У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

21 серпня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області - ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , підозрюваного - ОСОБА_4 , захисника - ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погодженого прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця селища Великий Березний, Ужгородського району, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та який фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , одруженого, має на утриманні двох дітей, раніше не судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні №0001570, відомості про яке 06.08.2024 року внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області лейтенант поліції ОСОБА_6 , звернувся до слідчого судді з клопотанням, погодженим прокурором Ужгородської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно: ОСОБА_4 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, у кримінальному провадженні №0001570, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2025 за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України

З клопотання та доданих до нього матеріалів вбачається, що відповідно до Указу Президента України №64/2022 у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України в Україні введено воєнний стан. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про правовий режим воєнного стану», на період дії правового режиму воєнного стану чоловікам - громадянам України, віком від 18 до 60 років, а також жінкам-військовозобов`язаним обмежено виїзд за межі України, крім військовозобов`язаних, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації відповідно до статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 , за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та разом з групою невстановлених на даний час органом досудового розслідування особами, виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Надалі, ОСОБА_8 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України з корисливих мотивів, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_9 , ОСОБА_4 та групою невстановлених на даний час органом досудового розслідування особами, розробили протиправний механізм переправлення осіб через державний кордон України відповідно до якого, особи призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за кордон, перетинають кордон поза межами пункту пропуску до країн Європейського Союзу за грошову винагороду.

На виконання злочинного плану, ОСОБА_9 згідно попередньо розподілених функцій виступав у ролі перевізника, а саме: використовуючи транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , перевозив людей до Державного кордону України поза межами пунктів пропуску, обираючи заздалегідь підібрані маршрути в обхід блокпостів та інших контрольних пунктів з метою уникнення їх затримання представниками Державної прикордонної служби України. Крім того, під час руху надавав вказівки особам призовного віку з метою реалізації злочинного плану. Крім того, ОСОБА_4 з метою досягнення єдиного злочинного плану, згідно розподілених функцій, за попередньою змовою групою осіб, під час транспортування осіб до прикордонної зони разом із ОСОБА_9 , мав перебувати в салоні транспортного засобу та виконувати допоміжні функції. Під час руху спостерігав за дорожньою обстановкою, своєчасно повідомляв водія про розташування та роботу блокпостів, патрулів чи інших контрольних пунктів, а також про зміну маршрутної ситуації. У випадку наближення до потенційно небезпечних ділянок дороги надавав рекомендації щодо коригування маршруту в обхід місць можливого контролю з боку представників правоохоронних органів. Під час зупинок здійснював візуальне спостереження за місцевістю, контролював поведінку осіб, яких перевозять, та передавав їм вказівки щодо подальших дій. За потреби підтримував зв`язок із невстановленими особами для отримання оперативної інформації про обстановку поблизу прикордонної зони та на маршруті руху.

З метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_8 створив та очолював групу осіб у складі ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , та інших невстановлених осіб, які діяли у попередній змові та які переслідували єдиний мотив. При цьому, ОСОБА_8 здійснював загальне керівництво та координацію діями всіх учасників даної групи та розробляв плани вчинення злочинів, координував їх дії під час готування та вчинення кримінальних правопорушень, зокрема підшукав осіб, які мали намір незаконно перетнути державний кордон України з метою виїзду до країн Європейського Союзу, а саме - ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , які погодились на умови ОСОБА_8 , зокрема оплати послуг за їхнє незаконне переправлення в розмірі з 10 тис.по 15 тис. доларів США за кожного.

Встановлено, що 21 липня 2025 року близько 05:00 години ОСОБА_8 , переслідуючи свій злочинний умисел, який направлений на незаконне переправлення осіб через державний кордон, з корисливим мотивом, за допомогою мобільного зв`язку, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_2 , зв`язався з ОСОБА_10 , коли останній перебував у місті Київ, та надав вказівку виходити на вулицю, біля готелю, де ОСОБА_10 , проживав. Тоді, 21 липня 2025 року близько 05:40 години до даного готелю приїхав автомобіль марки «Volkswagen» моделі «Transporter 5» д.н.з. НОМЕР_3 під керуванням ОСОБА_8 , спільно з невстановленою на даний час досудовим розслідуванням особою, після чого під`їхав до ОСОБА_10 , якому надав вказівку сідати до автомобіля та поїхав до міста Ужгород, з метою забезпечення його подальшого незаконного переправлення через кордон України.

