печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 травня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

представника власника майна - адвоката ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання прокурора групи прокурорів у кримінальному проваджені - прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000976 від 16.08.2024, -

ВСТАНОВИВ:

До провадження слідчого судді Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1 надійшло клопотання прокурора Київської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_4 , про арешт майна.

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив наступне.

Головним слідчим управлінням Національної поліції України проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000976 від 16.08.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що начальник військово-облікового столу виконавчого комітету Роганської селищної ради Харківського району Харківської області ОСОБА_5 , у період з 11.07.2024 по 15.04.2025, вимагав та одержав неправомірну вигоду в розмірі 15 000 доларів США для себе та третіх осіб за вплив на осіб, уповноважених на виконання функцій держави, а саме за виготовлення фіктивних медичних документів ОСОБА_6 та подальший вплив на членів військово-лікарської комісії для визнання його непридатним до військової служби, за наступних обставин.

Зокрема, у ході телефонної розмови з ОСОБА_5 , що відбулась 11.07.2024, точного часу проведення даної розмови не встановлено, ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_5 про те що має похресника ОСОБА_6 , останній має проблеми зі здоров`ям і є необхідність на даний час виїзду його за кордон. Під час розмови ОСОБА_5 поцікавився щодо прописки ОСОБА_6 , а також місця проживання та можливого навчання, та повідомив що він допоможе зробити документи, які нададуть можливості в подальшому виїзду ОСОБА_6 за кордон, а також уникнути мобілізацію.

У цей момент, а саме 11.07.2024, у ОСОБА_5 виник злочинний умисел на отримання неправомірної вигоди для себе, а також для третіх осіб на яких останній має вплив, з числа медичних працівників, службових осіб медичних установ розташованих на території Харківської області, а також осіб з числа військово лікарської комісії, які є службовими особами, уповноваженими на виконання функцій держави.

Продовжуючи реалізацію свого злочинного умислу, направленого на отримання неправомірної вигоди, залучив до протиправних дій службових осіб та медичних працівників з числа КНП «Міської поліклініки № 24» ХМР, а саме: ОСОБА_8 , який займає посаду завідувача відділення, ОСОБА_9 , яка перебувала на посаді невропатолога, ОСОБА_10 , яка перебувала на посаді медичної сестри, а також інших невстановлених на даний час осіб, на яких ОСОБА_5 мав вплив.

14.11.2024 приблизно о 13 годині 45 хвилин, перебуваючи в автомобілі поряд з до автостанцією у м. Харкові ОСОБА_5 отримав від ОСОБА_6 раніше обумовлені кошти у сумі 3000 доларів США, далі ОСОБА_5 перерахував отримані кошти та частину їх відрахував та поклав до себе в кишеню, іншу частину коштів останній поклав до ладнику автомобіля, та сказав що їх необхідно буде передати, таким чином ОСОБА_5 отримав частину неправомірну вигоду для себе та третіх осіб за здійснення впливу на службових осіб КНП «Міська поліклініка № 24» ХМР, а також інших невстановлених осіб, які входять до числа військово лікарської комісії.

02.04.2025 ОСОБА_6 надійшло від ОСОБА_5 у месенджері «whatsаpр» фото повідомлення виписки із медичної карти № 140 амбулаторного (денний стаціонар) хворого за формою 027/О, затвердженої наказом МОЗ України 14.02.2012 № 110. Відповідно до інформації вказаної в даній виписці, встановлено що остання видана ОСОБА_6 , який перебував на стаціонарі з 17.03.2025 по 25.03.2025 у КНП "Центральна міська лікарня Піщанської Богоматері" Ізюмської міської ради, та за результатами проведеного лікування, ОСОБА_6 встановлено діагноз - вертеброгенна цервікотороколюмбалгія з ураженням корінців С4-С4, С4-С5, Th6-Th8, Th10-Th1, L4-L5, L3-S1, м`язово тонічний варіант, стійкий больовий синдром, порушення опорної та рухової функції хребта. Крім того слід зазначити, що у вище вказаній довідці зазначене місце проживання ОСОБА_6 АДРЕСА_1 .

