Справа № № 585/1596/25
Номер провадження 1-в/585/92/25
У Х В А Л А

І М Е Н ЕМ У К Р АЇ Н И

15 травня 2025 року м.Ромни

Колегія суддів Роменського міськрайонного суду Сумської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

засудженого- ОСОБА_6 ,

захисника ОСОБА_7 ,

представника ДУ Роменська ВК № 56 ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ромни в режимі відеоконференцзв`язку клопотання засудженого ОСОБА_6 , 1988 року народження про заміну не відбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким у виді позбавлення волі на певний строк,-

В С Т А Н О В И В:

29 квітня 2025 року засуджений ОСОБА_6 звернувся до суду з клопотанням про заміну не відбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким у виді позбавлення волі на певний строк.

Клопотання мотивував тим, що він є засудженим вироком від 24.06.2010 року Апеляційним судом Запорізької області по справі №1-22/2010 р. за ст.ст.115 ч.2, 187 ч.4 КК України до довічного позбавлення волі.За час відбування призначеного покарання з 2009 року по 2025 рік, включно, в ДУ «Запорізький слідчий ізолятор», Софіївська ВК №55 Запорізької області та Роменська ВК №56 Сумської області він мав порушення режиму тримання 25 стягнень, які вважаються знятими та такими, що він не має стягнень , на профілактичному4 обліку він не перебуває. Турбується про власний стан здоров`я. До представників адміністрації відноситься ввічливо, законні вимоги виконує. В середовищі ув`язнених, в тому числі і в камері , конфліктних ситуацій не створював. На заходи профілактичного характеру реагує адекватно. Таким чином Він, ОСОБА_6 , відбув більше 15 років призначеного покарання довічне позбавлення волі ( відбуто фактично більше 16 років), своєю поведінкою і ставленням до відбування покарання довів, що стає на шлях виправлення, отже вважає, що внаслідок поелементної та кропіткої роботи над собою з допомогою та під керуванням персоналу ДУ «Роменська ВК №56», різних служб та посадових осіб, проведеною психо-діагностикою та комплексною роботою відділів, персоналом та службами Державної Кримінально-Виконавчої Служби Міністерства юстиції України,- він заслуговує на заміну невідбутої частини покарання більш м`яким та в якості впровадження елементів ре соціалізації та інтеграції у суспільство, просить замінити йому невідбуту частину довічне позбавлення волі на 15 років позбавлення волі.

Обгрунтовуючи строк покарання 15 років позбавлення волі ОСОБА_6 зазначив: злочин за який його засуджено йому інкриміновано у віці 20 років, станом на даний час йому майже 37 років. У разі заміни судом строку покарання на 15 років, з яких у сукупності більш ніж 32 роки проведених у в`язниці, що з урахуванням віку, стану здоров`я хоча є і примарною перспективою, але можливим звільненням з місць позбавлення волі. В той ж час заміна на строк 16-20 років, втрачає реалістичність звільнення та можливість об`єднання з родиною ( оскільки має лише матір, якій 64 роки, внаслідок можливої його смерті від хвороб і за віком, враховуючи, що більшість часу відбутого ним покарання , в умовах довічного позбавлення волі відбувались з порушенням ст.3 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (1950 року), в належних умовах тримання.

Посилався на рішення ЄС у справі «Кондратьєв та інші проти України», де Міжнародною судовою Установою визнано юридичний факт порушення статті 3 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини (1950 року), як катування та неналежні умови утримання відносно нього ( ОСОБА_6 ) у додатку до Рішення №42508/23.

21.11.2024 року Верховна Рада України прийняла Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб взятих під варту, у зв`язку з неналежними умовами тримання», який з урахуванням встановленого юридичного факту ЄС з прав людини відносно неналежних умов утримання, стосовно нього, належить застосувати в його випадку, як поновлення права за неналежні умови утримання на підставі та згідно ст.10 ч.2 пункт «а» Закону України «Про виконання Рішень та застосування практики Європейського Суду з прав людини», а саме:- скорочення строку, з якого може бути застосовано умовно-дострокове звільнення , заміна призначеного судом покарання більш м`яким або зняття судимості в порядку , передбаченому Кримінальним кодексом України.

