Справа № 755/4825/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"19" серпня 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

представників потерпілого -адвокатів ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у місті Києві кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 25.02.2025 року за № 0000632 за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, громадянина України, не працевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції, що діяла на момент скоєння злочину до 11.08.2023),

встановив:

Судом визнано доведеним, що в період часу з 20.01.2023 по 20.07.2023, ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливих мотивів, вчиненого у великих розмірах, а саме грошовими коштами, які належать ТОВ «Фінансова Компанія «Нові Кредити» , переслідуючи корисливий мотив та мету незаконного збагачення, у невстановлений досудовим розслідуванням час, перебуваючи за місцем свого проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_2 , використовуючи мобільний телефон, через веб-сайт «https://my.novikredyty.com.ua», шляхом реєстрації та надання згоди на обробку інформації, передачу даних до бюро кредитних історій, ознайомившись з правилами кредитування, оформив заявку на споживчий кредит, за результатами заповнення заявки було здійснено перевірку дійсності та аутентифікація платіжної картки ОСОБА_7 , згідно із стандартами відповідних платіжних систем, на підставі даних, зазначених у первинній заявці Інформаційно-телекомунікаційна система ТОВ «Фінансова Компанія «Нові Кредити» здійснила ідентифікацію ОСОБА_7 та сформувала особистий кабінет останнього, в подальшому ТОВ «Фінансова Компанія «Нові Кредити» проінформувало ОСОБА_7 про видачу кредиту шляхом відправки смс-повідомлення на номер мобільного телефону та електронним листом на адресу електронної пошти ОСОБА_7 , що були зазначені ним в заявці.

Після схвалення заявки на отримання кредиту, ОСОБА_7 та

ТОВ «Фінансова Компанія «Нові Кредити» підписано Паспорт споживчих кредитів та Електронних договорів про споживчі кредити №00-571165 від 20 січня 2023 року на суму 7000 гривень. Грошові кошти в подальшому перераховані на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «ПУМБ», який належить ОСОБА_7 .

Після чого, з метою отримання в подальшому нового кредиту, ОСОБА_7 не маючи на меті повертати грошові кошти за отриманий кредит, підробив квитанцію про перерахунок коштів на розрахунковий рахунок НОМЕР_2 , що належить ТОВ «Фінансова Компанія «Нові Кредити», яке за допомогою мобільного телефону направив на електронну пошту ІНФОРМАЦІЯ_2 задля підтвердження перерахунку грошових коштів для погашення отриманого кредиту та створення у потерпілого - ТОВ «Фінансова Компанія «Нові Кредити», штучного уявлення про виконання взятих на себе зобов`язань.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_7 , реалізуючи свій єдиний злочинний умисел на заволодіння грошовими коштами ТОВ «Фінансова Компанія «Нові Кредити»,здійснив аналогічні вище зазначені дії та не маючи на меті повертати грошові кошти, оформив в період часу з 20.01.2023 по 20.07.2023 54 споживчі кредити № 00-595734 від 03 березня 2023 року на суму 5000 гривень; № 00-607513 від 27 березня 2023 року на суму 4500 гривень; № 00-616376 від 14 квітня 2023 року на суму 5000 гривень; № 00-617900 від 18 квітня 2023 року на суму 5200 гривень; № 00-619145 від 20 квітня 2023 року на суму 5200 гривень; № 00-620124 від 22 квітня 2023 року на суму 5200 гривень; № 00-621231 від 24 квітня 2023 року на суму 5200 гривень; № 00-622479 від 26 квітня 2023 року на суму 5200 гривень; № 00-623811 від 28 квітня 2023 року на суму 5400 гривень; № 00-624677 від 29 квітня 2023 року на суму 5600 гривень; № 00-625166 від 30 квітня 2023 року на суму 5800 гривень; № 00-625295 від 01 травня 2023 року на суму 6000 гривень; № 00-625768 від 02 травня 2023 року на суму 6200 гривень; № 00-626232 від 03 травня 2023 року на суму 6400 гривень; № 00-626715 від 04 травня 2023 року на суму 6600 гривень; № 00-627125 від 05 травня 2023 року на суму 6800 гривень; № 00-627978 від 07 травня 2023 року на суму 7000 гривень; № 00-628078 від 08 травня 2023 року на суму 7000 гривень; № 00-628621 від 09 травня 2023 року на суму 7200 гривень; № 00-629022 від 10 травня 2023 року на суму 7200 гривень; № 00-629515 від 11 травня 2023 року на суму 7400 гривень; № 00-629902 від 12 травня 2023 року на суму 7400 гривень; № 00-630926 від 14 травня 2023 року на суму 7600 гривень; № 00-631095 від 15 травня 2023 року на суму 7600 гривень; № 00-631517 від 16 травня 2023 року на суму 7800 гривень; № 00-631967 від 17 травня 2023 року на суму 8000 гривень; № 00-632412 від 18 травня 2023 року на суму 8000 гривень; № 00-632800 від 19 травня 2023 року на суму 8000 гривень; № 00-633854 від 21 травня 2023 року на суму 8200 гривень; № 00-634064 від 22 травня 2023 року на суму 8400 гривень; № 00-634567 від 23 травня 2023 року на суму 8600 гривень; № 00-634981 від 24 травня 2023 року на суму 8600 гривень; № 00-635512 від 25 травня 2023 року на суму 8200 гривень; № 00-635976 від 26 травня 2023 року на суму 8800 гривень; № 00-637301 від 29 травня 2023 року на суму 9000 гривень; № 00-637756 від 30 травня 2023 року на суму 9200 гривень; № 00-638292 від 31 травня 2023 року на суму 9200 гривень; № 00-638789 від 01 червня 2023 року на суму 9200 гривень; № 00-639148 від 02 червня 2023 року на суму 9400 гривень; № 00-640091 від 05 червня 2023 року на суму 9600 гривень; № 00-640673 від 06 червня 2023 року на суму 9600 гривень; № 00-641021 від 07 червня 2023 року на суму 9800 гривень; № 00-641430 від 08 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-641885 від 09 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-642388 від 10 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-643226 від 12 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-643757 від 13 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-644204 від 14 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-644681 від 15 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-645063 від 16 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-646233 від 19 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-646684 від 20 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-647107 від 21 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-659873 від 20 липня 2023 року на суму 8400 гривень.

