамках кримінального провадження № 0001170,

В С Т А Н О В И В :

Адвокат ОСОБА_3 , яка діє в інтересах ТОВ «Аква-Поляна» звернулася до Печерського районного суду м. Києва із клопотанням в порядку ст. 174 КПК України, в якому просить скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024 року (справа №757/39063/24-к) на майно, а саме: свердловину №1-С, яка розташована в Закарпатській області, Мукачівського району, Солочинської ділянки, власником якої згідно спеціального дозволу на користування надрами №5383 від 30.05.2022 року є ТОВ «Аква-Поляна».

Мотивуючи означене клопотання, заявник вказує, що арешт накладено необґрунтовано, з порушенням положень ст. 170 КПК України, без перевірки обставин та підстав накладення такого арешту. Також, посилається на те, що накладений арешт грубо порушує право на вільне володіння, користування та розпорядження своїм майном, а також що при накладенні арешту не було враховано відсутність правової підстави для арешту майна, вказує, що арештоване майно, не відповідає ознакам визначених ст. 98 КПК України. Окрім того, заявник вказує, що відношення до розслідуваного кримінального провадження не має.

Так, заявник вказує, що у клопотанні про накладення арешту на майно та доданих до нього матеріалах органом досудового розслідування не наведено жодних доказів вчинення посадовими особами власника майна будь-яких злочинних дій, в тому числі щодо майна (використовуючи майно), наведеного в клопотанні про накладення арешту.

У судове засідання заявник та слідчий не з`явились, про розгляд клопотання повідомлені належним чином, причини неявки не відомі.

До суду адвокатом ОСОБА_3 подано заяву про розгляд клопотання за її відсутності, вимоги визначені у клопотанні - підтримала, просила задовільнити.

Слідчий суддя, вивчивши матеріали провадження за клопотанням дійшов наступних висновків.

Головним слідчим управлінням Державного бюро розслідувань, за процесуального керівництва Офісу Генерального прокурора, здійснюється досудове розслідування в рамках кримінального провадження №0001170 від 20.08.2019 року за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, ч. 1 ст. 15, ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 255, ч. 2 ст. 255, ч. 2 ст. 364, ч. 2 ст. 367, ч. 5 ст. 191, ч. 3 ст. 191, ч. 2 ст. 366, ч. 3 ст. 240, ч. 3 ст. 209 КК України.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024 (справа №757/39063/24-к) накладено арешт на майно, а саме: свердловину №1-С, яка розташована в Закарпатській області, Мукачівського району, Солочинської ділянки, власником якої згідно спеціального дозволу на користування надрами №5383 від 30.05.2022 року є ТОВ «Аква-Поляна».

Накладаючи арешт на майно суд виходив з того, що майно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Відповідно до ч. 1 ст. 174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи із аналізу викладеного, вказана норма пов`язує право слідчого судді на скасування арешту майна, із можливістю надання учасникам процесу, доказів та відомостей, які вказуватимуть, що арешт накладено необґрунтовано або в його застосуванні відпала потреба та доведеності перед слідчим суддею їх законності та переконливості.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, як вбачається із вказаної вище ухвали Печерського районного суду міста Києва, метою арешту майна, є визначеною в п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, тобто з метою забезпечення збереження речового доказу у кримінальному провадженні.

Аналізуючи положення кримінально процесуального законодавства з приводу накладення арешту на майно особи, обов`язковою передумовою, яка обґрунтовує необхідність застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна, є наявність достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину, наявність обґрунтованої підозри, підставу для арешту майна; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, що визначено положенням ч. 2 ст. 173 КПК України.

Європейський суд з прав людини наголошує на тому, що слід врахувати необхідність забезпечення справедливого балансу між конкуруючими інтересами відповідної особи і суспільства в цілому. Необхідно зважати й на те, що цілі, згадані в цьому положенні можуть мати певне значення при визначені того, чи забезпечено баланс між вимогами відповідних суспільних інтересів і основоположним правом заявника на власність. В обох контекстах держава користується певним полем розсуду при визначені заходів, які необхідно вжити для забезпечення дотримання Конвенції. Рішення «Sargsyan v. Azerbaijan», n.220.

Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ісмаїлов проти росії» від 06.11.2008 року, де вказувалися порушення ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, в якому зазначено, що кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше, як в інтересах суспільства на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права».

Нормою ст. 41 Конституції України встановлюється непорушність права особи на володіння, користування і розпорядження своєю власністю.

Відповідно до положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Разом з тим, як вбачається із наданих суду матеріалів, відсутні відомості вважати, що арештоване майно, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України і є безпосередньо знаряддям вчинення кримінального правопорушення, що розслідується, а прокурором не доведено зворотнього.

Прокурором не доведено протиправність дій посадових осіб власника майна та їх роль у вчинені кримінального правопорушення, а всі викладені доводи зводяться до суб`єктивного бачення обставин органами досудового розслідування, які до того ж непідтверджені жодними доказами.

Разом з цим, накладений арешт шляхом заборони користування та заборони службовим особам ТОВ «Аква-Поляна», а також будь-яким іншим особам здійснювати видобування мінеральних вод із вказаних свердловин унеможливлює здійснення господарської діяльності ТОВ «Аква-Поляна», яке є власником спеціального дозволу на користування надрами, відповідно видобуток мінеральних вод здійснюється на законних підставах, станом на даний час такий дозвіл на видобування а ні скасований а ні зупинений в дії, така діяльність забезпечує регулярне надходження податку до бюджету, тому слідчий суддя вважає, що накладений арешт є надмірно обтяжливим та неспівмірним із завданнями кримінального провадження.

Також, судом враховано, що наведені прокурором підстави в обґрунтування накладення арешту не дають слідчому судді підстав стверджувати, що свердловини, належні ТОВ «Аква-Поляна», є об`єктом кримінально-протиправних дій або знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто є речовими доказами у розумінні положень ст. 98 КПК України.

Так, з огляду на наведене в ухвалі слідчого судді про накладення арешту обґрунтування, розслідуване в даному провадженні кримінальне правопорушення, у зв`язку із яким на свердловини ТОВ «Аква-Поляна» накладено арешт, полягає в тому, що на території санаторіїв ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття», ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини», ТОВ «Санаторій «Поляна» здійснюється понаднормовий, поза встановленими лімітами, видобуток корисних копалин - мінеральної води, яка в подальшому за заниженими цінами відпускається підконтрольним підприємствам, чим завдаються збитки державі у великих розмірах.

З огляду на наведене обґрунтування, належні на праві власності ТОВ «Аква-Поляна» свердловини жодним чином не містять даних про кримінальне правопорушення, бо не стосуються (не підтверджують і не спростовують) видобування води на території санаторіїв ДП «Санаторій «Сонячне Закарпаття», ТОВ «Санаторій «Квітка Полонини», ТОВ «Санаторій «Поляна» (інші свердловини ніж ті, що належать ТОВ «Аква-Поляна») поза встановленими лімітами та подальшого відпуску такої води за заниженими цінами.

У відповідності до практики Європейського Суду з прав людини, володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції»). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», «Кушоглу проти Болгарії»). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції»).

Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Разом з тим, слідчий суддя дійшов переконання про можливість часткового задоволення клопотання, а саме скасування арешту майна в частині користування майном, що є співрозмірним меті яку прагне досягти орган досудового розслідування.

Керуючись, ст. 41 Конституції України, ст. 1 Протоколу 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ст. ст.174, 309 КК України, -

ПОСТАНОВИВ :

Клопотання ОСОБА_3 в інтересах Товариства з обмеженою відповідальністю «Аква-Поляна» про скасування арешту майна накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024, в рамках кримінального провадження № 0001170 - задовольнити частково.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 04.09.2024 у справі №757/39063/24-к, а саме: в частині користування свердловиною №1-С, яка розташована в Закарпатській області, Мукачівського району, Солочинської ділянки, власником якої згідно спеціального дозволу на користування надрами №5383 від 30.05.2022 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Аква-Поляна».

В задоволенні решти вимог клопотання відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1