Житомирський апеляційний суд
Справа №285/5339/24 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-кп/4805/593/25
Категорія ч.1 ст.286-1 КК України Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 червня 2025 року Житомирський апеляційний суд

в складі: головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (дистанційно),

потерпілої ОСОБА_9

законного представника потерпілої ОСОБА_10 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000887 за апеляційною скаргою прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_11 на вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2025 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Пилиповичі Новоград-Волинського району Житомирської області, громадянина України, зареєстрованого та жителя АДРЕСА_1 , який не працює, інваліда ІІІ групи, не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України,

в с т а н о в и в:

В апеляційній скарзі прокурор ОСОБА_11 просить вирок суду скасувати, у зв`язку з істотним порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідністю призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. Призначити новий розгляд кримінального провадження в суді першої інстанції. Вважає, вирок незаконним та необгрунтованим. Вказує, що затверджуючи угоду про примирення від 17.03.2025 та обираючи ОСОБА_7 вид та розмір покарання, суд не в повній мірі врахував ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, обставини та наслідки вчиненого останнім, а саме заподіяння неповнолітній потерпілій середньої тяжкості тілесного ушкодження, та безпідставно застосував положення ст.69 КК України призначивши покарання у виді штрафу без позбавлення права керувати транспортними засобами, яке за своїм видом та розміром є явно несправедливим через м`якість. Зазначає, що судом не враховано, що частиною будь-якої угоди у кримінальному провадженні є призначене покарання. При цьому, характер домовленостей щодо призначення покарання повинен відповідати як приватним інтересам, так і суспільним (публічним). Вказує, що для задоволення інтересу суспільства (публічного інтересу), який полягає у суворому покаранні осіб, які керують транспортними засобами в стані алкогольного сп`яніння, КК України прямо заборонено звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з примиренням винного із потерпілим (ст. 46 КК України).

Вироком Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2025 року затверджено Угоду про примирення від 17.03.2025, укладену в даному кримінальному провадженні між законним представником неповновлітньої потерпілої ОСОБА_9 ОСОБА_10 і обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника ОСОБА_8 .

ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286-1 КК України та призначено йому узгоджене сторонами кримінального провадження покарання із застосуванням ст.69 КК України у вигляді штрафу в розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17 000 (сімнадцять) тисяч гривень, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Запобіжний захід ОСОБА_7 не обирався.

Стягнуто із ОСОБА_7 на користь держави судові витрати за проведення судових експертиз 11142,60 грн., а саме:

- за проведення експертизи технічного стану транспортного засобу № СЕ-19/106-24/14739-ІТ від 04.10.2024 в сумі 3183,60 грн (три тисячі сто вісімдесят три гривні 60 коп);

- за проведення експертизи обставин та механізму ДТП № СЕ-19/106-24/14219-ІТ від 09.10.2024 в сумі 7959грн (сім тисяч дев`ятсот п`ятдесят дев`ять).

Вирішено питання щодо речових доказів.

Як встановлено судом та зазначено у вироку, 14.09.2024 близько 15 години 50 хвилин ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керував автомобілем Seat Ibiza, реєстраційний номер НОМЕР_1 .

Рухаючись вказаним транспортним засобом, по автодорозі від с. Степове в напрямку с. Ярунь Звягельського району Житомирської області в порушення вимог п. 2.3. б), Правил дорожнього руху, затверджених Постановою КМУ №1306 від 10.10.2001 «для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі», п.2.9.а) ПДР «водієві забороняється : а) керувати транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції», п. 12.1. ПДР «під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і, стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним», п.12.6 (ґ) ПДР «поза населеними пунктами на всіх дорогах та на дорогах, що проходять через населені пункти, позначені знаком 5.51 дозволяється рух зі швидкістю: ґ) на інших автомобільних дорогах не більше 90 км/год» та, а. 12.9. (б) ПДР «водієві забороняється: б) перевищувати максимальну швидкість, зазначену в пунктах 12.4, 12.5, 12.6 та 12,7», діючи необережно, а саме з кримінальною протиправною недбалістю, перевищуючи максимальну дозволену швидкість, не обравши в установлених межах безпечну швидкість руху, щоб мати змогу постійно контролювати рух свого автомобіля та безпечно керувати ним, будучи не уважним, не простежив за дорожньою обстановкою, не врахував дорожні умови та обрану ним швидкість транспортного засобу, допустив виїзд керованого ним автомобілю за межі проїзної частини ліворуч до зустрічного кювету з подальшим його перекиданням.

Внаслідок вказаної дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобілю Seat Ibiza, реєстраційний номер НОМЕР_1 , неповнолітня ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді компресійного перелому тіла 5-го грудного хребця (Th5) 1 ступеня, який належить до тілесних ушкоджень середньої тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я.

Крім того, неповнолітня ОСОБА_9 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми: струс головного мозку, садна на обличчі, рани лівої кисті, рани передньої черевної стінки, які належать до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я та садна передньої черевної стінки, правої кисті, які належать до легких тілесних ушкоджень.

