ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/2215/25 Справа № 219/1750/22 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

30 липня 2025 року м. Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарях ОСОБА_5

за участю прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження № 0000169 за апеляційною скаргою прокурора на вирок Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2025 року, яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бертники Монастирського району Тернопільської області, громадянина України, раніше не судимого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 ,

визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

Органом досудового розслідування ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, у скоєні вбивства, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині.

За висунутим обвинуваченням 17 лютого 2022 року у вечірній час доби близько 22 години ОСОБА_9 , перебуваючи у приміщенні кухні за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_2 , спільно з раніше знайомим йому ОСОБА_10 проводив вільний час, вживаючи разом з останнім спиртні напої.

В той же день, тобто 17 лютого 2022 року, близько 23 години до приміщення зазначеної квартири прийшов ОСОБА_8 . Під час спільного вживання ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_8 спиртних напоїв у приміщенні кухні за вказаною адресою ОСОБА_8 , побачивши на обличчі ОСОБА_9 тілесні ушкодження, поцікавився у останнього, ким вони були спричинені, на що ОСОБА_9 пояснив, що тілесні ушкодження йому спричинив ОСОБА_10 . Дізнавшись про даний факт, ОСОБА_8 почав висловлювати на адресу ОСОБА_10 претензії з приводу спричинених тілесних ушкоджень ОСОБА_9 . На грунті цього між ОСОБА_8 та ОСОБА_10 виник словесний конфлікт, в ході якого ОСОБА_10 почав виражати на адресу ОСОБА_8 образи, що принижували честь та гідність останнього. В цей час у ОСОБА_8 з мотивів помсти за раніше висловлені образи на його адресу та з мотивів помсти за спричинені тілесні ушкодження його знайомому ОСОБА_9 , виник умисел на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 . Після чого ОСОБА_8 , знаходячись в приміщенні кухні кв. АДРЕСА_3 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і свідомо бажаючи їх настання, з вищевказаних мотивів, маючи намір на умисне протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , почав наносити удари кулаками правої та лівої рук в область тулуба та голови ОСОБА_10 , завдавши останньому не менше 15 ударів. Від отриманих тілесних ушкоджень ОСОБА_10 впав на підлогу, після чого ОСОБА_8 , продовжуючи свій злочинний умисел, спрямований на протиправне позбавлення життя ОСОБА_10 , двома руками взяв дерев`яний стілець, який стояв поруч та наніс ним не менше одного удару в область волосистої частини голови ОСОБА_10 праворуч, після чого останній припинив подавати ознаки життя.

В результаті протиправних дій ОСОБА_8 ОСОБА_10 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді: сукупної тупої травми голови, грудної клітини та живота, що супроводжувалася закритою черепно-мозковою травмою у вигляді забитої рани в правій тім`яній області, субарахноїдального крововиливу праворуч, закритою тупою травмою грудної клітини та живота у вигляді множинних двосторонніх переломів ребер та тіла грудини, пошкодження верхньої частки правої легені, правої та квадратної часток печінки, двостороннього гемотораксу, гемоперітонеуму, синців в проекції тіла грудини, які є небезпечними для життя в момент заподіяння, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень та прямий причинно-наслідковий зв`язок із настанням смерті.

Смерть ОСОБА_10 настала на місці події від отриманих травм в результаті сукупної тупої травми голови, грудної клітини та живота, що супроводжувалася закритою черепно-мозковою травною у вигляді забитої рани в правій тім`яній області, субарахноїдального крововиливу праворуч, а також закритою тупою травмою грудної клітини та живота у вигляді множинних двосторонній переломів ребер та тіла грудини, пошкодження верхньої частки правої легені, правої та квадратної часток печінки, двостороннього гемотораксу, гемоперітонеуму, яка ускладнилася розвитком травматичного шоку, набряком речовини та оболонок головного мозку, а також набряком легень.

Вироком суду ОСОБА_8 визнано невинуватим та виправдано на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, оскільки не доведено, що ним вчинено кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 115 КК України.

В апеляційній скарзі прокурор просить скасувати вирок суду стосовно ОСОБА_8 через невідповідність висновків суду, викладених у рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, істотне порушення вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, та призначити новий судовий розгляд у суді першої інстанції.

