Справа № 180/2562/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

29 травня 2025 р.

Марганецький міський суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

з секретарем судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши в судовому засіданні в залі суду в м.Марганець клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Марганецького міського суду Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч.4 ст.185 КК України.

26.05.2025 року через канцелярію суду надійшло клопотання прокурора Криворізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів. В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів проти власності, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5-ти до 8-ми років та під час досудового розслідування, відповідно до вимог ст.177 КПК України, встановлено ризики, які знайшли своє підтвердження та на даний час не зникли, а саме: ОСОБА_4 є військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації та його підрозділ у зв`язку з виконанням бойових завдань постійно здійснює передислокацію по території України, тому перебуваючи на волі забезпечити виконання загальних засад КПК України в частині розумності строків судового розгляду забезпечити не вдастся за можливе та обвинувачений буде посилатися на неявку до суду, мотивуючи проходженням військової служби. Крім того, ОСОБА_4 не обтяжений соціальними зв`язками, офіційно не одружений, не має на утриманні неповнолітніх дітей та інвалідів, мешкає сам, у зв`язку з чим органи досудового розслідування не зможуть контролювати поведінку обвинуваченого, що може призвести до втрати зв`язку з даною особою. Також, ОСОБА_4 може переховуватись від суду з метою уникнення відповідальності за інкриміновані йому злочини; незаконно впливати на свідків, потерпілих; вчинити інші кримінальні правопорушення. Запобігання вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, неможливо. Враховуючи активність проведення бойових дій на території України, наявний ризик переховування обвинуваченого ОСОБА_4 від органів досудового розслідування або суду на території, яка не підконтрольна Українській владі.

В судовому засіданні прокурор підтримав своє клопотання та просив його задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_4 заперечував проти продовження тримання під вартою. Також, заперечував, що самовільно залишив місце несення служби.

Захисник ОСОБА_5 підтримав свого підзахисного і просив не продовжувати ОСОБА_4 строк тримання під вартою.

Заслухавши думки учасників процесу, суд приходить до такого.

Відповідно до ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Відповідно до положень ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не може запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій його переслідують та міжнародними контактами.

Судом встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 обрано та продовжувався у зв`язку з наявністю ризиків, передбачених ст.177 КПК України, а саме: обвинувачений може переховуватися від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків, вчинити інші кримінальні правопорушення.

Вирішуючи питання продовження обвинуваченому запобіжного заходу, суд приходить до висновку, що на даний час суду не надано доказів того, що ризики, на яких наголошував прокурор, та які були враховані слідчим суддею та судом при обранні та продовженні ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відсутні або зменшилися.

Так, відповідно до п.36 рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 5 до 8 років, неодружений, не має міцних соціальних зв`язків, вини своєї в інкримінованих йому злочинах не визнає.

Суд вважає, що обвинувачений, опинившись на волі, може перешкодити встановленню істини у справі під час судового провадження шляхом незаконного впливу на свідків, а також на потерпілих, які є особами похилого віку.

Також, ОСОБА_4 неодноразово судимий за вчинення корисливих злочинів, на даний час йому інкримінують чотири епізоди корисливого злочину, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, вчинених під час умовно дострокового звільнення, що свідчить про наявність ризику вчинення нових кримінальних правопорушень, аналогічних тим, в яких він обвинувачується та за які він був вже засуджений.

Крім того, є достатньо підстав вважати, що, ОСОБА_4 з огляду на тяжкість покарання, яке загрожує йому в разі визнання судом винуватими, зможе ухилитися від суду та не виконати його процесуальні рішення (ризик переховування).

Суд погоджується з прокурором, що наявність активних бойових дій на території України, відсутність міцних соціальних зв`язків у ОСОБА_4 , наявність даних про те, що обвинувачений самовільно залишив місце несення служби, - все це свідчить про існування ризиків перешкодження встановленню істини у справі та переховування обвинуваченого від правосуддя, а також про неможливість забезпечення виконання загальних засад КПК України в частині розумності строків судового розгляду.

Вказані обставини з огляду на інтереси суспільства, потребують продовження тримання під вартою обвинуваченого.

Наявність вищевказаних ризиків унеможливлює на даний час повернення ОСОБА_4 до лав ЗСУ, оскільки йому пред`явлено обвинувачення у вчиненні злочинів саме під час проходження військової служби.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст.176, 177, 180, 183, 331, 369-372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити на 60 днів до 27 липня 2025 року включно.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1