21 липня 2025 року, ввечері більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 спільно з невстановленою особою та ОСОБА_10 приїхав до Ужгородського району села Сторожниця, а саме до готелю «Елефант», що розташований з адресою: Ужгородський район, село Сторожниця, вулиця Тарнівецька, будинок 2, після чого надав вказівку ОСОБА_10 очікувати в готелі даного ресторану, не визначивши термін, поки не буде здійснено спробу незаконного переплавлення через державний кордон України.

Крім того, 20 липня більш точного часу в ході здійснення досудового розслідування не було встановлено, ОСОБА_8 , переслідуючи свій злочинний умисел, який направлений на незаконне переправлення осіб через державний кордон, з корисливим мотивом за допомогою мобільного зв`язку, використовуючи номер мобільного телефону НОМЕР_2 , зв`язався з ОСОБА_11 та вказав останньому на місце звідки наступного дня його мали забрати та доставити до Ужгородського району.

21 липня 2025 року, більш точного часу в ході здійснення досудового розслідування не було встановлено, на околиці міста Дубляни, біля автозаправної станції (більш точного місця в ході здійснення досудового розслідування не було встановлено), невстановлена на даний час органом досудового розслідування особа, діючи за попередньою змовою у складі групи осіб, за доручення ОСОБА_8 , використовуючи невстановлений на даний час транспортний засіб, доставила ОСОБА_11 до Ужгородського району села Сторожниця, а саме: до готелю «Елефант», що розташований за адресою: Ужгородський район, село Сторожниця вулиця Тарнівецька будинок 2, після чого надав вказівку ОСОБА_10 очікувати, не визначивши термін, поки не буде здійснено спробу незаконного переплавлення через державний кордон України.

Тоді, 24 липня 2025 року у невстановлений досудовим розслідуванням час надав вказівку невстановленій на даний час особі забрати ОСОБА_10 та ОСОБА_11 з готелю «Елефант», де ті проживали до готелю «Чиста Сила», що розташований за адресою: АДРЕСА_3 , та після того як вищевказана невідома особа виконала свою роль ОСОБА_8 зателефонував ОСОБА_11 та повідомив про те, що вони проживатимуть у вказаному готелі до поки не буде здійснено спробу незаконного переплавлення через державний кордон України.

02 серпня 2025 року ближче до 15 годин 20 хвилин ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_8 було переміщено до готелю «Барський маєток», що розташований за адресою: місто Ужгород, вулиця Об`їзна, будинок 28, де в той час їх очікували за вказівкою ОСОБА_8 , інші члени злочинної групи - ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , на транспортному засобі «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , які за грошову винагороду мали забезпечити підвезення осіб призовного віку до лісистої місцевості поблизу кордону України, з метою їхнього незаконного переправлення через державний кордон України.

Тоді, 02 серпня 2025 року, перебуваючи за адресою АДРЕСА_4 ОСОБА_10 та ОСОБА_11 за вказівкою ОСОБА_4 сіли до транспортного засобу марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , в якому вже знаходився ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , після чого до автомобілю також за вказівкою ОСОБА_4 сіли ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , та ОСОБА_14 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , які також мали намір незаконно перетнути державний кордон України. Перед початком руху ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та ОСОБА_14 за вказівкою ОСОБА_4 передали останньому свої мобільні телефони, після чого розпочали рух.

В подальшому дотримуючись вказівок ОСОБА_4 , ОСОБА_9 , використовуючи транспортний засіб марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 , вирушив до АЗС «АМІС», що розташована за адресою: місто Ужгород, вулиця Об`їзна, де на них, за вказівкою ОСОБА_4 очікував ОСОБА_15 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , який так само мав намір незаконно перетнути державний кордон України. Сівши до автомобіля ОСОБА_15 , також за вказівкою ОСОБА_4 , передав останньому мобільний телефон.

Після цього, всі вищевказані особи, рухаючись на транспортному засобі марки «Toyota Land Cruiser» д.н.з. НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , вирушили у напрямку села Оноківці для майбутнього незаконного переправлення через державний кордон України. Під час руху автомобіля

ОСОБА_9 за порадами ОСОБА_4 рухався в обхід блокпосту, що розташований на території села Оноківці з метою уникнення їх затримання представниками Державної прикордонної служби України. Після чого ОСОБА_9 виїхав на польову дорогу, для майбутнього незаконного переправлення через державний кордон України, ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,, та ОСОБА_15 , однак останні не встигли це зробити, оскільки їх було затримано працівниками ДПСУ за координатами 48°39'48.9??N 22°21'36.4?? E на території Ужгородського району села Оноківці, що мало місце 02 серпня 2025 року 22 годині 35 хвилин, під час чого ОСОБА_9 , та ОСОБА_4 , втекли з місця у невідомому напрямку використовуючи вищевказаний транспортний засіб.

Таким чином ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприяння їх вчинення порадами, вказівками, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому з корисливих мотивів.

13 серпня 2025 року на підставі п. 3 ч. 1 ст. 276, ч. 1 ст. 278 КПК України дружині підозрюваного ОСОБА_4 - ОСОБА_16 було вручено повідомлення про оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, оскільки в той час ОСОБА_4 з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховувався від органів досудового розслідування.

20 серпня 2025 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про оголошення підозри у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочину повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом огляду місця події від 02.08.2025; копією протоколів про адмін правопорушеннями за ч. 2 ст. 204-1 КУпАП від 04.08.2025 відносно ОСОБА_15 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_10 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_15 від 03.08.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2025;протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 03.08.2025;протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 03.08.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.0.08. 2025; протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 03.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 03.08.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2025; протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 03.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_14 від 03.08.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2025; протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 03.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_11 03.08.2025; протоколом впізнання т.з. з ОСОБА_11 від 03.08.2025; протоколом впізнання особи за фотознімками з ОСОБА_11 від 03.08.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 03.08.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2025; протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 03.08.2025; протоколом спізнання т.з. з ОСОБА_10 від 03.08.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08.2025; протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 03.08.2025; протоколом впізнання особи за фотознімками з ОСОБА_10 від 03.08.2025; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 03.08 2025; протоколом пред`явлення предмету для впізнання за фотознімками від 03.08.2025; протоколом огляду предмета від 07.08.2025.

Слідчий у клопотанні посилається на наявність ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Злочин, який інкримінують ОСОБА_4 є тяжким, і передбачає можливість призначення покарання на строк від 7 до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. Також, варто зазначити та врахувати факт, що ОСОБА_4 підозрюється у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі України поза пунктами пропуску та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Перебуваючи на волі, матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Так, ОСОБА_4 вчиняв злочин за попередньою змовою з іншими невстановленими органом досудового розслідування особами, яким ще не оголошено підозру та не обрано запобіжні заходи. Таким чином, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі може координувати дії спільників та вчиняти активні дії, які можуть проявлятись у знищені відеозаписів маршруту руху (їзди) учасників злочинної схеми, підшукання осіб, які будуть надавати виправдувальні покази, переховування транспортних засобів, за допомогою яких здійснювалось перевезення осіб призовного віку до лінії Державного кордону. ОСОБА_4 може незаконно впливати на свідків (осіб призовного віку, яких ОСОБА_4 мав намір незаконно переправити через Державний кордон), які слідчим та судом ще не допитані, шляхом умовляння, підкупу тощо для зміни ними показань на його користь. Будучи на волі, ОСОБА_4 й надалі матиме можливість вчиняти інше кримінальне правопорушення з метою приховування вчиненого злочину чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

На підставі викладеного, слідчий просить клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити. Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , уродженця селища Великий Березний, Ужгородського району, українця за національністю, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_5 , та фактично проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 2 місяці (в межах строку досудового розслідування).

Прокурор у судовому засіданні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підтримав та просив задовольнити, звернувши увагу, що роль ОСОБА_17 полягала в тому, що він разом з ОСОБА_9 переправляли осіб через державний кордон України та координував ОСОБА_9 стосовно маршруту, та надавав вказівки особам, яких він переправляв. ОСОБА_4 може укриватися від органів досудового слідства, враховучи дані обставини правопорушення, він знає способи незаконного залишення території України, може спотворювати докази, які ще не відомі слідству, може впливати на показання свідків.

