Справа № 203/5029/25
Провадження № 1-кс/0203/2966/2025
УХВАЛА

30 липня 2025 року слідчий суддя Центрального районного суду міста Дніпра ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпрі клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції, ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000070 від 20.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України,

ВСТАНОВИВ:

21.07.2025 року до Центрального районного суду міста Дніпра звернувся дізнавач сектору дізнання відділення поліції №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітан поліції, ОСОБА_3 , з клопотанням, погодженим з прокурором про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000070 від 20.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

В обґрунтування вимог клопотання дізнавач зазначила, що у провадженні сектору дізнання ВнП №2 Дніпроського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, перебувають матеріали досудового розслідування № 0000070 від 20.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 20.07.2025, о 20:10, військовослужбовець В/Ч НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , знаходячись за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11, перебуваючи з правої сторони від центрального входу до залізничного вокзалу станції «Дніпро-Головний», під час перевірки документів, на законну вимогу співробітників поліції надав співробітникам поліції посвідчення водія, на ім`я ОСОБА_4 з ознаками підробки.

У зв`язку з чим, працівниками поліції викликано слідчо-оперативну групу ВнП № 2 Дніпровського РУП № 1 ГУНП в Дніпропетровській області.

Далі, 20 липня 2025 року, в період часу з 20:20 до 20:40, за адресою: м. Дніпро, пл. Вокзальна, 11, з правої сторони від центрального входу до залізничного вокзалу станції «Дніпро-Головний», в ході огляду, в присутності двох понятих вилучено посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане на ім`я « ОСОБА_4 », яке видане «ТСЦ 1242» від 27.10.2024 на категорії А, В, С, яке добровільно надав ОСОБА_4 , яке після проведеного огляду поміщено та опечатано до спеціального пакету PSP 4190121.

20 липня 2025 року на підставі ст. 98 КПК України винесено постанову про визнання та приєднання речового доказу до матеріалів кримінального провадження № 0000070 від 20.07.2025, а саме документу (посвідчення водія) - серії НОМЕР_2 , видане на ім`я « ОСОБА_4 », яке видане «ТСЦ 1242» від 27.10.2024 на категорії А,В,С, яке в подальшому вирішено зберігати при матеріалах кримінального провадження.

У своєму поясненні ОСОБА_4 повідомив, що вилучене у нього посвідчення водія він придбав у підземному переході в м.Одеса у незнайомої раніше йому особи у листопаді 2024 року за грошові кошти в сумі 500 гривень НБУ.

Таким чином, в ході досудового розслідування, є достатньо підстав вважати, що водійське посвідчення серії НОМЕР_2 , може бути використано як доказ вчинення кримінального правопорушення та є предметом даного кримінального проступку.

У зв`язку з вищевикладеним, слідчий звернувся до суду з клопотанням про арешт тимчасово вилученого майна, в якому просить суд:

- накласти арешт шляхом заборони володіння, користування та розпорядження документом, а саме на водійське посвідчення, серії НОМЕР_2 , видане на ім`я « ОСОБА_4 ».

Відповідно до протоколу автоматичного визначення слідчого судді від 21.07.2025 року, судову справу № 203/5029/25, провадження № 1-кс/0203/2966/2025, було розподілено слідчому судді ОСОБА_1 , яка передана канцелярією суду 28.07.2025 року.

Судове засідання з розгляду клопотання було призначене судом на 30.07.2025 року, в яке учасники справи не з`явились, належним чином були повідомлені про час, дату та місце розгляду справи, дізнавач ОСОБА_3 та власник майна ОСОБА_4 подали до суду письмові заяви про розгляд клопотання за їх відсутності.

Суд на підставі положень ст. ст. 138, 172, ч. 4 ст. 107 КПК України розглянув клопотання дізнавача про арешт майна за відсутності учасників кримінального провадження та без фіксування судового процесу технічними засобами.

Слідчий суддя, вивчивши доводи дізнавача, викладені в клопотанні, дослідивши матеріали клопотання, проаналізувавши норми КПК України, дійшов таких висновків.

Слідчим суддею встановлено та матеріалами клопотання підтверджено, що у провадженні сектору дізнання ВнП №2 Дніпроського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області, перебувають матеріали досудового розслідування № 0000070 від 20.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України.

За відомостями з протоколу огляду місця події від 20.07.2025 року, оперуповноваженим ВнП №2 ДРУП №1 ГУ Національної поліції в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_5 , було проведено огляд місця події, в ході якого було вилучено:

- водійське посвідчення, серії НОМЕР_2 , видане на ім`я « ОСОБА_4 ».

Постановою дізнавача від 20.07.2025 року вилучені під час огляду місця події речі було визнано речовими доказами, а саме:

- посвідчення водія на ім`я ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , серія НОМЕР_2 , видане 27.10.2024 на категорії А, В, С, яке знаходиться у спеціальному пакеті №РSP 4190121, зберігається у матеріалах кримінального провадження № 0000070 від 20.07.2025 року.

У клопотанні дізнавач зазначила, що вилучені в ході проведеного огляду місця події предмети є речами, що мають значення для кримінального провадження та з метою збереження речових доказів виникла необхідність у накладенні арешту.

Відповідно до п. 7) ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до частин 1, 2 ст. 170 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК України) , арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження. Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 173 КПК України, у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає, зокрема, заборону, обмеження розпоряджатися або користуватися майном у разі їх передбачення та вказівку на таке майно.

Відповідно до вимог ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Аналіз викладених вище норм КПК України, а також встановлених судом обставин кримінального провадження дає суду підстави для висновку про необхідність накладення арешту на майно з метою забезпечення збереження речових доказів.

З огляду на викладене, слідчий суддя вважає за необхідне задовольнити клопотання дізнавача про арешт майна.

Керуючись статтями 167, 168, 170, 171, 369-372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Клопотання дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції, ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000070 від 20.07.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України задовольнити.

Накласти арешт на водійське посвідчення на ім`я « ОСОБА_4 » з серією та номером НОМЕР_2 , виданого ТСЦ 1242 від 27.10.2024 року, дійсне до 27.10.2054 року, з відкритими категоріями «А,В,С» з метою збереження речових доказів.

Ухвала про арешт майна підлягає негайному виконанню.

Контроль за виконанням ухвали покласти на дізнавача сектору дізнання відділення поліції №2 Дніпровського РУП №1 ГУНП в Дніпропетровській області капітана поліції, ОСОБА_3 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення та набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Слідчий суддя ОСОБА_1