3. В судовому засіданні ОСОБА_6 своє клопотання підтримав та просив його задовольнити.

В судовому засіданні адвокат ОСОБА_7 клопотання засудженого ОСОБА_6 підтримав та просив його задовольнити.

Прокурор заперечував проти задоволення клопотання засудженого.

Представник Роменської ВК №56 в судовому засіданні доповів з якого часу ОСОБА_6 перебуває в колонії. Допускав порушення більше 20 разів, дані порушення погашені. Має 2 заохочення. Характеризується посередньо. Намагається дотримуватись норм та правил тримання. На обліку не перебуває. Заперечував проти задоволення клопотання.

4. Суд, вислухавши пояснення ОСОБА_6 , його адвоката , прокурора та представника ДУ Роменська ВК №56, дослідивши матеріали клопотання та долучені до нього документи, заяву засудженого, матеріали особової справи, приходить до наступного висновку.

5. Судом встановлено, що вироком Апеляційного суду Запоріжської області від 24.06.2010 року народження ОСОБА_6 засуджений за п.п.1,6.12 ч.2 ст.115 та ч.4 ст.187, ч.1 ст.70, ч.4 ст.70 КК України до покарання у виді довічного позбавлення волі. ( т.1 а.ос.с.26-51)

Згідно розпорядження вирок Апеляційного суду Запоріжської області від 24.06.2010 року відносно ОСОБА_6 набрав законної сили 18.11.2010 року. (т.1 а.с.57)

Згідно ухвали Роменського міськрайонного суду від 11 липня 2023 року ОСОБА_6 зараховано у строк відбування покарання за вироком Апеляційного суду Запоріжської області від 24.06.2010 року- строк попереднього ув`язнення у період з 07.04.2009 року по 18.11.2010 року включно, з розрахунку 1 день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі. Згідно розпорядження ухвала набрала законної сили 02.04.2024 року. ( т.1 а.с.71-72)

Згідно характеристики від 12.02.2021 року ОСОБА_6 під час утримання у Запорізькому СІЗО характеризується негативно, допускав порушення вимог режиму тримання, за що мав стягнення, заохочень не мав, до праці не залучався. До Роменської ВК №56 прибв 03.02.2021 року з Софіївської ВК №55. За час відбування покарання характеризується переважно з негативного боку, не завжди дотримується норм, які визначають порядок і умови відбуття покарання та розпорядок дня установи. Має 16 стягнень та 2 заохочення У спілкуванні з засудженими намагається бути неконфліктним. Користується своїм авторитетом, нав`язує свою думку, товаришує із засудженими, які мають негативну спрямованість. Намагається дотримуватись правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом установи. Не приділяє уваги необхідності дбайливого ставлення (т.2 а.с.54-55)

Згідно психологічної довідки від 02.07.2021 року- ОСОБА_6 має переважаючи риси темпераменту сангвініка. Екстраверт, психологічну реакції спрямовані на зовнішній світ. Інтелектуально-розумова сфера розвинута посередньо. Має сильний, впертий характер. Тип нервової системи- врівноважений. Мислення логічне без структурних порушень. Психологічних патологій, що не дають йому змоги контролювати свою поведінку не виявлено. На профілактичних обліках не перебуває. Лінія поведінки маніпулятивна, цинічна, присутні лідерські якості. Повністю контролює засуджених зі слабшими вольовими якостями. Критична самооцінка відсутня.. Спрямованість пристосувально-негативна. Життєві цінності асоціального характеру, домінуючий мотиваційний принцип задоволення особистих потреб та інстинктів. Процес його ре соціалізації потребує значних зусиль, системної індивідуально-виховної роботи. Своєю поведінкою здатний негативно впливати на процес виправлення інших засуджених. Соціально-важливі орієнтири в житті присутні , визначені. В ході відбування покарання здійснився процес пристосування засудженого до умов перебування в колонії, без суттєвої зміни основних морально-цінністних орієнтацій. ( т.2 а.с.90)