Вказані грошові кошти в подальшому перераховані ТОВ «Фінансова компанія «НовіКредити» на розрахункові рахунки № НОМЕР_1 , який відкритий в АТ «ПУМБ», та № НОМЕР_3 , який відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», які належать ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_7 переслідуючи єдиний корисливий умисел на заволодіння грошовими коштами ТОВ «Фінансова компанія «Нові Кредити» у великих розмірах, створюючи у потерпілого штучне уявлення про виконання взятих на себе зобов`язань з метою приховування скоєного ним злочину та завідомо злочинного умислу, заволодів грошовими коштами, на загальну суму 431 300,00 грн.

Таким чином, дії ОСОБА_7 кваліфіковані за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції, що діяла на момент скоєння злочину до 11.08.2023), як незаконне заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_7 вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, визнав повністю, щиро розкаявся та повідомив, що обставини викладені в обвинувальному акті відповідають дійсності. Підтвердив суду, що він попередньо в ТОВ «ФК «Нові Кредити» брав кошти в кредит, потім їх погашав. Одного разу у нього не було фінансової можливості сплатити борг, та вирішив зробити на комп`ютері в ПДФ-файлі квитанцію про здійснення оплати, а кошти сплатити пізніше. Він відправив квитанцію зі своєї фірми, та банк її прийняв. Оскільки платіж був прийнятий, вирішив і надалі підробляти квитанції про погашення боргу. Підтвердив, що протягом трьох місяців на початку 2023 року він оформив 54 кредитних договори. Після блокування кабінету зателефонував з`ясувати причину, так і було виявлено правопорушення. Надалі злочини не вчиняв. Зазначив, що під час підробки зазначав про погашення тіла кредиту та відсотків. На злочин наважився через сімейні обставини.

Обвинувачений ОСОБА_7 , не оспорюючи час, місце, спосіб, мотив і мету, винним визнав себе повністю, щиро розкаявся, запевнив суд, що він зробив для себе належні висновки.

Показання обвинуваченого ОСОБА_7 відповідають фактичним обставинам справи, ним не оспорюються, а також є логічними, послідовними та не викликають у суду сумніви щодо їх щирості.

Представники потерпілого в судовому засіданні підтримали обставини, викладені в позовній заяві та просили стягнути з обвинуваченого завдану кримінальним правопорушенням шкоду з урахуванням суми коштів, яка ним була погашена добровільно, та судові витрати.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють всі обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і викладені в обвинувальному акті, судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, суд, роз`яснивши учасникам процесу положення ст. 349 КПК України, провів судовий розгляд даного провадження щодо всіх його обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, визнавши недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням зібраних досудовим слідством матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_7 тих, що стосуються вирішення питання щодо судових витрат та долі речових доказів, в яких викладені та посвідчені відомості, що мають значення для встановлення фактів і обставин даного кримінального провадження, а також цивільного позову.

Таким чином, суд приходить до висновку про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні незаконного заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене у великих розмірах та кваліфікує його дії за ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції, що діяла на момент скоєння злочину до 11.08.2023).

Призначаючи обвинуваченому міру покарання, суд виходить з положень ст. 50 КК України згідно яких покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, як засудженими, так і іншими особами. Також, відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, з урахуванням ступеню тяжкості кримінального правопорушення, особи винного та обставин що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому суд приймає до уваги ступінь тяжкості вчиненого злочину за ч. 3 ст. 190 КК України(в редакції, що діяла на момент скоєння злочину до 11.08.2023), який відносяться до категорії тяжких злочинів, характер та ступінь суспільної небезпеки, дані про особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставиною, що пом`якшує покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 66 КК України суд визнає часткове добровільне відшкодування заподіяної шкоди та щире каяття обвинуваченого, яке полягало не тільки у визнанні у суді обставин, регламентованих п. 1 ч. 2 ст. 91 КПК, щодо події кримінального правопорушення, у тому числі час, місце, спосіб учинення, крім того, обвинувачений добровільно розповів про обставини вчиненого, і саме вказана позиція обвинуваченого забезпечила виконання таких завдань кримінального провадження як швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд.

Крім того, обвинувачений висловив щирий жаль з приводу учинених ним дій та осуд своєї поведінки.

Обставин, що обтяжують покарання, відповідно до ст. 67 КК України, обвинувальний акт не містить.

У постановах Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 740/5424/15-к, від 05 лютого 2019 року у справі № 753/24474/15-к сформульовано правову позицію про те, що термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання, а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначено, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

Крім того, як неодноразово зазначав у своїх постановах Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду (зокрема, у постановах від 13.11.2018 у справі №401/2807/16-к (провадження №51-2816км18), від 11.06.2024 у справі № 638/1500/23 (провадження №51-965км24) дотримання загальних засад призначення покарання є гарантією обрання винній особі необхідного й доцільного заходу примусу, яке би ґрунтувалося на засадах законності, гуманізму, індивідуалізації та сприяло досягненню справедливого балансу між правами і свободами людини та захистом інтересів держави й суспільства.

Зважаючи на фактичні конкретні обставини у даному кримінальному провадженні, час вчинення кримінального провадження - 2023 рік, повне визнання обвинуваченим своєї провини, розмір завданої шкоди, щире каяття, часткове добровільне відшкодування збитків, суд дійшов висновку за можливе призначити обвинуваченому покарання, передбаченого санкцією ч. 3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі у межах наближених до мінімальних.

Водночас, приймаючи до уваги дані про особу обвинуваченого, який раніше судимим не був, одружений, має на утриманні малолітню доньку ОСОБА_8 , 2017 року народження, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, непрацевлаштований, та керуючись тим, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, та задля запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, приходить до висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, а тому застосовує до нього вимоги ст. 75 КК України, звільнивши від відбування покарання з випробуванням та покладає на нього обов`язки згідно зі ст. 76 КК України.

За переконанням суду, вказаний вид покарання є необхідним та достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого ОСОБА_7 , а також відповідатиме цілям покарання, принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого і є дотриманням судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України.

Підстав для застосування положень ст. 69 КК України до обвинуваченого суд не знаходить, у зв`язку з відсутністю передумов, за яких дана правова норма має змогу бути застосована.

Запобіжний захід в межах кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувався. Підстав для його обрання немає.

