Справа № 523/1702/25
Провадження №1-кп/523/1023/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14 травня 2025 року м.Одеса

Пересипський (Суворовський) районний суд міста Одеси у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора Суворовської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_3

обвинуваченого (підсудного) ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №0000100 від 22.01.2025 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Велика Балка Біляївського району Одеської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, офіційно не одруженого і непрацевлаштованого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , не маючого судимості в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Підсудний ОСОБА_4 , достовірно знаючи про військову агресію рф та впровадження на території України воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24.02.2022 року №64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» і затвердженого Законом України від 24.02.2022 року №2102-ІХ «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», дію якого неодноразово продовжено відповідними Указами Президента України, затверджених законами України, зокрема Указом Президента України від 28.10.2024 №740/2024, затвердженого Законом України від 29.10.2024 №4024-ІХ, строк дії якого продовжено з 05:30 годин 10.11.2024 строком на 90 діб, вчинив умисне, корисливе кримінальне правопорушення за наступних обставин.

14.01.2025 року, приблизно о 16:03 годині, підсудний ОСОБА_4 , перебуваючи в приміщенні магазину «EVA» №436 по проспекту Князя Володимира Великого 73 в м.Одесі, маючи кримінально-протиправний умисел на таємне заволодіння чужим майном, діючи умисно і в умовах воєнного стану, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переконавшись у відсутності уваги за його діями з боку сторонніх осіб, з корисливих мотивів і з метою особистого збагачення, шляхом вільного доступу таємно викрав з торгівельної вітрини належну ТОВ «РУШ» жіночу туалетну воду марки «Moshino Toy 2», об`ємом 100мл, вартістю 3839 гривень, заволодівши якою вказаний підсудний оминувши касову зону магазину і не розрахувавшись за означений товар з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд і спричинивши таким чином зазначеному ТОВ матеріальну шкоду у наведеному розмірі.

Представник потерпілого ТОВ «РУШ» ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце судового розгляду, в судове засідання не з`явився, подавши до суду заяву щодо розгляду кримінального провадження без його участі, у зв`язку з чим, суд з урахуванням позиції інших присутніх учасників процесу та з метою дотримання розумності строків судового розгляду, вирішив здійснити розгляд об`єднаного кримінального провадження за відсутністю означеного представника потерпілого.

Підсудний ОСОБА_4 повністю визнав свою провину в обсязі висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні, а будучи допитаним в судовому засіданні, пояснив суду про час, місце, спосіб та мотиви вчиненого ним при вказаних вище обставинах, не оспорюючи при цьому докази, які містяться у матеріалах досудового розслідування та фактичні обставини скоєного кримінального правопорушення.

Так, підсудний ОСОБА_4 під час допиту пояснив, що дійсно за викладених в обвинувальному акті обставинах, він будучи обізнаним про введення в Україні воєнного стану в зв`язку з військовою агресією рф, вчинив крадіжку належної ТОВ «РУШ» жіночої туалетної води, яку сховавши у своєму одязі і оминувши касову зону магазину, не розрахувавшись за цей товар, виніс її з приміщення магазину і в подальшому подарував своїй співмешканці. Назва туалетної води, її об`єм і вартість, ним не оспорюються.

Шкодує про скоєне, але протягом минулого часу з моменту вчинення інкримінованого діяння і по день розгляду справи в суді, завданий ТОВ «РУШ» матеріальний збиток, він не відшкодував. Просить суворо не карати і надати йому шанс, обіцяє такого більше не вчиняти. Має плани на майбутнє працевлаштуватися, займатися вихованням своєї дитини і відшкодувати спричинений ТОВ «РУШ» матеріальний збиток протягом найближчого часу (10 днів).

Згідно з ч.3 ст.349 КПК України, суд за результатами попереднього обговорення з учасниками судового провадження змісту цієї норми закону та наслідків її застосування, визнав недоцільним за клопотанням прокурора дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому, з`ясувавши, що учасники провадження правильно розуміють зміст цих положень закону, а також роз`яснивши їм про відсутність права оскарження фактичних обставин кримінального провадження в апеляційному порядку, суд упевнився в добровільності та істинності їх позиції.