Порушення водієм ОСОБА_7 вимог пунктів 2.3 б), 2.9. а), 12.1., 12.6 (ґ), 12.9. (б) Правил дорожнього руху знаходиться у прямому причинному зв`язку із виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди та її наслідками.

Необережні дії ОСОБА_7 , які виразились в порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфіковано за ч.1 ст.286-1 КК України.

17.03.2025 між законним представником потерпілої ОСОБА_9 - ОСОБА_10 і обвинуваченим ОСОБА_7 , за участю захисника адвоката ОСОБА_8 , в порядку, передбаченому ст.ст.468,469,471 КПК України, укладено угоду про примирення. Причому ОСОБА_7 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення за вказаних обставин. Між законним представником потерпілої та обвинуваченим досягнуто згоди щодо правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст.286-1 КК України, істотних для даного кримінального правопорушення обставин та покарання, із застосуванням ч.1 ст.69 КК України, у вигляді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн, без позбавлення права керувати транспортними засобами.

Угодою передбачено наслідки укладення та затвердження угоди про примирення, встановлені ст.473 КПК України, та наслідки її невиконання, встановлені ст.476 цього Кодексу.

Заслухавши доповідача, доводи прокурора в підтримання апеляційної скарги, думку законного представника потерпілої та неповнолітньої потерпілої, захисника ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_7 в заперечення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та матеріали кримінального провадження в межах доводів апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до ч.1 ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно ч. 2 ст. 475 КПК України, вирок на підставі угоди повинен відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків з урахуванням особливостей, передбачених частиною третьою цієї статті.

Аналогічні положення кореспондуються із п. 21 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод», згідно з яким вирок, яким затверджено угоду, має відповідати загальним вимогам до обвинувальних вироків, визначених ст. 374 КПК України, із урахуванням особливостей, передбачених ст. 475 КПК України.

На думку колегії суддів, при ухваленні оскаржуваного вироку зазначених вимог закону судом першої інстанції не було дотримано.

Так, згідно з вимогами ч. 3 ст. 469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої середньої тяжкості та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Відповідно до ч. 4 ст.12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.286-1 КК України, є нетяжким кримінальним правопорушенням.

Водночас, вказане кримінальне правопорушення має двооб`єктний склад, а саме: основним безпосереднім об`єктом даного кримінального правопорушення є безпека руху й експлуатації автомобільного та деяких інших видів транспорту, перелік яких наведений у примітці до ст. 286 КК України, і лише його додатковим обов`язковим об`єктом виступає життя і здоров`я особи.

Згідно з п. 19 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11.12.2015 № 13 «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» приймаючи рішення щодо затвердження укладеної між сторонами кримінального провадження угоди, суд, має враховувати, що: у кримінальних правопорушеннях, де основним безпосереднім об`єктом виступають публічні інтереси (зокрема немайнові), а спричинена конкретним фізичним чи юридичним особам шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт, укладення угоди про примирення не допускається. Зокрема затвердження таких угод не допускається у справах про злочини, передбачені розділом XI Особливої частини КК "Злочини проти безпеки руху та експлуатації транспорту".

Під час примирення сторін у кримінальному судочинстві кожна зі сторін кримінально-правового конфлікту переслідує свої інтереси. Для потерпілого - це відновлення порушених прав шляхом відшкодування заподіяної злочином шкоди, для захисту якої він у кримінальному процесі наділений відповідними правами. Для обвинуваченого (підозрюваного) - це уникнення кримінальної відповідальності або призначення мінімального покарання. Держава, у свою чергу, будучи носієм публічного інтересу, регулює суспільні відносини, які є предметом кримінального процесуального права.

Згідно матеріалів кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 286-1 КК України, а саме у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесні ушкодження.

Основним безпосереднім об`єктом вказаного кримінального правопорушення є суспільні відносини, які забезпечують безпеку руху й експлуатацію транспортного засобу. Додатковим обов`язковим об`єктом виступають відносини життя та здоров`я особи і, хоча, протиправними діями ОСОБА_7 і спричинена шкода неповнолітній потерпілій ОСОБА_9 , , ІНФОРМАЦІЯ_2 , проте, ця шкода є лише проявом посягання на основний об`єкт - безпеку руху транспортного засобу.

Таким чином, цілком обґрунтованими є доводи прокурора про те, що Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» від 16.02.2021 року, з метою більш суварого дотримання учасниками дорожнього руху Правил дорожнього руху, Кримінальний кодекс України доповнено ст. 286-1, санкція якої передбачає більш суворе покарання, ніж санкція ст. 286 КК України.

Крім цього, цим же законом внесені зміни до ст. ст.45-48,75 КК України щодо прямої заборони на звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку з дійовим каяттям, примиренням винного з потерпілим, з передачею особи на поруки, у зв`язку зі зміною обстановки, а також звільнення від відбування покарання з випробуванням при засудженні за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції.