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_6 останній вину у скоєних злочинах не визнає. Загалом ОСОБА_6 має 23 стягнення, які не погашено у встановленому законом порядку, 2 рази заохочувався.(т.2 а.с.181-183)

Згідно Висновку щодо ступеня виправлення засудженого ОСОБА_6 : ставлення до суспільного життя засуджений має у колі спілкування прокримінально налаштованих осіб 1 бал; ставлення до особистого (сімейного) життя зв`язки з рідними та близькими стабільні та доброзичливі- 2 бали; ставлення до вживання наркотичних речовин/алкоголю- усвідомлює вплив вживання наркотичних речовин/алкоголю на життя і здоров`я, проте можлива зміна поведінки під впливом оточення-1 бал; ставлення до планування життя у майбутньому- має позитивні плани на майбутнє , але не розуміє як їх втілити в життя- 1 бал; ставлення до відшкодування збитків внаслідок скоєного кримінального правопорушення (погашення заборгованості за виконавчими листами документами) не має заборгованості за виконавчими листами та іншими виконавчими документами- 2 бали; ризик вчинення повторного кримінального правопорушення- середній 10 балів; результати реалізації заходів заходи виконані частково- 10 балів; засуджений підтримує позитивні взаємовідносини з іншими засудженими 2 бали; засуджений ввічливо ставиться до персоналу установи виконання покарань- 2 бали; засуджений здобуває ( вже здобув) освіту (середню, повну загальну середню, професійну(професійно-технічну), вищу), під час відбування покарання 2 бали; орієнтований на широке коло спілкування, прагне до встановлення та підтримання контактів, висока комунікабельність , має розвинені комунікативні якості- 2 бали; неконфліктний, прагне уникати конфліктних ситуацій, використовує конструктивні стратегії поведінки в конфлікті 2 бали; самооцінка- адекватна- 2 бали; нервово-психічна стійкість- висока, хороща, задовільна 2 бали; вольові риси та якості- наполегливість, принциповість, ініціативність, цілеспрямованість, витримка- 2 бали; ризик самогубства низький-2 бали; ставлення до вирішення проблем- конструктивне- 2 бали; соціально-психологічна адаптація- адаптивність в нормі, розвинена здатність пристосування до нових умов- 2 бали; піддатливість до тиску іншої людини або групи самодостатність (незалежність від групи, самостійність у прийнятті рішень, не потребує підтримки інших) 2 бали; взаємодія з соціумом соціальна зрілість- 2 бали. Підсумок ( загальний бал) 55 балів. (а.ос.с.184-189).

Згідно характеристики на засудженого ОСОБА_6 від 27.02.2025 року вину у скоєних злочинах не визнає. Загалом має 25 стягнень, які на даний час погашено у встановленому законом порядку, 2 рази заохочувався. Вплив факторів ризику на поведінку засудженого присутній. Проявляє ворожість до окремих осіб та груп осіб, здатна мислити чітко та раціонально, у більшості випадків не робить висновки зі своїх минулих помилок. ( т.2 а.с.227-229)

Відповідно до витягу з протоколу № 10 від 10.05.2024 року засідання комісії державної установи «РВК № 56» по розгляду матеріалів засуджених, які згідно ст. 82 КК України формально підпадають під заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі від 15 до 20 років, якщо засуджений відбув не менше 15 років призначеного судом покарання, постановили засудженому ОСОБА_6 відмовити в поданні матеріалів до суду щодо заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком від 15 до 20 років (т.2 а.ос.с.191).

5. Надаючи оцінку встановленим обставинам колегія суддів зазначає наступне.

Згідно ч.2 ст.4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

За злочин, передбачений п.п.1,6.12 ч.2 ст.115 КК України, передбачено максимальне покарання у виді довічного позбавлення волі.

