ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
провадження № 1-кс/753/1825/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"08" липня 2025 р. слідчий суддя Дарницького районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_3 інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 інтересах ОСОБА_4 звернувся до Дарницького районного суду м. Києва із скаргою, в якій просить скасувати постанову від 28 травня 2025 року, винесену дізнавачем відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 .

Скарга обґрунтована тим, що 22 червня 2025 року дізнавач відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_6 у відповідь на заяву ОСОБА_4 від 13 червня 2025 року щодо залучення до кримінального провадження № 0001581 від 05 липня 2023 року як потерпілого, повідомив, що за результатами розгляду цієї заяви він на аналогічну заяву від 28 квітня 2025 року прийняв рішення про відмову у визнанні потерпілим, яке оформлене постановою від 28 травня 2025 року.

Скаржник вважає дії дізнавача незаконними, протиправними, неконституційними, а постанову від 28 травня 2025 року такою, що підлягає скасуванню, виходячи з того, що в матеріалах кримінального провадження № 0001581 від 05 липня 2023 року наявні докази того, що транспортним засобом, який належить заявниці на праві власності, вона не може володіти, користуватися, розпоряджатися, натомість штрафи за порушення ПДР України, які скоює/скоюють невстановлені дізнанням особи, сплачує заявниця, внаслідок чого ОСОБА_4 завдано матеріальної та моральної шкоди.

Згідно із протоколом автоматичного визначення слідчого судді від 25 червня 2025 року скаргу передано для розгляду судді ОСОБА_1 .

Скаржник у судове засідання не прибув, у поданій до суду заяві просив розглядати скаргу за його відсутності, долучив до скарги докази накладення на скаржницю штрафів за порушення ПДР та матеріали виконавчого провадження з їх примусового стягнення, а також підтвердження надання цих документів дізнавачу.

Дізнавач у судове засідання не з`явився, про розгляд скарги був повідомлений у встановленому законом порядку, що відповідно до ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши матеріали скарги, слідчий суддя дійшов висновку, що скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Відповідно до статті 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, або прокурора під час досудового розслідування регламентовано статтями 303-308 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК).

У частині першій статті 303 КПК визначено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, що підлягають оскарженню на стадії досудового розслідування.

Зокрема, згідно з пунктом 5 частини першої статті 303 КПК слідчому судді підлягає оскарженню рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчим суддею з`ясовано, що Дарницьким УП ГУНП у м. Києві проводиться досудове розслідування кримінального провадження № 0001581 від 05 липня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України.

Постановою дізнавача відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 відмовлено ОСОБА_4 у визнанні потерпілою у цьому кримінальному провадженні, з тих підстав, що відсутні будь-які об`єктивні дані, які б вказували на те, що їй кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Потерпілим у кримінальному провадженні може бути, зокрема, фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди (ч. 1 ст. 55 КПК). Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого (ч. 2 ст. 55 КПК).

Водночас слідчий, прокурор має право відмовити особі у визнанні її потерпілим. Зокрема, така відмова (у формі постанови) є обґрунтованою за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди (ч. 5 ст. 55 КПК).

Слідчий суддя звертає увагу, що КПК не передбачає обов`язку посадових осіб органів досудового розслідування приймати процесуальне рішення про визнання особи потерпілою, оскільки згідно з ч. 2 ст. 55 КПК України права та обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Отже, з цього моменту така особа, за відсутності постанови про відмову у визнанні потерпілим, відповідно до ст. 220 КПК України може вносити клопотання про вчинення процесуальних дій, які мають бути розглянуті, зокрема і щодо такої процесуальної дії, як вручення повідомлення про процесуальні права та обов`язки (лист ВССУ від 12 січня 2017 року № 9-49/0/4-17 «Узагальнення про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування»).

Визнання особи потерпілою у кримінальному провадженні є прерогативою виключно органу досудового розслідування та процесуального керівника досудового розслідування. На слідчого суддю пунктом 18 частини першої статті 3 КПК України покладено обов`язок судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні, в тому числі шляхом перегляду на відповідність закону дій, рішень та бездіяльності працівників правоохоронних органів.

Як слідує зі змісту оскаржуваної постанови, у кримінальному провадженні 0001581 від 05 липня 2023 року розслідуються обставини підробки у 2010 році довіреності, виданої на ім`я ОСОБА_8 , на право користування та розпорядження автомобілем марки «OPEL ASTRA» 1992 року впуску, д.н.з. НОМЕР_1 , власником якого є ОСОБА_4 .

Згідно з частиною першою статті 237 ЦК України представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє.

Представництво, яке ґрунтується на договорі, може здійснюватися за довіреністю. Довіреністю є письмовий документ, що видається однією особою іншій особі для представництва перед третіми особами (статті 244 ЦК України).

Відповідно до положень статей 317, 321 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна.

Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні.

Статтею 14-2 КУпАП встановлено, що адміністративну відповідальність за правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху, зафіксовані в автоматичному режимі або за порушення правил зупинки, стоянки, паркування транспортних засобів, зафіксовані в режимі фотозйомки (відеозапису), несе відповідальна особа - фізична особа або керівник юридичної особи, за якою зареєстровано транспортний засіб.

Додані до скарги матеріали свідчать, що ОСОБА_4 , будучи власником автомобіля марки «OPEL ASTRA» 1992 року впуску, д.н.з. НОМЕР_1 , позбавлена права володіння, користування та розпоряджання своїм майном внаслідок видачі невстановленою особою довіреності на ім`я ОСОБА_8 на право користування та розпорядження цим транспортним засобом, а також несе негативні майнові наслідки у виді сплати штрафів за порушення ПДР внаслідок використання іншою особою належного їй транспортного засобу, що підтверджується постановою про притягнення ОСОБА_4 до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 122 КУпАП та документами виконавчого провадження з примусового стягнення штрафу за цієї постановою.

За таких обставин викладені у оскаржуваній постанові висновки дізнавача про відсутність об`єктивних даних, які б вказували на завдання ОСОБА_4 майнової шкоди внаслідок вчинення кримінального правопорушення не відповідають дійсним обставинам справи, а тому постанова дізнавача від 28 травня 2025 року про відмову у визнанні потерпілою підлягає скасуванню.

Керуючись статтями 55, 56, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Скаргу ОСОБА_3 інтересах ОСОБА_4 на постанову дізнавача про відмову у визнанні потерпілим задовольнити.

Скасувати постанову дізнавача відділу дізнання Дарницького УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 від 28 травня 2025 року про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні № 0001581 від 05 липня 2023 року.

Копію ухвали направити скаржнику та Дарницькому УП ГУНП у м. Києві.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1