Вважає, що суд допустив однобічність у оцінці доказів, безпідставно визнавши свідчення ОСОБА_9 непереконливими для встановлення винуватості ОСОБА_8 . Звертає увагу, що пояснення свідка ОСОБА_9 є достовірними та обґрунтованими, оскільки дають повний і докладний опис щодо хронології подій, обставин вчинення злочину, вцілому узгоджуються з дослідженими судом письмовими доказами, а також кореспондуються з висновками судово-медичної експертизи щодо кількості заподіяних тілесних ушкоджень, їх характеру, локалізації та часу спричинення. Суд не взяв до уваги обставину, що свідок ОСОБА_9 не мав жодних суб`єктивних мотивів для надання неправдивих свідчень щодо ОСОБА_8 , оскільки не мав з останнім конфліктів, що підтверджується показами самого обвинуваченого та свідка захисту ОСОБА_11 .

Також судом однобічно оцінено той факт, що на підвіконні у приміщенні кухні, де було виявлено труп ОСОБА_10 , під час огляду місця події було виявлено годинник «Ledfort Quartz» з пошкодженнями, який належить ОСОБА_8 та прийнято без належного підтвердження пояснення останнього, що пошкодження годинника сталося за три дні до 17.12.2022 року.

Зазначає про неврахування судом матеріалів, що характеризують особу ОСОБА_8 , який офіційно не працевлаштований, на обліках у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, має негативну характеристику за місцем проживання, характеризується імпульсивною та агресивною поведінкою щодо сусідів, неодноразово був помічений у стані алкогольного сп`яніння, був звільнений зі Збройних Сил України у зв`язку із службовою невідповідністю, а також займався бойовими видами спорту, кікбоксінгом.

Наголошує на безпідставності прийняття судом показань ОСОБА_8 , наданих ним під час судового розгляду щодо обставин справи та заперечення його причетності до вбивства ОСОБА_10 такими, що є належними та перебувають поза розумним сумнівом, оскільки вони спростовуються показаннями свідка ОСОБА_9 та письмовими доказами, які у своїй сукупності мають вагоме значення та свідчать про те, що наведені обвинуваченим пояснення слід розглядати як обраний ним спосіб захисту від висунутого обвинувачення та уникнення від кримінальної відповідальності за вчинення особливо тяжкого злочину.

Звертає увагу на те, що допит свідка сторони захисту ОСОБА_11 проводився не безпосередньо в залі судового засідання, а в режимі відео конференції. Свідок перебувала поза межами України, у власному житлі в Німеччині та користувалася власними технічними засобами. При цьому її авторизація в підсистемі ЄСІТС здійснювалася лише з використанням кваліфікованого електронного підпису (КЕП). Отже, судом належним чином не встановлено особу свідка та не вручено їй пам`ятку про права та обов`язки відповідно до вимог 352 КПК України, що є процесуальним порушенням, оскільки свідок не був поінформований про кримінальну відповідальність за неправдиві показання та інші права і обов`язки.

Заслухавши доповідача, думку прокурора, який підтримав апеляційну скаргу, думку обвинуваченого та його захисника, які заперечували проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши доводи апеляційної скарги та вивчивши матеріали справи, судова колегія доходить наступного.

За змістом ст. 62 Конституції України під час розгляду кримінальних проваджень має суворо додержуватись принцип презумпції невинуватості, згідно з яким особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком. Обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.

При цьому обвинувальний вирок може бути постановлений судом лише в тому випадку, коли вина обвинуваченої особи доведена поза розумним сумнівом.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розуміння пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був учинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винуватою за пред`явленим обвинуваченням.

Тобто, дотримуючись засад змагальності, та виконуючи свій професійний обов`язок, передбачений ст. 92 КПК, обвинувачення має довести перед судом за допомогою належних, допустимих та достовірних доказів, що існує єдина версія винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення, щодо якого їй пред`явлено обвинувачення.

Згідно з вимогами ст. 91 КПК доказуванню у кримінальному провадженні підлягає, зокрема, подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення), а також винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення.

Обов`язок доказування зазначених обставин покладається на слідчого, прокурора та, в установлених КПК випадках, на потерпілого.

На думку апеляційного суду, суд першої інстанції в повній мірі дотримався вищезазначених вимог, надав належну оцінку наявним у справі доказам та дійшов правильного висновку про те, що формулювання обвинувачення, яке пред`явлене ОСОБА_8 , є недоведеним, а зібрані у справі докази не доводять поза розумним сумнівом причетність обвинуваченого до скоєння вбивства ОСОБА_10 , тобто не доводять його причетність у скоєнні злочину, передбаченому ч. 1 ст. 115 КК України.

