ХМЕЛЬНИЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

28 серпня 2025 року

м. Хмельницький

Справа № 688/5173/23

Провадження № 11-кп/820/439/25

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ і справ про адміністративні правопорушення Хмельницького апеляційного суду у складі:

судді-доповідача ОСОБА_1

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9

розглянула у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Хмельницькому в режимі відеоконференції клопотання прокурора Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_10 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовноОСОБА_7 під час апеляційного розгляду апеляційних скарг захисника обвинуваченого ОСОБА_7 адвоката ОСОБА_9 , захисника обвинуваченого ОСОБА_11 адвоката ОСОБА_8 та прокурора Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_12 на вирок Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025 року у кримінальному провадженні №0001117, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 07 серпня 2017 року, яким ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.1 ст.263, ч.1 ст.309 КК України та ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Шепетівка Хмельницької області, громадянина України, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не судимого, визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.146, ч.1 та ч.3 ст.357 КК України, та

В С Т А Н О В И Л А:

Короткий зміст оскаржуваного судового рішення

Вироком Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 01 квітня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначено йому покарання у виді позбавлення волі строком на 4 роки.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_7 змінено з домашнього арешту на тримання під вартою строком на 60 днів до 30.05.2025.

ОСОБА_7 взято під варту в залі суду та з цього часу обчислюється початок строку відбуття покарання, а саме з 01.04.2025 року.

Також, ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 146, ч.1 ст.357, ч.3 ст.357 КК України та призначено йому покарання:

за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі строком на 2 роки; за ч. 1 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 1 рік; за ч. 3 ст. 357 КК України у виді обмеження волі строком на 2 роки.

На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено ОСОБА_7 покарання у виді 2 років позбавлення волі.

Відповідно до ч.5 ст.74 КК України ОСОБА_7 звільнено від призначеного покарання на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Цим же вироком ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 186, ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 309 КК України та призначено йому остаточне покарання на підставі ч.1 ст.70, ст.72 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом часткового складання призначених покарань у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

До вступу вироку в законну силу запобіжний захід ОСОБА_6 не обирався.

Вимоги апеляційних скарг

У поданій апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_7 адвокат ОСОБА_9 просить вирок суду скасувати, а кримінальне провадження закрити на підставі п.3 ч.ч.1,2 ст. 284 КПК України.

Прокурор, не оспорюючи доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , просить оскаржуваний вирок змінити в частині призначеного ОСОБА_7 покарання за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України, у зв`язку з неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність. Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч. 2 ст. 146, ч. 1 ст. 357, ч. 3 ст. 357 КК України та на підставі ч. 5 ст. 74, ст. 49 КК України звільнити від покарання у зв`язку із закінченням строків давності. Виключити з резолютивної частини вироку посилання на призначення остаточного покарання ОСОБА_7 на підставі ч. 1 ст. 70 КК України. В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

В апеляційній скарзі захисник обвинуваченого ОСОБА_11 адвокат ОСОБА_8 просить вирок суду змінити в частині визнання ОСОБА_11 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України та призначити йому більш м`яке покарання за вчинення кримінальних правопорушень за іншими статтями КК України.

Короткий зміст клопотання прокурора

25 серпня 2025 на адресу апеляційного суду надійшло клопотання прокурора Шепетівської окружної прокуратури ОСОБА_10 про продовження стосовно ОСОБА_7 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_7 закінчується 13 вересня 2025 року, однак завершити апеляційний розгляд у цей строк неможливо, а ризики, які існували на момент обрання запобіжного заходу, не зменшилися та продовжують існувати надалі. Зокрема прокурор вказує, що під тиском призначеного ОСОБА_7 покарання у виді реального позбавлення волі, може вчинити втечу та переховуватись, що в подальшому не дасть можливість провести апеляційний розгляд в розумні строки та унеможливить виконання вироку, оскільки останній, не має міцних соціальних зав`язків, не одружений, не працює, не має постійного джерела доходу, на утриманні дітей чи інших утриманців не має.

Про існування ризику втечі та переховування від суду свідчить і попередня процесуальна поведінка обвинуваченого, оскільки під час досудового розслідування він переховувався від органів слідства, в зв`язку з чим оголошувався в розшук.

Також існує ризик, що він може вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки встановлено, що хоч він вважається раніше не судимий, однак вчинив умисні кримінальні правопорушення із застосуванням насильства, що свідчить про можливість вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, існує ризик незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, які можуть бути допитані в ході апеляційного розгляду скарг, оскільки він, будучи ознайомлений під час виконання вимог ст. 290 КПК України та судового розгляду з їхніми показаннями та місцем проживання, з метою зміни їхніх показань в сторону покращення свого становища може впливати на них шляхом умовляння, погроз чи підкупу.