Отже, законодавцем виокремлено в окремий склад кримінального правопорушення порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особою, яка керує транспортним засобом в стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з його підвищеною суспільною небезпечністю порівняно з кримінальним правопорушенням, передбаченим ч.1 ст.286 КК України.

За таких обставин, затвердження угоди про примирення між потерпілим і обвинуваченим у кримінальному провадженні про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, з визначеним покаранням у виді штрафу, суперечить інтересам суспільства, оскільки, окрім інтересів фізичної особи порушено публічні (суспільні) інтереси.

Затверджуючи укладену між законним представником потерпілої та обвинуваченим Угоду про примирення від 17.03.2025, яка подана під час судового розгляду, суд першої інстанції не дотримався вимог ч. 7 ст. 474 КПК України, згідно якої, суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд, окрім іншого, відмовляє в затвердженні угоди, якщо умови угоди не відповідають інтересам суспільства та не забезпечено баланс інтересів сторін угоди про примирення.

Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду висловленою у постановах від 31.03.2016 в справі №5-27кс16, від 06.12.2018 в справі №756/11661/17, від 29.04.2025 в справі №293/2152/23

У такому разі досудове розслідування або судове провадження продовжуються у загальному порядку.

На думку колегії суддів, суд недостатньо врахував обставини вчинення кримінального правопорушення, а саме характер порушених вимог Правил дорожнього руху, адже ОСОБА_7 14 вересня 2024 року керуючи автомобілем марки Seat Ibiza, реєстраційний номер НОМЕР_1 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, перевищив максимально дозволену швидкість, допустив виїзд керованого ним автомобілю за межі проїзної частини ліворуч до зустрічного кювету з подальшим його перекиданням. Внаслідок чого отримала тілесні ушкодження неповнолітня ОСОБА_9 .

Поза увагою суду залишилась і позиція Верховного Суду, який у своїй практиці розгляду справ, пов`язаних з порушенням Правил дорожнього руху, особливо водіями, які перебувають у стані алкогольного сп`яніння, неодноразово вказував на те, що дане кримінальне правопорушення належить до суспільно небезпечних злочинів у сфері безпеки руху та експлуатації транспорту, а тому позиція потерпілих у справі щодо покарання, яке винний повинен понести за скоєне, під час вирішення цього питання судом не є вирішальною.

Отже, у кримінальних провадженнях щодо двооб`єктних кримінальних правопорушень, враховуючи правові позиції Верховного Суду, можна виділити такі критерії їх укладення та затвердження: 1) закон; 2) інтереси суспільства; 3) забезпечення балансу інтересів сторін про примирення. Саме дотримання балансу всіх трьох критеріїв дає можливість прийняти рішення про затвердження угоди.

У даному кримінальному провадженні баланс визначених критеріїв не дотриманий, при задоволені інтересів потерпілих та обвинуваченого, з урахуванням характеру вчиненого кримінального правопорушення, поза увагою суду залишились інтереси суспільства, безпека окремих його громадян та явно несправедливого покарання ОСОБА_7 , за вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, наслідком якого стало спричинення тілесних ушкоджень середнього ступеня тяжкості неповнолітній особі.

Відповідно до ст. 50, 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання, воно повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення й повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують і обтяжують.

Для призначення більш м`якого покарання, ніж передбачено законом, обставини, що пом`якшують покарання мають знаходитися в причинному зв`язку з цілями, мотивами злочину, роллю і поведінкою винуватця та іншими факторами, які впливають на суспільну небезпеку злочину.

Затверджуючи угоду про примирення, суд першої інстанції погодився із застосуванням ст.69 КК України при призначенні покарання у виді штрафу, яке не передбачене санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, належним чином не мотивувавши своє рішення та не навівши виключних обставин, які саме істотно знижують ступень тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення.

Також суд першої інстанції не звернув увагу на те, що Угода про примирення у кримінальному провадженні укладена між обвинуваченим та саме законим представником потерпілої, при цьому думка самої потерпілої не з`ясована, як вбачається з журналу судового засідання від 18.03.2025.

Таким чином, вимоги прокурора щодо незаконності вироку суду, яким затверджено угоду про примирення у кримінальному провадженні, в якому вона не могла бути затверджена, оскільки діями ОСОБА_7 першочергово завдано шкоди суспільним інтересам у сфері безпеки дорожнього руху, а за таких умов укладення угоди про примирення не допускається, є слушними.

Заперечення сторони захисту про можливість укладення угоди про примирення у даному кримінальному провадженні колегія суддів вважає необгрунтованими.

Наведене, відповідно до вимог ч.1 ст.412 КПК України, є істотним порушенням кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що затверджена угода не відповідає інтересам суспільства, а тому апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок скасуванню з призначенням нового судового розгляду в суді першої інстанції.

Керуючись ст.ст. 404, 407 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

Апеляційну скаргу прокурора Звягельської окружної прокуратури ОСОБА_11 задовольнити.

Вирок Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 18 березня 2025 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд в суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді: