Справа № 756/4795/25
Провадження № 1-кс/756/924/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 квітня 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва у складі:

слідчого судді - ОСОБА_1 ,

за участі секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Оболонського районного суду міста Києва клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, -

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сидоровичі, Іванківського р-ну, Київської обл., громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , поданого в межах кримінального провадження №0000935, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 7 квітня 2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України.

УСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із клопотанням про продовження строку тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у межах кримінального провадження №0000935 від 7 квітня 2025 року за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України (далі - КК України).

Суть клопотання

У клопотанні слідчий просить обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 (шістдесят) днів, без визначення застави.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення слідчим визначена згідно з частиною 2 статті 121 КК України.

Позиція сторін кримінального провадження

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання слідчого та зазначив, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є обґрунтованим, і відповідає меті такого заходу, тому просив суд його задовольнити.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 , у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання, зазначив про те, що застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є занадто суворим, та просив застосувати більш м`який запобіжний захід.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні надав пояснення відповідно до яких заперечував свою причетність до подій щодо яких йому було повідомлено підозру, просив застосувати менш суворий запобіжний захід.

Вивчивши клопотання, заслухавши пояснення учасників судового провадження, слідчий суддя за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов такого висновку.

Встановлені обставини

Згідно Витягу від 7 квітня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про кримінальне правопорушення за частиною 2 статті 121 КК України №0000935.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 6 квітня 2025 року, близько о 12 год. 00 хв. ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , разом із своєю сестрою ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебували у квартирі, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому, між ними відбувся конфлікт, у ході якого в ОСОБА_4 виник злочинний умисел на заподіяння ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень, небезпечних для життя в момент заподіяння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно небезпечних наслідків у вигляді тяжких тілесних ушкоджень та бажаючи їх настання, наніс лезом ножа тілесні ушкодження ОСОБА_7 у вигляді: двох колото різаних ран правої ноги з пошкодженням магістральної судини, які за своїм характером відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, від яких потерпіла померла в зазначеній квартирі.

У судовому засіданні встановлено, що постійного джерела доходу підозрюваний не має, через відсутність офіційного працевлаштування. Однак сам підозрюваний зазначив, що його неофіційно працює в охороні, неповнолітніх дітей на утриманні немає.

Матеріалами кримінального провадження підтверджується наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення, а саме: протоколом огляду від 7 квітня 2025 року; протоколами допиту свідків від 7 квітня 2025 року; постановою про призначення судово-медичної експертизи від 7 квітня 2025 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення від 7 квітня 2025 року; протоколом допиту підозрюваного від 7 квітня 2025 року; довідкою про реєстрацію місця проживання особи ОСОБА_4 ; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 №305 від 20 жовтня 2023 року; витягом із наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) №37 від 4 лютого 2024 року.

Жодних спростувань чи додаткових пояснень, які б свідчили про недостатність обґрунтованості підозри у вказаному кримінальному правопорушенні у судовому засіданні підозрюваним та його захисником не надано.

Мотиви, з яких слідчий суддя виходить і положення закону, яким керується

Відповідно до статті 2 Кримінально процесуального кодексу України (далі - КПК України) завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати засадам, визначеним статтею 7 КПК України, у тому числі щодо верховенства права, законності, рівності перед законом поваги до людської гідності, забезпечення права на свободу та особисту недоторканність, недоторканність житла чи іншого володіння особи, невтручання у приватне життя, недоторканність права власності, презумпції невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Частиною 1 статті 131 КПК України передбачено, що заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно з частиною першою та третьою статті 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом. Застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Пунктом 5 частини 1 статті 176 КПК України передбачено, що запобіжним заходом, зокрема, є тримання під вартою.

Відповідно до частини 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

При цьому слід зауважити, що на даному етапі провадження суд не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину.

Відповідно до частини 1 статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжних заходом, який застосовується у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених статтею 177 КПК України.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Єлоєв проти України» зазначено, що пункт 4 статті 5 Конвенції забезпечує заарештованим чи затриманим особам право на перегляд матеріально-правових і процесуальних умов, які, з погляду Конвенції, є суттєвими для забезпечення законності позбавлення свободи. Це означає, що компетентний суд має перевірити не лише дотримання процесуальних вимог національного законодавства, а й обґрунтованість підозри, яка стала підставою для затримання, а також мети, з якою застосовувалися затримання та подальше тримання під вартою (справа «Буткевічюс проти Литви» (Butkevicius v. Lithuania).

Слідчий суддя враховує позицію Європейського Суду з прав людини, що наведена в чисельних рішеннях, зокрема, «Нечипорук, Йонкало проти України», «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства», «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 та ін., відповідно до якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Обставини, викладені у клопотанні та матеріалах кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчинені ОСОБА_4 кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 121 КК України.

Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що підозрюваний усвідомлюючи неминучість покарання, пов`язаного з позбавленням волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, перешкоджати кримінальному провадженню шляхом вчинення психологічного тиску або іншим чином на потерпілих та свідків, а також вчинити інші кримінальні правопорушення.

Діяння ОСОБА_4 кваліфіковані за частиною 2 статті 121 КК Україниє тяжким кримінальним правопорушенням, за яке законом передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно з пунктом 4 частини 2 статті 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, крім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є релевантною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

Слідчий суддя зазначає, що ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду обумовлюється можливістю притягнення особи до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними наслідками, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Оцінюючи у сукупності вказані обставини, слідчий суддя дійшов висновку, що існує ймовірний ризик продовження чи вчинення аналогічного кримінального правопорушення, оскільки підозрюваний не має постійних джерел доходу та належних засобів для існування, не зайнятий суспільно-корисною працею.

Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, оскільки такі є його сусідами, тобто добре із ним знайомі.

Вищевказані обставини дають достатні підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним вище ризикам.

При цьому, доводи захисника про доцільність застосування більш м`якого запобіжного заходу, слідчий суддя не приймає, оскільки адвокат не надав обґрунтованих доказів про недоведеність підозри та ризиків, які перелічені прокурором.

Таким чином, враховуючи усі обставини даного кримінального провадження, слідчий суддя не вбачає можливості для застосування альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до частини 1 статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Керуючись статтями 7, 31, 131, 132, 176-178, 183, 186, 193-197, 309, 331, 350, 369-372, 376, 395 Кримінально процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Задовольнити клопотання слідчого СВ Оболонського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваногоОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , поданого в межах кримінального провадження №0000935, внесеного до Єдиного реєстру досудового розслідування 7 квітня 2025 року.

Застосувати до ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Сидоровичі, Іванківського р-ну, Київської обл., громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, не одруженого, військовослужбовця, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 121 Кримінального кодексу України, запобіжний захі д у вигляді тримання під вартою, строком на 60 (шістдесят) днів, починаючи з 7 квітня 2025 року.

Строк закінчення дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є 5 червня 2025 року.

Альтернативний запобіжний захід у вигляді застави не застосовувати.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її проголошення.

СУДДЯ ОСОБА_1