Захисник підозрюваного - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив щодо задоволення клопотання слідчого, оскільки сторона обвинувачення стверджувала про грошові кошти, які мали передати підозрюваному, але в матеріалах справи мови про певні грошові кошти взагалі відсутні. Також протоколи допитів свідків, що вони є шаблонними та відсутня індивідуальність. Заперечують, що підсудний перебував в автомобілі Тойота Ленд Крузер. Стосовно ризиків, то вони не підтверджені, оскільки особа сама прибула до органу досудового розслідування та до суду. Сторона обвинувачення також вводить суд в оману зазначаючи, що в особи немає жодних утриманців, хоча в особи наявні діти. Просить також визначити розмір застави відповідно до матеріального становища мого підзахисного. На підтвердження своїх заперечень подав такі суду письмово, зазначивши, що підозра є необгрунтованою, тексти підозр ОСОБА_18 та ОСОБА_17 є ідентичними. ОСОБА_17 має постійне місце проживання, має двох малолітніх дітей, ризики не підтверджені доказами. У власності не має нерухомого майна, раніше не судимий, по місцю проживання характеризується позитивно, має проблеми зі здоров`ям, проходить лікування, просить відмовити у задоволенні клопотання, а у разі, якщо суд прийде до висновку про задоволення такого, то розмір застави визначити у мінімальному розмірі. Додав копії свідоцтв про шлюб, про народження двох дітей, позитивну характеристику за місцем проживання, від ФОП ОСОБА_19 , документи про проходження лікування, довідку про доходи за 2024 рік у розмірі 93300 грн. (нараховано).

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав позицію свого захисника.

Заслухавши позицію прокурора з приводу внесеного клопотання, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Як встановлено в судовому засіданні, витягом з Єдиного реєстру досудових розслідувань за номером кримінального провадження № 0001570, підтверджується, що слідчим відділом Ужгородського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Закарпатській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06.08.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України.

Згідно з короткого викладу обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зазначеному у витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань, 05.08.2024 до Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області надійшов рапорт начальника УСР про те, що що у ході проведення оперативно-пошукових заходів було встановлено, що гр. ОСОБА_20 у період дії воєнного стану на території держави, у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України, з метою особистого незаконного збагачення, в супереч вимогам чинного законодавства, має намір організувати схему незаконного переправлення осіб призовного віку, які підлягають мобілізації до ЗСУ через державний кордон України, поза межами пунктів пропуску до країн Євросоюзу.

13.08.2025 року ОСОБА_21 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, а саме в незаконному переправленні осіб через державний кордон України, сприяння їх вчинення порадами, вказівками, щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, вчиненому з корисливих мотивів.

Статтею 131 КПК України визначено, що запобіжний захід є одним із заходів забезпечення кримінального провадження, який застосовується з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Крім того, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 цього Кодексу, враховуються обставини, передбачені ст. 178 КПК України: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Слідчий суддя враховує, що запобіжні заходи у кримінальному провадженні обмежують права особи на свободу та особисту недоторканність, гарантовані ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, а тому можуть бути застосовані тільки за наявності законної мети та підстав, визначених КПК, з урахуванням відповідної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ).

Згідно положень статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу чи особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою може оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення ЄСПЛ від 10.02.2011 року по справі «Харченко проти України» (Заява N 40107/02) питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_17 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, який згідно зі ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжкого злочину та санкцією якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Дослідивши матеріали долучені до клопотання, а саме: рапорт від 02.08.2024; доручення від 07.08.2024; протокол огляду місця події від 02.08.2025; постанова про визнання та приєднання до матеріалів кримінального провадження речових доказів від 03.08.2025; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №351797 від 04.08.2025; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №351800 від 04.08.2025; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №351863 від 02.08.2025; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №351803 від 04.08.2025; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №351794 від 04.08.2025; копія протоколу про адміністративне правопорушення серії ЗхРУ №351799 від 04.08.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_13 від 03.08.2025; протокол пред`явлення особи за фотознімками від 03.08.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_12 від 03.08.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_14 від 03.08.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 03.08.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_11 від 03.08.2025; протокол допиту свідка ОСОБА_15 від 03.08.2025, витяг з Державної міграційної служби України; копія паспорта; копія свідоцтва про шлюб серії 1-ФМ від 23.07.2016; копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_4 від 18.04.2023; копія свідоцтва про народження серії НОМЕР_5 від 05.02.2020; характеристика від 18.08.2025; протоколи про обстеження №1926; довідка про доходи від 19.08.2025, слідчий суддя вважає обгрунтованою підозру.

