Справа № 461/2580/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/811/1363/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 червня 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, в м. Львові, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Львова зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6 ,

та його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

старший слідчий Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності Слідчого управління ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання мотивує тим, що підозрюваний ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприянні у незаконному переправленню особи через державний кордон України порадами, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

З метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, як підозрюваного, виникла необхідність у застосування запобіжного заходу.

Оцінюючи обставини, передбачені ст. 178 КПК України, сторона обвинувачення дійшла до висновків, що: наявні докази вчинення підозрюваним ОСОБА_6 інкримінованого йому кримінального правопорушення, є вагомими та допустимими, отриманими у встановленому КПК України порядку; у разі визнання винним, підозрюваному ОСОБА_6 загрожує покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна; вік та стан здоров`я підозрюваного ОСОБА_6 дозволяє застосування щодо нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою; розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється ОСОБА_6 становить 956 423, 4 грн.; ризик продовження чи повторення протиправної поведінки підозрюваного ОСОБА_6 .

Оцінюючи особу підозрюваного та вчинене ним кримінальне правопорушення, враховуючи те, що у разі визнання винним у вчиненні інкримінованого злочину підозрюваному ОСОБА_6 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а також те, що на даний час органом досудового розслідування ще не проведено всіх необхідних слідчих (розшукових) та процесуальних дій, орган досудового розслідування приходить до висновку в наявності передбачених ст. 177 КПК України підстав для застосування запобіжного заходу, з огляду на наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінального правопорушення та ризиків, які дають підстави вважати, що підозрюваний ОСОБА_6 з метою уникнення кримінальної відповідальності та призначення вказаного покарання може: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З урахуванням викладених ризиків та особи підозрюваного, обставин вчинення та суспільної небезпеки кримінального правопорушення, у скоєнні якого підозрюється ОСОБА_6 , орган досудового розслідування зазначав про необхідність застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки більш м`які запобіжні заходи запобігти вищевказаним ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного не в силі.

У разі застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, необхідно врахувати, що кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , відноситься до категорії тяжкого злочину, вчиненого умисно, відтак з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, орган досудового розслідування приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою із альтернативою внесення застави.

За таких обставин, на думку органу досудового розслідування, саме такий вид запобіжного заходу забезпечить виконання підозрюваним обов`язків, передбачених КПК України, та зможе запобігти спробам останнього ухилитися від органів досудового розслідування та суду, зокрема незаконно виїхати за межі державного кордону України.

На підставі викладеного, для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного під час досудового розслідування та судового провадження, слідчий просив клопотання задовольнити.

Ухвалою слідчого судді Галицького районного суд м. Львова від 13 травня 2025 року задоволено клопотання старшого слідчого Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності Слідчого управління ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_9 ..

Застосовано щодо підозрюваного ОСОБА_6 , запобіжний захід - тримання під вартою в Державній установі «Львівська установа виконання покарань (№ 19)» строком на 60 днів - до 11 липня 2025 року включно.

Визначено йому заставу в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб 908400, 00 гривень.

Встановлено підозрюваному ОСОБА_6 у випадку внесення застави, наступні обов`язки строком на 60 днів з моменту внесення такої:

- прибувати до старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого з числа групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні, прокурорів групи прокурорів та суду за викликом;

- не відлучатися з Львівської області, без дозволу старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого з числа групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні, прокурорів групи прокурорів або суду;

- повідомляти старшого слідчого відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності СУ ГУ НП у Львівській області ОСОБА_9 або іншого слідчого з числа групи слідчих у вказаному кримінальному провадженні, прокурорів групи прокурорів або суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування із підозрюваним ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також зі свідками у вказаному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ; ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_5 ; ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_6 та інших на даний час не допитаних осіб у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування та схилити їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували останнього;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснено підозрюваному, що у випадку невиконання зазначених обов`язків та в подальшому розгляду питання про застосування до нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, на підставі п. 3 ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя матиме право не визначати розмір застави.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді ОСОБА_5 , в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 , подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати, обрати йому запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Окрім того, просить поновити строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2025 року, оскільки повний текст ухвали було проголошено 16 травня 2025 року, до цього дня сторона захисту не була ознайомлена з мотивами слідчого судді.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою.

Наголошує, що підозра є необґрунтованою належними та допустимими доказами, а справа сфабрикована для штучного створення показників поліції у даній категорії справ.

Зазначає, що ризики зазначені в клопотанні про обрання запобіжного заходу не підтвердженими доказами, окрім того в клопотанні не обґрунтовано неможливості застосування менш суворого запобіжного заходу.

Звертає увагу, що визначений розмір застави є непомірним для підозрюваного . оскільки він ніде не працює, слідчим суддею не обґрунтовано належним чином розміру застави, не враховано майновий стан підозрюваного.

Стосовно строку на апеляційне оскарження, то з урахуванням того, що повний текст ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2025 року було проголошено 16 травня 2025 року о 16 год., а виготовлення апеляційної скарги потребує значного часу, колегія суддів апеляційного суду вважає, що строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді слід поновити.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та підозрюваного на підтримку доводів апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення аргументів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Частиною 1 ст. 404 КПК України встановлено, що суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи (рішення у справі «Ilijkov v. Bolgaria»).

Відповідно до ст. 29 Конституції України, кожна людина має право на свободу та особисту недоторканність. Ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Статтею 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

За частиною першою та п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи забезпечення кримінального провадження, до яких, зокрема, належать запобіжні заходи.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею ст. 177 цього Кодексу, окрім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як убачається з ухвали слідчого судді та матеріалів судової справи, у провадженні старшого слідчого Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності Слідчого управління ГУНП у Львівській області капітана поліції ОСОБА_9 перебуває кримінальне провадження, яке зареєстровано у Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №00000073 від 14 березня 2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше березня 2025 року, у ОСОБА_10 виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України у вигляді сприяння порадами (щодо деталей перетину державного кордону), надання засобів (документів, що надають право на перетин державного кордону особі призовного віку під час дії воєнного стану), а також усунення перешкод для незаконного переправлення через державний кордон України під час дії воєнного стану з метою виїзду за межі України та незаконного збагачення за рахунок отриманих грошових коштів від зазначеної злочинної діяльності.

Незважаючи на встановлені режимом воєнного стану та оголошеною загальною мобілізацією заборони й обмеження щодо перетину державного кордону України на період військової агресії рф проти України, у ОСОБА_10 виник намір здійснити незаконне переправлення військовозобов`язаного ОСОБА_11 через державний кордон України під час дії правового режиму воєнного стану з корисливих мотивів з метою власного протиправного збагачення.

Відтак, ОСОБА_10 , маючи злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України в період дії правового режиму воєнного стану, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення, 23 березня 2025 року приблизно о 14 год. 30 хв., перебуваючи на території паркувального майданчика ТЦ «Легенда Клас» за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 111-А, зустрівся з ОСОБА_11 (який діяв під контролем правоохоронних органів) з метою сприяння останньому у безперешкодному перетині державного кордону України.

Зокрема, ОСОБА_10 надав поради (щодо речей, які необхідно мати при собі під час незаконного перетину державного кордону та поведінки в пункті пропуску), вказівки (щодо місця, часу та способу такого перетину), а також гарантував забезпечити засобами (для транспортування до лінії державного кордону, тимчасового проживання поруч із ним та виготовлення страхового полісу для перебування за межами України) і вжиття заходів для усунення перешкод (уникнення перевірки службовими особами Державної прикордонної служби України у пункті пропуску). Крім того, ОСОБА_10 висловив ОСОБА_11 протиправну вимогу щодо надання йому грошових коштів у сумі 23 000 (двадцять три тисячі) доларів США.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України в період дії правового режиму воєнного стану, ОСОБА_10 04 квітня 2025 року, приблизно о 11 год. 00 хв., перебуваючи на території паркувального майданчика ТЦ «Легенда Клас» за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 111-А, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення, зустрівся із ОСОБА_11 (який діяв під контролем правоохоронних органів).

Під час зустрічі ОСОБА_10 надав ОСОБА_11 поради (щодо речей, які необхідно мати при собі під час незаконного перетину кордону та поведінки в пункті пропуску), вказівки (щодо місця, часу та способу незаконного перетину), повідомив про засоби (щодо транспортування до лінії державного кордону та місця тимчасового проживання поруч із ним), а також про усунення можливих перешкод (зокрема, перевірку з боку службових осіб Державної прикордонної служби України у пункті пропуску) щодо незаконного перетину лінії державного кордону України під час дії правового режиму воєнного стану в Україні після чого ОСОБА_10 отримав від ОСОБА_11 частину раніше обумовлених грошових коштів у розмірі 42 000 (сорок дві тисячі) гривень як «завдаток».