Витрати на залучення експерта та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

З матеріалів справи вбачається, що цивільний позивач ТОВ «ФК «Нові Кредити» звернувся до суду з позовом до цивільного відповідача обвинуваченого ОСОБА_7 про стягнення матеріальної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - 431 300,00 грн. в рахунок відшкодування завданої матеріальної шкоди та 30 351,70 грн. як відсотків за користування кредитами (упущена вигода). Крім того, позивач просить стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 105 000,00 грн.

Обґрунтовуючи свої вимоги, позивач посилається на те, що в період часу з 20.01.2023 по 20.07.2023 ОСОБА_7 , маючи прямий умисел, спрямований на заволодіння чужим майном, шляхом обману, з корисливих мотивів, вчиненого у великих розмірах, а саме грошовими коштами, які належать ТОВ «ФК «Нові Кредити», оформив електронні договори про споживчі кредити на загальну суму 431 300,00 грн. Вказані грошові кошти були перераховані ТОВ «ФК «Нові Кредити» на розрахункові рахунки № НОМЕР_1 , відкритий в АТ «ПУМБ» та № НОМЕР_3 , відкритий в АТ КБ «ПриватБанк», які належать ОСОБА_7 .

Таким чином, ОСОБА_7 , переслідуючи єдиний корисливий умисел на заволодіння грошовими коштами ТОВ «ФК «Нові Кредити» у великих розмірах, створюючи у потерпілого штучне уявлення про виконання взятих на себе зобов`язань з метою приховування скоєного ним кримінального правопорушення та завідомо злочинного умислу, заволодів грошовими коштами на загальну суму 431 300,00 грн., які просить стягнути з ОСОБА_7 на користь ТОВ «ФК «Нові Кредити».

Крім того, підписуючи споживчі кредити, ОСОБА_7 погодився з їх умовами, зокрема, щодо сплати відсотків за користування кредитними коштами. Загальна сума відсотків за користування за кредитами становить 30 351,70 грн. Зазначена сума є упущеною вигодою в розумінні ст. 22 ЦК України та підлягає стягненню з ОСОБА_7 на користь ТОВ «ФК «Нові Кредити».

Окрім матеріальної шкоди, позивач просить стягнути з ОСОБА_7 судові витрати в розмірі 105 000,00 грн., які включають в себе 65 000,00 грн. як оплату за надані аудиторські послуги, та 40 000,00 грн. - оплату гонорару за надання правової допомоги.

На підтвердження заявлених вимог позивачем надано Розрахунок завданих збитків за кредитними договорами, складений ТОВ «ФК «Нові Кредити», Договір № 01/02.01.2025 про надання аудиторських послуг від 02.01.2025, Аудиторський висновок № 1/02.01.2025 (звіт незалежного аудитора) від 22.01.2025 року, Сертифікат аудитора № 003751, Акт № 01.01.2025 виконаних робіт від 22.01.2025, платіжну інструкцію № 92 від 21.01.2025, приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги від 12.08.2025 року та платіжні інструкції від 25.03.2025 року і від 11.08.2025 року.

Заявлений цивільний позов обвинувачений ОСОБА_7 визнав в повному обсязі та просив врахувати суму коштів, яка була сплачена ним в добровільному порядку в розмірі 60 000,00 грн.

При вирішенні заявленого цивільного позову суд виходить з наступного.

Згідно з ч. 1 ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право пред`явити цивільний позов до обвинуваченого.

Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень.

Судом визнано доведеним, що обвинувачений ОСОБА_7 у період часу з 20.01.2023 по 20.07.2023 шляхом обману заволодів грошовими коштами, які належать ТОВ «ФК «Нові Кредити», тим самим спричинивши Товариству своїми діями майнову шкоду на загальну суму 431 300,00 грн. Вказані обставини, встановлені за результатами кримінального провадження, ніким з учасників не оспорюються та є доведеними.

Ухвалюючи судове рішення, судом приймається до уваги Аудиторський висновок № 1/02.01.2025 від 22.01.2025 року, складений ТОВ «Аудиторська фірма «Нінель» на замовлення ТОВ «ФК «Нові Кредити» задля визначення загальної суми виданих ОСОБА_7 кредитів та залишку існуючого боргу станом на 01.01.2025 року.

