Провадження №11-кп/824/3063/2025 Доповідач у суді 2-ї інстанції - ОСОБА_2
КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Ухвала

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 квітня 2025 року м. Київ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду в складі:

головуючого судді - ОСОБА_2

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі - ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора - ОСОБА_6 ,

обвинуваченого - ОСОБА_7 ,

захисника - ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника на вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 року, яким

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, освіта середня, не працюючого, зареєстрованого уАДРЕСА_1 , без постійного місця проживання, судимого: 05.11.2018 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 185 ч.1,185 ч.2, 15ч.2,185 ч.2КК України на 1 рік 6 місяців позбавлення волі; 18.03.2019 Вільногірським міським судом Дніпропетровської області за ст.ст. 186 ч.2, 70 ч. 4 КК України на 4 роки позбавлення волі,- звільнився з місць позбавлення волі умовно-достроково 25.04.2022 року на 5місяців 21 день,

визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України і призначено йому покарання - у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Вирішено питання речових доказів та процесуальних витрат.

В С Т А Н О В И Л А:

Згідно вироку суду І-ї інстанції, 17.08.2024 року приблизно 23:00 годині, обвинувачений ОСОБА_7 перебуваючи в підсобному приміщенні,що розташоване у будинку АДРЕСА_2 ,за запрошенням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який тимчасово проживав у вказаному вище приміщенні, переслідуючи корисливі мотиви та бажаючи збагатитись за рахунок чужого майна, в умовах воєнного стану,вирішив повторно таємно викрасти чуже майно, що належить ОСОБА_10 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на повторне таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного часу, обвинувачений ОСОБА_7 17.08.2024 р. приблизно о 23.50 г.,перебуваючи у вказаному вище приміщенні,дочекавшись поки потерпілий ОСОБА_10 відвернеться, переконавшись,що за його діями ніхто не спостерігає та не завадить йому у вчиненні крадіжки,повторно таємно, в умовах воєнного стану,викрав чуже майно,що належить потерпілому, а саме:

- мобільний телефон марки «Xiaomi Redmi 13» в корпусі чорного кольору, ІМЕІ 1: НОМЕР_1 . ВМЕІ 2: НОМЕР_2 , ринкова вартість якого 7752, 00 гривень;

17.08.2024 згідно висновку експерта КНДЕКЦ № СЕ-19/111-24/48326-ТВ від 23.08.2024 становить 7752, грн.,який знаходився в силіконовому прозорому чохлі,який матеріальної цінності не представляє;

- зарядний пристрій зі штекером білого кольору,ринкова вартість якого станом на 17.08.2024 згідно висновку експерта КНДЕКЦ № СЕ-19/111-24/48326-ТВ від 23.08.2024 становить 725 гривень;

- павербанк марки «Canyon» в корпусі чорного кольору, на 20 000 mAh,ринкова вартість якого станом на 17.08.2024 згідно висновку експерта КНДЕКЦ № СЕ-19/111-24/48326-ТВ від 23.08.2024 становить 1095,10 гривень.

Після чого,діючи умисно,передбачаючи можливість настання наслідків у вигляді спричинення майнових збитків та бажаючи настання таких наслідків, обвинувачений ОСОБА_7 ,утримуючи при собі викрадене майно, з місця вчинення злочину зник,а майном розпорядився на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_7 спричинив потерпілому ОСОБА_10 майнову шкоду на загальну суму 9572,10 гривень.

Не погоджуючись з вироком суду, захисник ОСОБА_8 в інтересах ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить вирок суду першої інстанції змінити в частині призначеного покарання, застосувати положення ст. 75 КК України та звільнити ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням.

Мотивуючи такі вимоги зазначає, що призначене вироком покарання є невідповідним ступеню тяжкості скоєного та особі обвинуваченого через суворість. Звертає увагу на те, що наявність пом`якшуючої покарання обставини, а саме щирого каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання, дають підстави для застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України.

Заслухавши доповідь судді, думку обвинуваченого та його захисника, які підтримали вимоги апеляційної скарги, думку прокурора, який просив відмовити в задоволенні апеляційних вимог, вивчивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно зі ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України підтверджується матеріалами кримінального провадження та учасниками процесу не оспорюються.

Доводи апеляційної скарги про невідповідність призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через суворість, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

Так, відповідно до положень ст.ст.50, 65 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів. Призначене покарання за своїм видом та розміром повинно бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі покарання мають значення і повинні братися до уваги обставини, які його пом`якшують та обтяжують.

Вказаних вимог закону, місцевим судом дотримано в повній мірі.

Так, призначаючи покарання ОСОБА_7 , суд врахував тяжкість вчиненого ним кримінального правопорушення, який відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжкого злочину та дані про його особу, який раніше судимий, відбував реальний термін покарання, проте висновків для себе не зробив, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний корисливий злочин, постійного місця проживання не має, не працює, на спеціальних обліках не перебуває. Обставиною, що пом`якшує покарання судом визнано розкаяння у скоєному. Обставин, що обтяжують покарання судом не встановлено.

Врахувавши зазначені обставини, а також принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд дійшов за необхідне, призначити обвинуваченому ОСОБА_7 покарання в межах санкції ч. 4 ст. 185 КК України.

На переконання колегії суддів, призначене судом покарання, в повній мірі відповідає тяжкості та обставинам скоєного, сукупності даних про особу обвинуваченого, є необхідним для виправлення та перевиховання обвинуваченого, а також домірне скоєному.

Доводи апеляційної скарги захисника, про можливість застосування до ОСОБА_7 положень ст. 75 КК України, не знайшли свого підтвердження в суді апеляційної інстанції.

З наявних в матеріалах кримінального провадження даних, які характеризують особу обвинуваченого, доводів апеляційної скарги, а також фактичних обставин справи, колегією суддів не встановлено обставин, які б істотно знижували ступінь тяжкості вчиненого злочину та надавали законні підстави для звільнення обвинуваченого ОСОБА_7 від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Таким чином, доводи апелянта про те, що суд призначив явно несправедливе покарання через суворість не знайшли свого підтвердження під час перегляду оскаржуваного вироку в апеляційному порядку.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити суду першої інстанції ухвалити законний та обґрунтований вирок, перевіркою кримінального провадження в апеляційному порядку колегією суддів не виявлено.

Враховуючи вищевикладене, колегія суддів приходить до висновку про необґрунтованість доводів і вимог поданої апеляційної скарги і не знаходить підстав для зміни вироку, а тому апеляційну скаргу залишає без задоволення, а вирок суду першої інстанції - без змін.

Керуючись ст.ст.376, 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу залишити без задоволення, а вирок Солом`янського районного суду м. Києва від 13 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 за ч. 4 ст. 185 КК України - без змін.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженим, який тримається під вартою, - в той самий строк з дня вручення копії судового рішення

Головуючий:

Судді: