Справа №523/8793/25
Провадження №1-кс/523/4902/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 серпня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Пересипського районного суду міста Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у судовому засіданні в приміщенні суду в м. Одесі клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000097 від 07.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 114-1,ч. 2 ст. 436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Пересипського районного суду міста Одеси надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , подане в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Приморського районного суду міста Одеси від 30.04.2025 року в рамках кримінального провадження №0000097 від 07.02.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 114-1,ч. 2 ст. 436-2 КК України.

В обґрунтування заявленого клопотання вказує на те, що слідством не доведено, що тимчасово вилучене майно є предметом кримінального правопорушення та відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України. Відсутні докази, які б свідчили, що вилучене майно використовувалось ОСОБА_4 для вчинення кримінального правопорушення або будь-якої іншої протиправних діяльності. До матеріалів клопотання не долучено протоколу огляду вилучених грошових коштів та мобільний телефонів, які підтверджували будь-які доводи органу досудового слідства.

Захисник зазначає, що ОСОБА_5 не є фігуранткою кримінального провадження, до теперішнього часу кртимінальне провадження відносно неї не відкривалось, підозру не повідомлялась.

У судове засідання представник ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_3 не з`явився, подав до суду заяву в якій просив розглянути клопотання за його відсутності та відсутності ОСОБА_4 . У заяві зазначено, що подане клопотання підтримує у повному обсязі та просить його задовольнити.

Слідчий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій просила розглядати справу за її відсутність, вказавши, що заперечує щодо скасування арешту майна, обґрунтовуючи тим, що вищевказані мобільні телефони визнані речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості про обставини кримінального провадження. Зазначає, що повернення мобільних телефонів власнику може призвести до видалення інформації, яка зберігається у телефоні, що може потенціального зашкодити досудовому слідству.

Враховуючи передбачені ч. 2 ст. 174 КПК України строки розгляду зазначеної категорії клопотань, слідчий суддя, виходячи з загальних засад кримінального провадження: змагальності та розумних строків, приходить до висновку про можливість проведення судового розгляду за відсутності заявника з урахуванням наявних у слідчого судді матеріалів.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до наступного висновку.

Згідно ч. 1 ст. 131КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною 2 цієї статті передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Управління Служби безпеки України в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000097 від 07.02.2025, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 114-1,ч. 2 ст. 436-2 КК України.

В ході досудового розслідування кримінального провадження, ухвалою слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси від 30.04.2025 року накладено арешт на майно, яке вилучено 24.04.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: мобільний телефон марки «Iphone 13 Pro MAХ» IMEI1: НОМЕР_1 та IMEI2: НОМЕР_2 ; мобільний телефон марки «Іphone 8+» в корпусі білого кольору; картку імітовану банком «Приватбанк» № НОМЕР_3 .

Згідно ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт може бути накладено на нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права, які перебувають у власності у підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, і перебувають у нього або в інших фізичних, або юридичних осіб, а також які перебувають у власності юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, з метою забезпечення можливої конфіскації майна, спеціальної конфіскації або цивільного позову.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до ч.1 ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Таким чином, саме на власника або володільця майна покладається обов`язок довести, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт на майно накладено необґрунтовано.

Як встановлено слідчим суддею, однією з підстав накладення арешту було те, що вилучені телефони та картка мають важливе значення для кримінального провадження та мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні.

Накладаючи арешт, слідчий суддя виходив з того, що зазначене в клопотанні майно може містити відомості про обставини вчинення злочину, отже має значення речового доказу, оскільки воно само по собі або у сукупності з іншими доказами має суттєве значення для встановлення обставин у кримінальному провадженні.

В матеріалах клопотання відсутні докази, що арешт на вищевказане майно було накладено необґрунтовано чи з порушенням вимог КПК України, ухвалу слідчого судді про накладення вказаного арешту заявник не оскаржував в апеляційному порядку. Також заявником не доведено, що відпала потреба у вказаному арешті майна.

Крім цього, слідчий суддя враховує, що вищевказані речі та документи визнанні речовими доказами у кримінальному провадженні, а відтак в подальшому будуть досліджуватись судом під час розгляду кримінального провадження, та відповідно вирішувати їх долю під час ухвалення вироку.

Виходячи з вищевикладеного, вважаю, що підстави для обмеження права власності та користування зазначеного вище майна, зокрема і ті, які вважав підставами накладення арешту слідчий суддя, станом на день розгляду клопотання наявні. А тому, беручи до уваги надані докази, вважаю, що відсутні підстави для скасування арешту майна.

Таким чином, слідчий суддя приходить до висновку, що у задоволенні клопотання про скасування арешту майна слід відмовити.

Враховуючи наведене та керуючись ст.170-174, 309, 395 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах ОСОБА_4 про скасування арешту майна в рамках кримінального провадження № 0000097 від 07.02.2025, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 109, ч. 2 ст. 110, ч. 1 ст. 114-1,ч. 2 ст. 436-2 КК України відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1