Так, з вказаного висновку судом було встановлено, що в період з 20.01.2023 року по 20.07.2023 року ОСОБА_7 в ТОВ «ФК «Нові Кредити» було оформлено 57 кредитних договорів на загальну суму 451 300,00 грн., а саме: № 00-571165 від 20.01.2023 року на суму 7000 гривень; № 00-595734 від 03 березня 2023 року на суму 5000 гривень; № 00-607513 від 27 березня 2023 року на суму 4500 гривень; № 00-616376 від 14 квітня 2023 року на суму 5000 гривень; № 00-617900 від 18 квітня 2023 року на суму 5200 гривень; № 00-619145 від 20 квітня 2023 року на суму 5200 гривень; № 00-620124 від 22 квітня 2023 року на суму 5200 гривень; № 00-621231 від 24 квітня 2023 року на суму 5200 гривень; № 00-622479 від 26 квітня 2023 року на суму 5200 гривень; № 00-623811 від 28 квітня 2023 року на суму 5400 гривень; № 00-624677 від 29 квітня 2023 року на суму 5600 гривень; № 00-625166 від 30 квітня 2023 року на суму 5800 гривень; № 00-625295 від 01 травня 2023 року на суму 6000 гривень; № 00-625768 від 02 травня 2023 року на суму 6200 гривень; № 00-626232 від 03 травня 2023 року на суму 6400 гривень; № 00-626715 від 04 травня 2023 року на суму 6600 гривень; № 00-627125 від 05 травня 2023 року на суму 6800 гривень; № 00-627978 від 07 травня 2023 року на суму 7000 гривень; № 00-628078 від 08 травня 2023 року на суму 7000 гривень; № 00-628621 від 09 травня 2023 року на суму 7200 гривень; № 00-629022 від 10 травня 2023 року на суму 7200 гривень; № 00-629515 від 11 травня 2023 року на суму 7400 гривень; № 00-629902 від 12 травня 2023 року на суму 7400 гривень; № 00-630926 від 14 травня 2023 року на суму 7600 гривень; № 00-631095 від 15 травня 2023 року на суму 7600 гривень; № 00-631517 від 16 травня 2023 року на суму 7800 гривень; № 00-631967 від 17 травня 2023 року на суму 8000 гривень; № 00-632412 від 18 травня 2023 року на суму 8000 гривень; № 00-632800 від 19 травня 2023 року на суму 8000 гривень; № 00-633854 від 21 травня 2023 року на суму 8200 гривень; № 00-634064 від 22 травня 2023 року на суму 8400 гривень; № 00-634567 від 23 травня 2023 року на суму 8600 гривень; № 00-634981 від 24 травня 2023 року на суму 8600 гривень; № 00-635512 від 25 травня 2023 року на суму 8800 гривень; № 00-635976 від 26 травня 2023 року на суму 8800 гривень; № 00-637301 від 29 травня 2023 року на суму 9000 гривень; № 00-637756 від 30 травня 2023 року на суму 9200 гривень; № 00-638292 від 31 травня 2023 року на суму 9200 гривень; № 00-638789 від 01 червня 2023 року на суму 9200 гривень; № 00-639148 від 02 червня 2023 року на суму 9400 гривень; № 00-640091 від 05 червня 2023 року на суму 9600 гривень; № 00-640673 від 06 червня 2023 року на суму 9600 гривень; № 00-641021 від 07 червня 2023 року на суму 9800 гривень; № 00-641430 від 08 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-641885 від 09 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-642388 від 10 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-643226 від 12 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-643757 від 13 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-644204 від 14 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-644681 від 15 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-645063 від 16 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-646233 від 19 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-646684 від 20 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-647107 від 21 червня 2023 року на суму 10000 гривень; № 00-647582 від 22.06.2023 на суму 10 000 гривень; № 00-650833 від 29.06.2023 року на суму 10 000 гривень; № 00-659873 від 20 липня 2023 року на суму 8400 гривень.

Боргові зобов`язання за договором № 00-647582 від 22.06.2023 року виконано 29.06.2023 року, за договором № 00-650833 від 29.06.2023 року борг погашено 20.07.2023 року. Заборгованість за іншими вказаними договорами не погашена, сума боргу по тілу кредиту становить 431 300,00 грн.

Під час проведення аудиту було встановлено, що коштів від ОСОБА_7 на погашення за вказаними договорами на банківські рахунки ТОВ «ФК «Нові Кредити» не надходили, операції по погашенню кредитів проводились вручну, які були створені та проведені за порядком внесення коштів клієнтів, що проводять погашення кредитів за реквізитами через установи банків, в інформаційно-облікову систему компанії, яку було створено та проведено з облікового запису ОСОБА_9 на предмет наявності фактичного зарахування грошових коштів на банківські рахунки компанії.