У подальшому ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України в період дії правового режиму воєнного стану, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення, 10 квітня 2025 року приблизно о 12 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 132, зустрівся з ОСОБА_11 (який діяв під контролем правоохоронних органів).

Під час особистої розмови ОСОБА_10 надав ОСОБА_11 поради (щодо речей, які необхідно мати при собі під час незаконного перетину державного кордону України та поведінки в пункті пропуску), вказівки (щодо місця, часу та способу такого перетину), а також запевнив у вчиненні дій, спрямованих на усунення можливих перешкод, які могли б завадити незаконному перетину державного кордону.

Після цього ОСОБА_10 , діючи умисно за попередньою змовою з іншими невстановленими на даний час особами, здійснив перевезення ОСОБА_11 автомобілем до готелю за адресою: АДРЕСА_3 , для тимчасового проживання ОСОБА_11 поблизу лінії державного кордону України з метою підготовки сприятливих умов для незаконного переправлення останнього через державний кордон, однак свої протиправні дії до кінця не довів.

Надалі ОСОБА_10 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України в період дії правового режиму воєнного стану, діючи умисно, за попередньою змовою групою осію з іншими невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення, 12 квітня 2025 року приблизно о 18 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 111-А, зустрівся з ОСОБА_11 (який діяв під контролем правоохоронних органів).

У ході особистої розмови ОСОБА_10 повторно надав ОСОБА_11 поради (щодо речей, які необхідно мати при собі під час незаконного перетину державного кордону України та поведінки в пункті пропуску), вказівки (щодо місця, часу та способу незаконного перетину), а також запевнив у вчиненні дій, спрямованих на усунення можливих перешкод, які могли б завадити такому перетину.

Після цього ОСОБА_10 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з іншими невстановленими на даний час особами, здійснили перевезення ОСОБА_11 автомобілем до готелю, розташованого за адресою: АДРЕСА_3 , з метою забезпечення тимчасового проживання ОСОБА_11 поблизу лінії державного кордону України для підготовки сприятливих умов щодо незаконного переправлення останнього через державний кордон, однак свої протиправні дії до кінця не довів.

З метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими невстановленими на даний час особами, з корисливих мотивів, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці та у невстановлений час, однак не пізніше 30 квітня 2025 року, підшукав і залучив до своєї протиправної діяльності ОСОБА_6 , якому повідомив про свій умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України під час дії правового режиму воєнного стану з метою незаконного збагачення за рахунок одержаних грошових коштів від зазначеної злочинної діяльності та у подальшому вони вже спільно здійснювали організацію незаконного перенаправлення ОСОБА_11 через державний кордон України.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України в період дії правового режиму воєнного стану, ОСОБА_10 , діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_6 та іншими, невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення, у цілях безпеки, зменшення ризику викриття правоохоронними органами та для прикриття протиправних дій, пов`язаних з організацією незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України в період дії правового режиму воєнного стану в Україні, 30 квітня 2025 року приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, підшукав та залучив до своєї протиправної діяльності іншу невстановлену на даний час особу, яка відповідно до пп. 3 ч. 1 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» (зі змінами та доповненнями) не підлягає призову на військову службу під час мобілізації та має право на перетин державного кордону України під час дії правового режиму воєнного стану в Україні, та яка повинна була забезпечити транспортування ОСОБА_11 до державного кордону України для подальшого його перетину в межах пункту пропуску.

В подальшому ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , діючи умисно за попередньою змовою з іншими невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення 30 квітня 2025 року приблизно о 22 год. 00 хв., перебуваючи за адресою: м. Львів, вул. Шевченка, 111-А, зустрілися з ОСОБА_11 (який діяв під контролем правоохоронних органів).