09.04.2025 близько 18-19 години точної години досудовим розслідуванням на даний час не встановлено, ОСОБА_7 зустрівся з ОСОБА_11 , під час зустрічі останні домовились, що кошти у сумі 12 000 доларів США ОСОБА_6 привезе йому в м. Харків 15.04.2025, а в свою чергу ОСОБА_11 передасть ОСОБА_6 виписку з медичної картки.

Відповідно до попередньої домовленості, ОСОБА_6 15.04.2025 прибув до м. Харків. Близько 11 години ОСОБА_5 зустрівся з ОСОБА_6 за адресою м. Харків, вул. Чутівська, 1, АЗС «WOG».

В подальшому у ході зустрічі ОСОБА_5 передав ОСОБА_6 виписку із медичної карти № 140 амбулаторного (денний стаціонар) хворого, фото якої він направляв останньому 02.04.2025, та запропонував ОСОБА_6 сісти до нього в автомобіль з метою отримання раніше обумовлених грошових коштів, на що ОСОБА_6 погодився. Так знаходячись в автомобілі марки «Hyundai Santa Fe», який використовується ОСОБА_5 у власних цілях, близько 11 години 30 хвилин ОСОБА_6 , відповідно до вимоги ОСОБА_5 передав останньому кошти у сумі 12 000 доларів США.

Після скоєння зазначеного злочину, 15.04.2025, о 11 год. 35 хв., ОСОБА_5 затримано на підставі ст. 208 КПК України.

16.04.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 369-2 КК України.

Так, 15.04.2025 з метою недопущення знищення речей, предметів та документів які мають значення для кримінального провадження, відповідно до вимог ч. 3 ст. 233 КПК України, до постановлення ухвали слідчого судді, проведено обшук за адресою: АДРЕСА_2 , що на праві спільної часткової власності, розміром частки 53/200 належить ОСОБА_12 , за результатом якого в тому числі вилучено 32800 (тридцять дві тисячі вісімсот) доларів США.

Відповідно до постанови від 15.04.2025 вказане майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні.

Таким чином, вищевказане майно може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, що відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Враховуючи наведене, виникла необхідність у накладенні арешту на майно з метою збереження речових доказів.

Прокурор подав до суду заяву про розгляд вказаного клопотання у відсутність сторони обвинувачення, клопотання підтримав та просив його задовольнити.

Представник власника майна подав до суду письмові заперечення, разом з тим у судовому засіданні зазначив, що майно не відповідає . критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, а також те, що у сторони обвинувачення не було дозволу на проведення обшуку.

У відповідності до положень ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи принцип диспозитивності, суд визнав можливим прийняти рішення по суті клопотання у відсутність осіб, які не з`явились.

Вивчивши клопотання та долучені до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України захід забезпечення кримінального провадження застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна (ч. 2 ст. 131 КПК України).

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Відповідно до ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони:

1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди;

2) призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення;

3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом;

4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Разом з тим, санкція ч. 3 ст. 369-2 КК України - передбачає позбавлення волі на строк від трьох до восьми років з конфіскацією майна.

У зв`язку з тим, що майно, яке належить ОСОБА_5 , може бути джерелом для забезпечення можливої конфіскації майна виникла необхідність у накладенні арешту на таке майно.

З урахуванням наведеного, слідчий суддя дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора та накладення арешту на вилучене в ході обшуку майно за адресою: АДРЕСА_2, оскільки вилучене майно відповідає критеріям, передбаченим ст. 98, ч. 2 ст. 167 КПК України, містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та метою такого арешту є забезпечення зберігання речових доказів.

З урахуванням наведеного та керуючись ст. 98, 167, 170-173, 175, 309, 372, 392, 532 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання - задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене 15.04.2025 під час проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_2, майно, а саме:

- 32 800 (тридцять дві тисячі вісімсот) доларів США.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1