Статтею ст. 64 ч. 1 КК України визначено, що довічне позбавлення волі призначається за вчинення особливо тяжких злочинів і застосовується лише у випадках, спеціально передбачених КК України, якщо суд не знайде можливим застосувати покарання у виді позбавлення волі на певний строк. При цьому, довічний характер даного покарання не є абсолютним, оскільки у передбачених законом випадках можлива його заміна іншим видом покарання.

Відповідно до ст. 154 ч. 3 КВК України, стосовно засудженого, щодо якого відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України може бути застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, орган або установа виконання покарань у місячний термін надсилає клопотання до суду у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Адміністрація органу або установи виконання покарань після відбуття засудженим установленого Кримінальним кодексом України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання щодо можливості представлення його до умовно-дострокового звільнення від відбування покарання, заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк або заміни невідбутої частини покарання більш м`яким.

Згідно ч.1 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Відповідно ч.3 ст. 82 КК України, заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення.

На підставі ч. 5 ст. 82 КК України, покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Вимогами п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш мяким» № 2 від 26 квітня 2002 р. визначено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливе лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. Матеріали про заміну невідбутої частини покарання більш м`яким, які подають органи, що відають виконанням покарання мають відображати процес виправлення засудженого на протязі всього періоду відбування ним покарання, у зв`язку з чим орган має надати дані про попередні судимості, відшкодування матеріальних збитків та витяг із рішення спостережної комісії (п. 13 постанови Пленуму ВСУ № 2 від 26 квітня 2002 р.).

Згідно положень п. 17 вказаної постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 26.04.2002 р., суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Дослідивши матеріали справи, колегія суддів приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 про заміну покарання з довічного позбавлення волі на певний строк (15 років) на підставі ст.82 КК України, оскільки у суду не має переконання, що особа засудженого настільки змінилася за час відбування покарання, що в подальшому утриманні його в умовах ізоляції відпала потреба і йому можливо пом`якшити покарання. Представник установи засіданні зазначив, що поведінка ОСОБА_6 нестійка, і що він не заслуговує на заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у виді позбавлення волі від 15 до 20 років.

За умови не набрання ОСОБА_6 у висновку необхідної кількості балів та за відсутності плану ресоціалізації, колегія суддів приходить до висновку, що ОСОБА_6 не став на шлях виправлення, та не перестав бути суспільно-небезпечним і його подальше утримання в умовах ізоляції від суспільства є доцільним.

Крім того слід зазначити, що засуджений ставить питання заміну йому довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк і у зв`язку з неналежними умовами утримання в установі.

Так, Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб, взятих під варту, у зв`язку з неналежними умовами тримання» від 21.11.2024 № 4093-ІХ, внесено зміни до Кримінально-виконавчого Кодексу України, Закону України «Про попереднє ув`язнення».

Згідно Прикінцевих положень цей Закон набирає чинності з 1 січня 2025 року, крім: пункту 2 цього розділу, який набирає чинності з дня, наступного за днем опублікування цього Закону; абзацу шістнадцятого підпункту 5 пункту 1, абзацу п`ятнадцятого підпункту 2 пункту 2 розділу I цього Закону, які набирають чинності з дня набрання чинності законом про внесення змін до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб, взятих під варту, у зв`язку з неналежними умовами тримання.

Згідно внесених змін, відповідно до ст. 9 Закону України «Про попереднє ув`язнення» особи, взяті під варту, мають право: триматися в належних умовах; звертатися до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань щодо встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах з метою поновлення порушених прав та у разі незгоди з рішенням Комісії оскаржувати його в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.11-2Закону України «Про попереднєув`язнення» Комісія з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань встановлює факт та/або строк тримання в неналежних умовах в установі попереднього ув`язнення на підставі цього Закону та положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч.ч. 5, 7 ст.11-2Закону України«Про попереднєув`язнення» особа, взята під варту, член її сім`ї або близький родич, захисник мають право звернутися із заявою про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань.