У ході особистої розмови ОСОБА_10 надав ОСОБА_11 два договори комплексного страхування витрат: № 012ЕП-3010701 від 31 березня 2025 року та № 012ЕП-3010726 від 17 квітня 2025 року, а також повідомив, що перетин державного кордону України буде здійснюватися в автомобілі невстановленої на даний час особи, чим сприяв та надав засоби для незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України в період дії правового режиму воєнного стану в Україні.

Надалі, в ході особистої розмови, ОСОБА_6 , реалізовуючи спільний із ОСОБА_10 злочинний умисел, повідомив ОСОБА_11 обставини подальшого незаконного переправлення через державний кордон України під час дії правового режиму воєнного стану, які полягали в забезпеченні його проживання поблизу державного кордону України з метою підготовки сприятливих умов для такого переправлення. Після настання відповідних умов ОСОБА_11 мав здійснити перетин державного кордону України в межах пункту пропуску на автомобілі під керуванням невстановленої на даний час особи, яку підшукав та залучив до протиправної діяльності ОСОБА_10 ..

Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України в період дії правового режиму воєнного стану, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими, наразі невстановленими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення, 30 квітня 2025 року приблизно о 22 год. 26 хв., перебуваючи в автомобілі марки «Renault Lodgy» (реєстраційний номер НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_6 , прибули до готелю «Ланцелот», що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 3.

До цього готелю, за вказівкою ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , невстановлена досудовим розслідуванням особа, яку підшукав та залучив до протиправної діяльності ОСОБА_10 , керуючи автомобілем марки «Skoda Octavia» (реєстраційний номер НОМЕР_2 ) доставила ОСОБА_11 (який діяв під контролем правоохоронних органів).

У подальшому ОСОБА_10 , з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України в період дії правового режиму воєнного стану, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб з іншими, наразі невстановленими особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив, здійснив оплату в розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень за готельний номер у готелі «Ланцелот», що знаходиться за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 3 для забезпечення тимчасового проживання ОСОБА_11 поблизу лінії державного кордону України для підготовки сприятливих умов його незаконного переправлення через державний кордон

Після цього ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , діючи умисно за попередньою змовою групою осіб з іншими невстановленими на даний час особами, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння та переслідуючи корисливий мотив з метою власного протиправного збагачення, 30 квітня 2025 року приблизно о 23 год. 50 хв., перебуваючи в салоні автомобіля марки «Renault Lodgy» (р.н.з. НОМЕР_1 ) під керуванням ОСОБА_6 , що знаходився за адресою: Львівська область, Яворівський район, м. Новояворівськ, вул. Зелена, 3, отримали від ОСОБА_11 , який діяв під контролем правоохоронних органів, несправжні (імітаційні) засоби, які імітують автентичні грошові кошти номіналом 100 (сто) доларів США кожна, в загальній кількості 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США за організацію незаконного переправлення ОСОБА_11 через державний кордон України, а також за сприяння останньому порадами щодо деталей перетину кордону, надання засобів та усунення перешкод для такого переправлення під час дії воєнного стану з метою виїзду за межі України.

Одразу після цього протиправну діяльність ОСОБА_10 , та ОСОБА_6 , було припинено працівниками правоохоронних органів, а одержані ними від ОСОБА_11 несправжні (імітаційні) засоби, які імітують автентичні грошові кошти номіналом 100 (сто) доларів США кожна, в загальній кількості 22 000 (двадцять дві тисячі) доларів США були вилучені під час проведення першочергових слідчих (розшукових) дій.

07 травня 2025 року , ОСОБА_6 , повідомлено про підозру в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприянні у незаконному переправленню особи через державний кордон України порадами, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

12 травня 2025 року старший слідчий Відділу розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності Слідчого управління ГУНП у Львівській області капітан поліції ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

13 травня 2025 року клопотання слідчого було задоволено слідчим суддею Галицького районного суд м. Львова.

Ухвалюючи своє рішення про обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя в повному об`ємі, правильно дослідив усі обставини справи та вірно прийшов до переконання про наявність ризиків, перелік яких передбачений ст. 177 КПК України.

Слідчий суддя, перевіряючи законність та обґрунтованість клопотання про застосування запобіжного заходу тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 у відповідності до вимог ст. ст. 193, 194 КПК України, вислухавши доводи учасників судового провадження, належним чином дослідив фактичні обставини, вказані у клопотанні слідчого і дійшов вмотивованого висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням розміру застави, оскільки останній обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а наявність обґрунтованої підозри підтверджується письмовими доказами, зібраними під час досудового слідства.

Перевіряючи доцільність обрання запобіжного заходу у вигляді тримання підозрюваного під вартою та наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає, що слідчий суддя Галицького районного суд м. Львова дійшов правильного висновку про їх наявність з огляду на конкретні обставини кримінального провадження та дані про особу підозрюваної.

Згідно з наданими стороною обвинувачення даними, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється в організації незаконного переправлення особи через державний кордон України та сприянні у незаконному переправленню особи через державний кордон України порадами, наданням засобів та усуненням перешкод, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, він може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків та інших на даний час не допитаних осіб у даному кримінальному провадженні шляхом їх переконання та залякування та схилити їх до зміни даних ними показань чи до дачі неправдивих показань, які б виправдовували останнього; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, відтак застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу не може запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України. Дані обставини є істотними та такими, що виправдовують тримання підозрюваного під вартою, що згідно з практикою Європейського суду з прав людини повинно забезпечити високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

З урахуванням фактичних обставин підозри, характеру вчинення інкримінованого правопорушення, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді першої інстанції, що зазначене вказує на неможливість в даному конкретному випадку застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу. Застосування до підозрюваного іншого більш м`якого запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання, особистої поруки, застави або домашнього арешту не зможе запобігти ризикам кримінального провадження та може негативно відобразитися на здійсненні досудового розслідування в тому числі щодо належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрювана особа може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваною особою зазначених дій.

При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрювана особа обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не можуть бути прийняті до уваги, оскільки не ґрунтуються на наявних матеріалах провадження.

При цьому слід звернути увагу й на те, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, визначати правильність кваліфікації дій підозрюваного. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів.

У зв`язку із вище зазначеним не заслуговують на увагу аргументи сторони захисту, що підозра є необґрунтованою належними та допустимими доказами.

Наведене в апеляційні скарзі захисника, не спростовує доводів обґрунтованості підозри ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому правопорушення, а його належна процесуальна поведінка може бути врахована в подальшому, в тому числі й при призначенні покарання.

Разом з тим, відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених Кодексом.

При цьому, згідно з п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про особу та ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

Виходячи з прецедентної практики ЄСПЛ, уповноважені органи влади повинні приділити визначенню суми застави стільки ж уваги, скільки і вирішенню питання про необхідність тримання обвинуваченого під вартою. Визначаючи суму застави, суди повинні брати до уваги ризик того, що підозрюваний може ухилитися від покарання, обставини особистого життя та тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа.

Поряд із тим, при визначенні розміру застави до уваги може братися розмір шкоди, що спричинив підозрюваний (справа «Мангурас проти Іспанії», рішення від 28 вересня 2010 року).

Тому, з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого, не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.

З урахуванням суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення, міри покарання, яка може бути застосована до підозрюваного в разі доведеності його вини та наявністю визнаних судом ризиків, застава у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб (908 400 грн.) відповідає меті застосування запобіжного заходу. Саме такий розмір застави, на думку колегії суддів, слугуватиме достатнім стимулюючим фактором, який підозрюваний та/або заставодавець боявся б втратити у разі невиконання покладених процесуальних обов`язків.

Колегія суддів зазначає, що при визначенні застави слідчим суддею надано оцінку відповідним обставинам, враховано майновий стан підозрюваного та його сім`ї, особу підозрюваного, який раніше не судимий, наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Доводи сторони захисту про непомірний розмір застави для підозрюваного колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки чинне законодавство України не покладає можливість внесення застави виключно на підозрюваного, але вимагає забезпечення дієвості провадження, тобто співмірності застави не лише матеріальному стану особи, а й забезпеченню виконання покладених на особу процесуальних обов`язків.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які були б підставою для скасування чи зміни ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Відтак, ухвала слідчого судді про обрання запобіжного заходу ОСОБА_6 є законною та обґрунтованою, а тому апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 слід відхилити.

Керуючись ст. 177, 183, 184, 309, 310, 376, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

поновити адвокату ОСОБА_5 строк на апеляційне оскарження ухвали слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2025 року.

Ухвалу слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 13 травня 2025 року про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначення розміру застави ОСОБА_6 залишити без змін, апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4