За наведених підстав, суд вважає, що винність підсудного ОСОБА_4 у вчиненні ним кримінального правопорушення, фактичні обставини якого ним та ніким із учасників процесу не оспорюються, об`єктивно та повністю підтверджуються наявними у матеріалах досудового розслідування доказами, дослідження яких не здійснювалось, відповідно до ч.3 ст.349 КПК України.

Приймаючи до уваги наведені обставини та отримавши покази підсудного ОСОБА_4 , судом беззаперечно встановлено, що вказаний підсудний своїми умисними діями скоїв таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а відтак його дії вірно кваліфіковані стороною обвинувачення за ч.4 ст.185 КК України.

З огляду на ч.4 ст.185 КК України, кримінальна відповідальність за цією нормою настає за скоєння таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого у великих розмірах чи в умовах воєнного або надзвичайного стану, що карається позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.65, ч.2 ст.50 КК України, особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень, та при призначенні покарання суду слід врахувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, а також слід виходити з того, що покарання має бути призначене відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу й у межах санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, яке передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення та має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Внаслідок означених вимог закону, при призначенні покарання підсудному ОСОБА_4 у розглядуваному кримінальному провадженні, суд приймає до уваги характер, обставини і тяжкість вчиненого ним кримінально-протиправного діяння, його корисливу спрямованість і суспільну небезпечність інкримінованого кримінального правопорушення, яке в силу ст.12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів проти власності, що мало місце під час дії воєнного стану в Державі та військової агресії рф проти України, а також судом ураховується невідшкодування підсудним завданого ТОВ «РУШ» матеріального збитку та у певній мірі викладена у відповідній заяві позиція його представника з приводу призначення покарання, характеризуючі дані вказаного підсудного і стан його здоров`я.

Так, з матеріалів судового провадження вбачається, що підсудний ОСОБА_4 не має судимості в силу ст.89 КК України, але раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення, зокрема, аналогічних корисливих злочинів; свою провину в обсязі висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні визнав повністю і надав під час допиту в суді визнавальні покази; забезпечений місцем реєстрації в Одеській області та проживає в м.Одесі, де характеризується посередньо; на обліку в КНП «Одеський обласний медичний центр психічного здоров`я» ООР та КНП «Міський психіатричний диспансер» ОМР не перебуває, але (зі слів) страждає певними захворюваннями (ВІЛ, гепатит В); офіційно неодружений, але зі слів має малолітню дитину 2019 року народження; не працевлаштований і (зі слів) на обліку в центрі зайнятості не значиться

Сукупність наведеного свідчить про певну схильність підсудного ОСОБА_4 до кримінально-протиправної поведінки, про відсутність критичного ставлення до своєї поведінки і осуду вчиненого, про нехтування правилами законослухняної поведінки в суспільстві та його небажання займатися суспільно-корисною працею під час дії воєнного стану в Державі, що одночасно обумовлює можливість його виправлення і недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень в умовах суспільства, з обов`язковим застосування соціально-виховних і наглядових заходів.

Згідно з п.4 ч.1 ст.91 КПК України обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою для закриття кримінального провадження, підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, а згідно зі ст.92 цього ж Кодексу, обов`язок доказування перелічених обставин покладається на слідчого, прокурора та в установлених цим Кодексом випадках, на потерпілого.

Разом із тим та згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні, органом досудового розслідування, в якості обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , визначено щире каяття.

Проте, з такою позицією органу досудового розслідування, суд не може погодитись, оскільки в судовому засіданні встановлено, що підсудний ОСОБА_4 , незважаючи на визнання своєї провини та перебування на волі, протягом досудового розслідування і судового розгляду кримінального провадження, з часу вчинення інкримінованого діяння (впродовж майже 4 місяців) заподіяний ТОВ «РУШ» матеріальний збиток не відшкодував.

За правовими висновками Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (постанови від 22.03.2018 року у справі №759/7784/15-к, від 09.10.2018 року у справі №51-275км17), щире каяття особи передбачає, окрім визнання фактів вчинення злочинів, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у скоєному, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, у бажані виправити наслідки вчиненого та готовності нести відповідальність за скоєне.

Втім, відомості, які б доводили факт щирого каяття підсудного ОСОБА_4 , мали знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження та надані до суду під час судового розгляду, але відповідних доказів на підтвердження відшкодування вказаним підсудним або принаймні у намаганні відшкодувати завданий ТОВ «РУШ» матеріальний збиток, протягом розгляду кримінального провадження сторонами процесу суду не надано і матеріали судової справи таких даних не містять.

Отже, за приписами ст.ст.66, 67 КК України, до обставин, що пом`якшують покарання підсудного ОСОБА_4 , суд відносить визнання ним своєї провини в обсязі висунутого обвинувачення у кримінальному провадженні, а обставин, що обтяжують покарання вказаного підсудного, як визначено у обвинувальному акті та з чим також погоджується й суд, не встановлено.

Положення ч.ч.1, 3 ст.75 КК України встановлюють, що якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене ч.3 ст.127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням, у разі не вчинення останнім протягом визначеного іспитового строку нового кримінального правопорушення і виконання покладених на нього обов`язків.

На підставі сукупності викладеного, дотримуючись принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації покарання у розглядуваному кримінальному провадженні, приймаючи до уваги досліджені під час судового розгляду обставини інкримінованого підсудному ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його характер, корисливу спрямованість і ступінь тяжкості, наявність пом`якшуючих і відсутність обтяжуючих покарання обставин, наведені вище характеризуючі особу підсудного дані, комплексність яких обумовлюють можливість його виправлення в умовах суспільства із застосуванням обов`язкових соціально-виховних і наглядових заходів, суд у контексті ст.ст.50, 65 КК України погоджується з висловленою під час судових дебатів пропозицією прокурора з цього приводу і доходить висновку про те, що обґрунтованим і достатнім для виправлення вказаного підсудного та недопущення вчинення ним нових кримінальних правопорушень уявляється доцільність призначення підсудному покарання у виді позбавлення волі в межах санкції, визначеної у ч.4 ст.185 КК, із застосуванням інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням в порядку ст.75 означеного Кодексу та з покладенням на підсудного низки обов`язків, передбачених ст.76 цього ж Кодексу.

Питання щодо долі речових доказів у кримінальному провадженні, суд вирішує в порядку ст.100 КПК України.

Керуючись ст.ст.100, ч.3 ст.349, ст.ст.369-371, 373-374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.4 ст.185 КК України, призначивши покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст.75, ч.ч.1, 3 ст.76 КК України, звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на 2 (два) роки, якщо протягом визначеного іспитового строку зазначена особа не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації; працевлаштуватися або за направленням уповноваженого органу з питань пробації звернутися до органів державної служби зайнятості для реєстрації як безробітного та працевлаштуватися, якщо йому буде запропоновано відповідну посаду (роботу); виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Відповідно до ч.4 ст.76 КК України, ст.163 Кримінально-виконавчого кодексу України, виконання вироку в частині призначеного покарання та нагляд за засудженим ОСОБА_4 , покласти на Пересипський районний відділ філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Згідно зі ст.100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні п`ять відеозаписів з камер спостереження магазину «EVA» №436 ТОВ «РУШ» за 14.01.2025, які містяться на цифровому носій ДВД-диску та перебувають в матеріалах досудового розслідування, - залишити зберігати в означених матеріалах.

Копії вироку вручити під розписку прокуророві та ОСОБА_4 , надати для відома іншим заінтересованим особам, а також направити для виконання до Пересипського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» в Одеській області Міністерства юстиції України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку апеляційного оскарження та подання апеляції через Пересипський районний суд міста Одеси до Одеського апеляційного суду, протягом 30 днів з дня проголошення.

Головуючий - суддя: ОСОБА_1