Зміна запобіжного заходу ОСОБА_7 на будь-який інший, враховуючи вказані ризики, не зможе забезпечити його належної процесуальної поведінки.

Позиції учасників судового провадження щодо поданого клопотання

Прокурор в судовому засіданні підтримав клопотання прокурора та просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченому на 60 днів, оскільки обставини, які були підставою для застосування до обвинуваченого запобіжного заходу не зникли, ризики, якими керувався суд при обранні запобіжного заходу обвинуваченому не зменшилися.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_9 у судовому засіданні не погодилися з клопотанням прокурора, просили застосувати стосовно обвинуваченого більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 та його захисник ОСОБА_8 в судовому засіданні заперечували щодо задоволення клопотання прокурора.

Заслухавши учасників судового провадження щодо клопотання прокурора та доцільності продовження тримання обвинуваченого ОСОБА_7 під вартою, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи клопотання, колегія суддів дійшла висновку про задоволення клопотання прокурора з наступних підстав.

Мотиви суду

Відповідно до частин 1-3 статті 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Положеннями статті 199 КПК України визначено порядок продовження строку тримання під вартою та визначено, що під час розгляду клопотання про продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою. Слідчий суддя, суд зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор не доведе, що обставини, зазначені у частині третій статті 199 КПК України, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Ухвалою Хмельницького апеляційного суду від 16 липня 2025 року продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 до 13 вересня 2025 року включно. Апеляційний розгляд не завершено до закінчення дії запобіжного заходу.

Прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 , обґрунтовуючи його тим, що він обвинувачуються у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, оскаржуваним вироком йому призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі, через що обвинувачений може переховуватися від суду, не виконувати покладені на нього процесуальні обов`язки, залишити місце проживання, вчиняти інші кримінальні правопорушення, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Відповідно до частини 5 статті 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так, при застосуванні до підозрюваного, обвинуваченого запобіжного заходу, пов`язаного з обмеженням волі людини, слідчий суддя, суд має враховувати положення статті 5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є зокрема, ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя.

При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний, соціальний стан особи, її зв`язками з державою, у якій її переслідують та міжнародними контактами.

Відповідно до рішення Європейського Суду з прав людини від 24.07.2003 року по справі «Смирнов проти Росії», наявність підстав для утримання під вартою повинна бути оцінена по кожній конкретній справі з урахуванням всіх обставин справи. Довготривале утримання під вартою може бути виправданим лише при наявності конкретних ознак того, що цього вимагають інтереси суспільства, які незважаючи на наявність презумпції невинуватості, перевищують інтереси забезпечення поваги до свободи.

Відтак, вирішуючи питання наявності ризиків стосовно обвинуваченого ОСОБА_7 , з огляду на тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому у випадку набрання вироком законної сили, колегія суддів вважає реальними ризики, передбачені статтею 177 КПК України, тобто можливість переховуватися від суду, з метою уникнення покарання.

Окрім того, колегія суддів бере до уваги, що обвинувачений ОСОБА_7 є раніше не судимою особою, однак не одружений та офіційно не працює, немає постійного джерела доходу, що вказує на відсутність міцних соціальних зв`язків.

Таким чином, апеляційним судом встановлено, що викладені вище обставини свідчать про існування ризиків переховування обвинуваченого від суду з метою уникнення покарання та вчинення іншого кримінального правопорушення, зокрема з метою отримання засобів для проживання.

Найбільш вагомими факторами при оцінці ризику переховування є дані про особистість підозрюваного, обвинуваченого, адже саме за їх сукупного аналізу можна скласти уявлення про те, наскільки вагомою є вірогідність недобросовісної поведінки особи. З цього приводу Європейський суд зазначав, що ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Becciev v. Moldova («Бекчиєв проти Молдови») § 58).

Зважаючи на наближення завершення терміну тримання під вартою ОСОБА_7 (13 вересня 2025 року), враховуючи, що передбачені статтею 177 КПК України та доведені прокурором ризики не зменшилися й продовжують існувати, апеляційний розгляд не завершений, колегія суддів дійшла висновку про доцільність продовження строку запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_7 і лише такий винятковий запобіжний захід, як тримання під вартою, на відміну від домашнього арешту чи іншого більш м`якого запобіжного заходу, здатний забезпечити виконання обвинуваченим його процесуальних обов`язків у повній мірі.

Тож, колегія суддів вважає клопотання прокурора обґрунтованим та підлягаючим задоволенню, обвинуваченому ОСОБА_7 необхідно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів до 26 жовтня 2025 року включно, без визначення розміру застави на підставі пункту 2 частини 4 статті 183 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 331, 404, 405 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Клопотання прокурора Шепетівської окружної прокуратури задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_7 на 60 днів до 26 жовтня 2025 року включно.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3