Між тим, поняття «обґрунтована підозра» з позиції Європейського суду з прав людини (справа «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04, рішення від 21.04.2011 року) означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення. Також вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення (рішення у справах «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28.10.1994 року, «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року).

Водночас слідчий суддя констатує, що під час вирішення питання щодо застосування запобіжних заходів оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб встановити чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Вирішуючи клопотання про обрання підозрюваному запобіжного заходу, слідчий суддя вважає, що докази та обставини, на які посилаються слідчий та прокурор дають достатні підстави для висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. ОСОБА_4 може переховуватися від органу досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, зокрема злочин, який інкримінують ОСОБА_4 є тяжким, і передбачає можливість призначення покарання на строк від 7 до 9 років, що вже саме по собі може бути підставою та мотивом для підозрюваного переховуватись від органів досудового розслідування та суду. ОСОБА_4 підозрюється у незаконному переправленні осіб через державний кордон України, а тому в будь-який момент з легкістю може покинути межі України поза пунктами пропуску та переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду. Крім того, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, матиме можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, які на даний час ще не встановлені органом досудового розслідування, незаконно впливати на свідків у даному провадженні, інші ризики викладені в колопотанні слідчого, на думку слідчого судді, є необгрунтованими.

У даному випадку стороною обвинувачення доведено, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не може запобігти встановленим під час розгляду ризикам, оскільки у кримінальному провадженні зібрані докази, які у своїй сукупності вказують на обґрунтованість підозри про вчинення ОСОБА_4 інкримінованого йому кримінального правопорушення, наявні обґрунтовані ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов до висновку, що клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

Доводи сторони захисту зазначених висновків слідчому судді не спростовують, а матеріали провадження не містять переконливих відомостей, які б унеможливлювали перебування підозрюваного під вартою.

Відповідно до абз. 1 ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

На виконання зазначених вимог слідчий суддя, враховуючи обставини кримінального правопорушення та стадію досудового розслідування у даному кримінальному провадженні, вважає за можливе одночасно визначити заставу як альтернативний запобіжний захід.

Відповідно до положень ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Згідно з п. 3 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

При цьому слідчий суддя враховує, що виходячи з практики Європейського суду з прав людини, зокрема рішення у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20.11.2010 року, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи конкретні обставини кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , його майновий та сімейний стан, який має на утриманні двох малолітніх дітей та проблеми зі здоров`ям, слідчий суддя вважає, що у зв`язку з наведеним та з урахуванням тяжкості злочину, його ступеня суспільної небезпеки, а також даних про особу підозрюваного та ризиків, встановлених слідчим суддею, останньому слід визначити заставу в розмірі двадцяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що виходячи із розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» (3028 грн.), відповідно становить 60560 грн., оскільки внесення застави саме в такому розмірі може гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та є співмірною з існуючими у даному кримінальному провадженні ризиками.

Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу, підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, у разі внесення застави на підозрюваного у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого чи прокурора за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю; повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби); здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 369, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Встановити строк дії ухвали до 10 жовтня 2025 року, включно.

Визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 , обов`язків, передбачених КПК України, 20 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що відповідно становить 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень на рахунок: код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26213408; банк отримувача ДКСУ, м. Київ; код банку отримувача (МФО) 820172; рахунок отримувача UA0018501.

Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст.194 КПК України, покласти наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого чи прокурора за кожним їх викликом, вимогою та визначеною ними періодичністю;

- повідомляти слідчого та прокурора про зміну свого місця проживання та місця роботи (служби).

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 26 серпня 2025 року.

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1