Особа, взята під варту, у разі незгоди з рішенням Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, має право оскаржити таке рішення до суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно дост. 107 КВК України засуджені, які відбувають покарання у виді позбавлення волі, мають право в порядку, встановленому цим Кодексом і нормативно-правовими актами Міністерства юстиції України: триматися в належних умовах; звертатися до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань щодо встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах з метою поновлення порушених прав та у разі незгоди з рішенням Комісії оскаржувати його в судовому порядку.

Відповідно до ч. 2 ст.115-1КВК України Комісія з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань встановлює факт та/або строк тримання в неналежних умовах в установі виконання покарань на підставі цього Кодексу та положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, що затверджується Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до ч. 5 ст.115-1КВК України засуджений, член його сім`ї або близький родич, захисник мають право звернутися із заявою про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах до Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань.

Відповідно до ч.7 ст.115-1КВК України засуджений у разі незгоди з рішенням Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань має право оскаржити таке рішення до суду в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України.

Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів від 31.12.2024 № 1549, яка набрала чинності 01.01.2025, затверджено Положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань. Це Положення визначає порядок утворення Комісії з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, її завдання, функції, повноваження та напрями діяльності. Завданням Комісії є встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах осіб, взятих під варту, і засуджених в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань.

Відповідно до п. 20 особа, взята під варту, засуджений, член його сім`ї або близький родич, захисник мають право звернутися до Комісії із заявою про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах.

Відповідно до п. 25 особа, взята під варту, або засуджений у разі незгоди з рішенням Комісії має право оскаржити це рішення до суду в порядку, передбаченомуКримінальним процесуальним кодексом України.

Скарга на рішення Комісії подається особою, взятою під варту, або засудженим протягом року з дня його прийняття.

Однак на дату розгляду клопотання ОСОБА_6 зміни до Кримінального кодексу України та Кримінального процесуального кодексу України, щодо заходів, спрямованих на поновлення прав засуджених осіб та осіб, взятих під варту, у зв`язку з неналежними умовами тримання - відповідним Законом внесено не було, що не надає можливість суду у порядку ст.ст. 537, 539КПК України розглянути питання, що поставлені перед судом заявленим клопотанням, оскільки такий порядок законодавчо не врегульований.

Крім того, засудженим ОСОБА_6 не дотримано вимог КВК України, Положення про Комісію з розгляду скарг на неналежні умови тримання в установах для попереднього ув`язнення та установах виконання покарань, щодо обов`язкового попереднього звернення до Комісії із заявою про встановлення факту та/або строку тримання в неналежних умовах та отримання відповідного рішення такої комісії.

На підставі викладеного, суддя відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України, вирішує у кримінальному провадженні лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до його повноважень цим Кодексом, на підставі чого суд приходить до висновку про відсутність підстав для його задоволення, що в свою чергу в подальшому не перешкоджає повторному зверненню засудженого ОСОБА_6 до суду із дотриманням вище приведеного порядку згідно законодавства.

За таких обставин колегія вважає, що підстави для задоволення клопотання ОСОБА_6 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк на даний час відсутні.

Керуючись ст. 82 КК України, ст. ст. 7, 9, 376, 537, 539 КПК України, суд , -

П О С Т А Н О В И В:

В задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_6 , 1988 року народження про заміну не відбутої частини покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким у виді позбавлення волі на певний строк, - відмовити в повному обсязі.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Сумського апеляційного суду через Роменський міськрайонний суд шляхом подачі апеляційної скарги протягом 7 днів з дня оголошення ухвали суду, засудженим - з дня отримання копії повного тексту ухвали.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку на апеляційне оскарження. У разі подання апеляційної скарги ухвала набирає законної сили в день розгляду справи апеляційним судом, якщо таку не було скасовано.

Повний текст ухвали суду виготовлено та проголошено 19 травня 2025 року о 12 год. 40 хв.

ГОЛОВУЮЧА СУДДЯ РОМЕНСЬКОГО

МІСЬКРАЙОННОГО СУДУ ОСОБА_9

СУДДІ ОСОБА_10

ОСОБА_11