Згідно довідки ТОВ «ФК «Нові Кредити» № 7064 від 19.08.2025 року Товариство повідомляє про отримання коштів в загальному розмірі 60 000,00 грн. в рахунок завданих ОСОБА_7 збитків (отриманих коштів).

Таким чином, суд дійшов висновку, що цивільний позов в частині відшкодування матеріальної шкоди підлягає задоволенню з урахуванням погашеної в добровільному порядку суми коштів, а саме в розмірі 371 300,00 грн.

Що стосується позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ТОВ «ФК «Нові Кредити» розміру упущеної вигоди в сумі 30 351,70 грн, то суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання.

Верховний Суд у постанові від 31.07.2019 у справі № 910/15865/14 наголосив, що відшкодування збитків (упущеної вигоди) є видом цивільно-правової відповідальності. Отже, для застосування такої міри відповідальності, як стягнення збитків у виді упущеної вигоди, потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправна поведінка; збитки; причинний зв`язок між протиправною поведінкою боржника та збитками; вина та встановлення заходів, вжитих стороною для одержання такої вигоди. За відсутністю хоча б одного з цих елементів цивільно-правова відповідальність не настає.

Упущена вигода - це доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене. Неодержаний дохід (упущена вигода) - це рахункова величина втрат очікуваного приросту в майні, що базується на документах, які беззастережно підтверджують реальну можливість отримання потерпілим суб`єктом господарювання грошових сум (чи інших цінностей), якби учасник відносин у сфері господарювання не допустив правопорушення (постанови Верховного Суду від 13.12.2018 у справі № 923/70/17, від 12.11.2019 у справі № 910/9278/18).

При цьому пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані в разі належного виконання боржником своїх обов`язків. При визначенні реальності неодержаних доходів мають враховуватися заходи, вжиті кредитором для їх одержання. У виді упущеної вигоди відшкодовуються ті збитки, які могли б бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Наявність теоретичного обґрунтування можливості отримання доходу ще не є підставою для його стягнення.

Так, позовні вимоги в частині стягнення упущеної вигоди обґрунтовані тим, що позивач за звичайних умов, у разі належного виконання ОСОБА_7 взятих на себе кредитних зобов`язань, мав отримав відсотки за користування кредитними коштами. Загальна сума відсотків за розрахунками ТОВ «ФК «Нові Кредити» становить 30 351,70 грн.

Однак, визначаючи розмір суми коштів, які належить стягнути з ОСОБА_7 , судом враховується те, що позивачем не було надано кредитних договорів, де міститься, зокрема, інформація про дату укладення договору, термін його дії та відсоткова ставка, що позбавило суд можливості встановити та перевірити розмір нарахованих позивачем відсотків.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що заявлена позивачем вимога про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 сума відсотків (упущена вигода) є не доведеною, та не підлягає задоволенню.

Щодо позовних вимог в частині стягнення з ОСОБА_7 на користь ТОВ «ФК «Нові Кредити» судових витрат, які складаються з оплати за аудиторські послуги в сумі 65 000,00 грн. та витрат на правничу допомогу адвоката в розмірі 40 000 грн, то слід зазначити про наступне.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого всі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно статті 118 КПК України процесуальні витрати складаються із: витрат на правову допомогу; витрат, пов`язаних із прибуттям до місця досудового розслідування або судового провадження; витрат, пов`язаних із залученням потерпілих, свідків, спеціалістів, перекладачів та експертів; витрат, пов`язаних із зберіганням і пересиланням речей і документів, виготовленням дублікатів і копій документів.

Встановлено, що 02.01.2025 року між ТОВ «Аудиторська фірма «Нінель», в особі директора ОСОБА_10 , та ТОВ «ФК «Нові Кредити» було укладено Договір № 01/02.01.2025 про надання аудиторських послуг, за умовами якого ТОВ «Аудиторська фірма «Нінель» взяла на себе зобов`язання здійснити аудиторську перевірку з метою визначення загальної суми виданих кредитів ОСОБА_7 та проведених по ним розрахунках за період з 01.11.2022 по 31.12.2024 та підтвердження залишку існуючого боргу ОСОБА_7 перед ТОВ «ФК «Нові Кредити» станом на 01.01.2025 року.

Відповідно до п. 6 Договору вартість послуги (винагороди) за цим договором складає 65 000,00 грн.

22.01.2025 року директором-аудитором ТОВ «Аудиторська фірма «Нінель» ОСОБА_10 складено Аудиторський висновок № 1/02.01.2025.

Згідно Акту № 01.01.2025 виконаних робіт, наданих послуг від 22.01.2025 р. до Договору № 01/02.01.2025 від 22.01.2025 виконавець здав, а замовник прийняв роботу в повному обсязі. Відповідно до платіжної інструкції № 92 від 21.01.2025 ТОВ «ФК «Нові Кредити» сплатило на рахунок ТОВ «Аудиторська фірма «Нінель» грошові кошти в розмірі 65 000,00 грн., призначення платежу - оплата за аудиторські послуги за Договором № 01/02.01.2025 про надання аудиторських послуг від 02.01.2025.

Приймаючи рішення в частині стягнення з обвинуваченого на користь ТОВ «ФК «Нові Кредити» вартості аудиторських послуг в розмірі 65 000,00 грн. суд дійшов висновку, що дана вимога є обґрунтованою, доведеною та підлягає задоволенню.

В частині стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 40 000,00 грн. витрат на правову допомогу суд приходить до наступного.

Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, потрібних для надання правничої допомоги (ч. 3 ст. 137 ЦПК України).

Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України).

Під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд враховує, чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, у тому числі, чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи (ч. 3 ст. 141 ЦПК України).

У постановах від 19.02.2022 у справі № 755/9215/15-ц (провадження №14-382цс19) та від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 (провадження № 12-43гс22) Велика Палата Верховного Суду прийшла до висновку, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та потрібності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовують з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення.

Згідно зі статтею 30 Закону України від 05.07.2012 № 5076-VI «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час.

При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у рішеннях у справах «Меріт проти України» від 30.03.2004, «Двойних проти України» від 12.10.2006, «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23.01.2014, «Баришевський проти України» від 26.02.2015 зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір.

Чинне кримінальне процесуальне законодавство України не встановлює чіткого переліку доказів, які необхідно надати суду на підтвердження понесених витрат на професійну правову допомогу, однак зобов`язує надати докази на підтвердження розміру процесуальних витрат, у тому числі на правову допомогу, що входить до предмета доказування у кримінальному провадженні ст. 91 КПК України.

Відповідно до правового висновку щодо правозастосування, який міститься у постанові Верховного Суду від 05.08.2020 у справі № 753/10028/18 (провадження № 51-121км20) для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, у тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи.

Обов`язковим переліком документів на підтвердження відповідних витрат, незалежно від юрисдикції спору, є: договір про надання правової допомоги; розрахунок наданих послуг з їх детальним описом; документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, тощо). Вищезазначене узгоджується з висновками, викладеними у постановах Верховного Суду (зокрема, від 11.06.2020 у справі № 821/227/17 (провадження № К/9901/24344/18), від 31.03.2020 у справі № 726/549/19 (провадження № К/9901/22135/19), від 17.09.2019 у справі № 810/3806/18 (провадження № К/9901/12479/19, № К/9901/11333/19), від 15.04.2020 у справі № 199/3939/18-ц (провадження № 61-15441св19), від 09.06.2020 у справі № 466/9758/16-ц (провадження № 61-39474св18, від 15.05.2024 у справі № 129/2809/19 (провадження № 5 1-7059км23) та в постанові Великої Палати Верховного Суду (від 27.06.2018 у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18).

Вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має враховувати складність справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); час, витрачений адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсяг наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціну позову та (або) значення справи для сторони (постанова Верховного Суду від 23.06.2022 у справі № 607/4341/20 (провадження № 61-18451св20).

Касаційний кримінальний суд Верховного Суду у постанові від 03.09.2024 у справі № 509/2283/20 (провадження № 51-1694км24) акцентує увагу на тому, що подання доказів на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу не є безумовною підставою для відшкодування судом таких витрат у зазначеному розмірі з іншої сторони, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критеріям реальності адвокатських витрат (їхньої дійсності й потрібності) та розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи.

Тобто, вирішуючи питання про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, суд має урахувати розумність розміру витрат на професійну правову допомогу, а також пересвідчитись, що заявлені витрати є співмірними зі складністю провадження, а наданий адвокатом обсяг послуг і витрачений час на надання таких послуг відповідають критерію реальності витрат.

При цьому суд враховує, що інформація, яка міститься в акті виконаних робіт, зокрема перелік наданих послуг та фіксований розмір гонорару, не може вважатись тим розрахунком (детальним описом робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із видів робіт, необхідних для надання правничої допомоги), подання якого є необхідною умовою для стягнення витрат на професійну правничу допомогу, та неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу (постанова Касаційного цивільного суду Верховного Суду від 23.11.2020 у справі № 638/7748/18 (провадження № 61-13573св19).

Пред`являючи цивільний позов, позивачем ТОВ «ФК «Нові Кредити» заявлено вимогу про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ТОВ «ФК «Нові Кредити» 40 000 грн. витрат на правничу допомогу.

З наданих документів встановлено, що 20.03.2025 року між ТОВ «ФК «Нові Кредити» та адвокатом ОСОБА_5 був укладений Договір № 20/03-25 про надання правової допомоги.

За умовами даного договору адвокат ОСОБА_5 зобов`язалась надати професійну правничу (правову) допомогу ТОВ «ФК «Нові Кредити», а товариство зобов`язалось своєчасно та в повному обсязі сплатити гонорар (оплату за надання професійної правничої допомоги.

Відповідно до п. 3.5 адвокат має право залучати для виконання доручення, зазнченого в п. 1.1 договору, інших адвокатів.

Згідно розділу 4 Договору гонорар (оплата) за професійну допомогу встановлюється за погодженням сторін і сплачується в розмірі та в строк, визначений сторонами.

12.08.2025 року адвокат ОСОБА_5 та ТОВ «ФК «Нові Кредити», в особі директора ОСОБА_11 , підписали Акт приймання-передачі наданих послуг відповідно до Договору про надання правової допомоги від 20.03.2025 року № 20/03-25, згідно якого в межах кримінального провадження № 0000632, за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України, за яким клієнта визнано потерпілим, адвокат надав, а клієнт прийняв наступні послуги: ознайомлення з матеріалами справи - 7 томів (3000 грн./том), вартість послуги - 21 000,00 грн., підготовка позовної заяви - 4 000,00 грн.; участь в судових засіданнях - 5 засідань (3 000,00 грн./за засідання) - 15 000,00 грн. Загальна вартість послуг адвоката склала 40 000,00 грн.

Згідно платіжної інструкції № 389 від 25.03.2025 року ТОВ «ФК «Нові Кредити» перерахувало на рахунок адвоката ОСОБА_5 кошти в розмірі 20 000,00 грн. в рахунок оплати послуг адвоката; за платіжною інструкцією № 1031 від 11.08.2025 року ТОВ «ФК «Нові Кредити» сплатило за послуги адвоката 20 000,00 грн.

З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що вимога про стягнення з ОСОБА_7 витрат на правову допомогу є доведеними та підлягають задоволенню.

Таким, чином, враховуючи викладене, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення з обвинуваченого ОСОБА_7 на користь ТОВ «ФК «Нові Кредити» матеріальної шкоди в розмірі 371 300,00 грн. та судових витрат в розмірі 105 000,00 грн., а всього 476 300,00 грн.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 615 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 190 КК України (в редакції, що діяла на момент скоєння злочину до 11.08.2023) та призначити йому покарання у виді 4 (чотирьох) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання з випробуванням строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Цивільний позов Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові Кредити» до ОСОБА_7 про відшкодування шкоди, заданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_4 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 ) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Нові Кредити» (код за , адреса: м. Київ, вул. Митрополита Андрея Шептицького, буд. 4-А) матеріальну шкоду, завдану кримінальним правопорушенням, в розмірі в розмірі 371 300,00 грн. та судові витрати в розмірі 105 000,00 грн., а всього 476 300,00 грн.

В іншій частині заявлених позовних вимог - відмовити.

Вирок суду може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Дніпровський районний суд м. Києва протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію судового рішення негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору, іншим учасникам судового провадження та не пізніше наступного дня після ухвалення надіслати учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1