Суд обгрунтовано зазначив, що версія обвинувачення про вчинення злочину ОСОБА_8 є не переконливою та не пояснює всі встановлені судом обставини, за якої вочевидь можливими є й інші версії, що мають відношення до події злочину, тому є підстави для розумного сумніву в доведеності провини обвинуваченого.

На місці події не виявлено доказів, які б свідчили про те, що саме ОСОБА_8 наносив потерпілому тілесні ушкодження та що він мав для цього особистий мотив.

Жодних знарядь злочину у ОСОБА_8 не вилучено, ні на тілі ОСОБА_8 , ні на одежі, вилученій у обвинуваченого, не виявлено слідів від крові померлого ОСОБА_10 чи інших слідів від можливого його конфлікту із потерпілим 17 лютого 2022 року.

Судово-медична експертиза обвинуваченого стороною обвинувачення не проводилась.

На одежі та тілі потерпілого ОСОБА_10 не було виявлено слідів від обвинуваченого ОСОБА_8 .

Наявність на місці події вилученого годинника ОСОБА_8 не доводить його причетність до злочину, оскільки він бував у житлі ОСОБА_9 багато разів до 17.02.2022 року, що визнавалось самим свідком ОСОБА_9 , а на самому годиннику не зберіглось слідів, які б свідчили про його пошкодження саме 17 лютого 2022 року.

Доводи апелянта про невідповідність показань обвинуваченого ОСОБА_8 висновку судово-медичної експертизи стосовно наявності у потерпілого під час зустрічі з ним тілесних ушкоджень на голові, не спростовують висновків суду про недоведеність вини обвинуваченого у вчинені злочину, передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Фактично обвинувачення ОСОБА_8 у скоєнні інкримінованому йому злочину базується на поясненнях свідка ОСОБА_9 , який не заперечував факт побиття його ОСОБА_10 та 18 лютого 2022 року не оглядався працівниками поліції на предмет виявлення на одежі та тілі останнього речових доказів, враховуючи, що злочин стався саме у житлі ОСОБА_9 , де крім нього більше нікого не було, окрім трупу ОСОБА_10 , хоча на кухні такої квартири було виявлено багато слідів від крові.

Крім того, зі свідком ОСОБА_9 не було проведено слідчий експеримент на предмет встановлення обставин події злочину, механізму нанесення тілесних ушкоджень ОСОБА_10 , хоча за свідченнями ОСОБА_9 він був у безпосередній близькості від побиття потерпілого 17 лютого 2022 року.

З огляду на вищезазначене доводи апеляційної скарги про те, що суд безпідставно визнав свідчення ОСОБА_9 непереконливими для встановлення винуватості ОСОБА_8 , на увагу не заслуговують.

Доводи апеляційної скарги про те, що свідок ОСОБА_11 була допитана в режимі відео конференції, колегія суддів не вважає суттєвим порушенням, оскільки вказаний свідок перебуває за межами України.

Особу свідка ОСОБА_11 було ідентифіковано за допомогою кваліфікованого електронного підпису, який дає змогу однозначно встановити особу.

Крім того, у судовому засіданні прокурор не заперечував проти допиту свідка в такому форматі та жодних сумнівів стосовно особи ОСОБА_11 у учасників процесу не виникло.

З журналу та відеозапису судового засідання вбачається, що суд роз`яснив ОСОБА_11 положення ст. 63 Конституції України, з`ясував питання чи буде свідок надавати пояснення, на що отримав позитивну відповідь, попередив свідка про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання і за відмову від надання показань. Суд привів свідка до присяги, згідно якої ОСОБА_11 зобов`язалась говорити суду правду і нічого окрім правди, а також роз`яснив процесуальні права.

Надані свідком ОСОБА_11 пояснення не суперечать показанням обвинуваченого ОСОБА_8 та не спростовуються наявним у матеріалах справи доказами.

Таким чином, враховуючи наведене, апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що стороною обвинувачення не було зібрано та надано суду належних та допустимих доказів, які б поза розумним сумнівом доводили винуватість ОСОБА_8 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Висновок суду є вмотивованим і ґрунтується на об`єктивно з`ясованих обставинах, підтверджених доказами, які були предметом безпосереднього дослідження суду першої інстанцій відповідно до вимог ст. 94 КПК, та яким у їх сукупності надано належну оцінку судом та наведено детальні мотиви прийнятого рішення.

З урахуванням викладеного, колегія суддів доходить висновку про відсутність підстав для скасування вироку суду першої інстанції, тому апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 404, 407, 409, 419 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора залишити без здоволення.

Вирок Покровського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 02 травня 2025 року стосовно ОСОБА_8 залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді: