УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 липня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі судді ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засіданні ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , законного представника потерпілого ОСОБА_6 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Рівне кримінальне провадження № 0001470, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.06.2024 про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , одруженого, з професійно-технічною освітою, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, раніше не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

В провадженні Рівненського міського суду Рівненської області на розгляді перебуває вказане кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

На розгляд суду надійшла угода про примирення від 08.07.2025, укладена між обвинуваченим ОСОБА_4 та законного представника малолітнього потерпілого ОСОБА_6 .

За змістом вказаної угоди сторони дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч.1 ст. 286-1 КК України.

Сторонами угоди узгоджена міра покарання за ч.1 ст. 286-1 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у вигляді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник адвокат ОСОБА_5 підтримали угоду про примирення та просили затвердити.

Законний представник малолітнього потерпілого ОСОБА_6 угоду про примирення підтримали та просили затвердити.

Прокурор у судовому засіданні не заперечила проти затвердження угоди про примирення.

Заслухавши думку учасників судового провадження, дослідивши угоду про примирення та матеріали справи, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до обвинувального акту, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України.

В угоді про примирення від 08.07.2025 сторони угоди узгодили, у разі затвердження угоди, вид і міру покарання ОСОБА_4 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, штраф в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51 000 грн.

Згідно з вимогами ч. 7 ст. 174 КПК України суд перевіряє угоду на відповідність вимогам цього Кодексу та/або закону. Суд відмовляє в затвердженні угоди, якщо: 1) умови угоди суперечать вимогам цього Кодексу та/або закону, в тому числі допущена неправильна правова кваліфікація кримінального правопорушення, яке є більш тяжким ніж те, щодо якого передбачена можливість укладення угоди; 2) умови угоди не відповідають інтересам суспільства; 3) умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; 4) існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, або сторони не примирилися; 5) очевидна неможливість виконання обвинуваченим взятих на себе за угодою зобов`язань; 6) відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

Відповідно до ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Відповідно до тексту угоди вбачається, що обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого відповідно до ст. 66 КК України, є визнання вини та активне сприяння розкриттю злочину.

Так, кримінальна відповідальність за вчинення злочину, передбаченого ч.1 ст. 286-1 КК України, тобто за порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспортного засобу особою, яка керує транспортним засобом у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження, була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення відповідальності за окремі правопорушення у сфері безпеки дорожнього руху» № 1231-1Х від 16.02.2021.

Запроваджуючи посилену кримінальну відповідальність за порушення правил безпеки дорожнього руху для особи, яка керує транспортним засобом в стані сп`яніння, законодавець діяв в інтересах суспільства, оскільки, як вбачається з Пояснювальної записки до проєкту Закону України № 1231-1Х від 16.02.2021, метою прийняття вказаного нормативно - правового акту є необхідність створення безпечних умов для учасників дорожнього руху, збереження життя і здоров`я громадян, підвищення ефективності впливу на дисципліну учасників дорожнього руху з чітким визначенням правових санкцій за вчинені правопорушення, забезпечення належного рівня реалізації прийнятих рішень в адміністративних та кримінальних справах у сфері безпеки дорожнього руху, уточнення обов`язків водія і пасажира, а також деяких повноважень поліцейських.

Верховним судом сформовано правову позицію щодо умов призначення більш м`якого покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин (ст. 69 КК), яка викладена, зокрема у постанові Верховного суду від 18.10.2022 у справі № 161/19745/20. Вказаною позицією зазначено, що в частині правильності застосування ст. 69 КК, Суд зазначає, що частина 1 цього положення надає повноваження суду у виключних випадках призначити більш м`яке покарання, ніж мінімальне покарання, передбачене законом за відповідний злочин, лише «за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину». Таке формулювання призводить до висновку, що застосування ст. 69 КК можливе, якщо певні обставини або сукупність обставин одночасно відповідають двом умовам, визначеним в законі: вони (1) можуть бути визнані такими, що пом`якшують покарання відповідно до частин 1 та/або 2 ст. 66 КК, і (2) істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого злочину. Хоча в статті 69 КК закон передбачає, що можуть існувати й інші обставини чи сукупність обставин, за яких призначення покарання в межах санкції статті кримінального закону може бути явно несправедливим, однак, виходячи з системного тлумачення кримінального закону, обставини чи сукупність обставин, які відповідно до статті 69 КК надають суду повноваження вийти за межі мінімального покарання, встановленого законом, мають бути такого ж характеру і сили, які зумовили створення привілейованих складів злочинів.

В свою чергу, у поданій суду угоді про примирення сторони не вмотивували, яким щире каяття, визнання вини, сприяння розкриттю злочину, що згідно з умовами угоди є обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 .

Окрім того, згідно з угодою законний представник та обвинувачений узгодили призначення останньому покарання із застосуванням ст. 69 КК України у виді штрафу в розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн., тобто більш м`який вид основного покарання, передбаченого санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України, що в цьому конкретному випадку, на думку суду, не відповідає як інтересам суспільства внаслідок м`якості, так і суперечить загальним засадам призначення покарання, визначеним статтями 65, 69 КК України.

За таких обставин, суд відмовляє у затвердженні поданої угоди про примирення внаслідок її невідповідності вимогам Кримінального кодексу України, Кримінального процесуального кодексу України, а також інтересам суспільства.

Керуючись статтями 372, 474 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

В затвердженні угоди про примирення, укладеної 08.07.2025 між обвинуваченим ОСОБА_4 та законним представником малолітнього потерпілого ОСОБА_6 - відмовити. Ухвала оскарженню окремо від судового рішення, передбаченого ч. 1 ст.392 КПК України, не підлягає та набирає законної сили з моменту проголошення. Заперечення проти ухвали можуть бути включені до апеляційної скарги на судове рішення, передбачене ч.1ст.392 КПК України.

Суддя ОСОБА_1