Номер провадження: 11-кп/813/1742/25
Справа № 492/220/25
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 липня 2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретар судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 на вирок Арцизького районного суду Одеської області від 26 березня 2025 року, у кримінальному провадженні № 0001261, внесеному до ЄРДР 26 липня 2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Павлівка Арцизького району Одеської області, громадянина України, одруженого, маючого трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-3 КК України,-

установив:

Зміст оскарженого судового рішення та встановлені судом першої інстанції обставини.

Зазначеним вироком суду ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого статтею 366-3 КК України, та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі дві тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок.

Запобіжний захід ОСОБА_7 у вигляді цілодобового домашнього арешту продовжено до набрання вироком законної сили на тих самих умовах, що визначені в ухвалі слідчого судді Київського районного суду міста Одеса від 04 лютого 2025 року.

Відповідно до вироку суду першої інстанції, 16 лютого 2024 року о 00 год. 00 хв., більш точного часу в ході судового розгляду встановити не представилося можливим, ОСОБА_7 , перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 , будучи наказом № 1560 о/с від 15 листопада 2023 року начальника Головного управління Національної поліції в Одеській області, на підставі наказу № 2859 від 10 листопада 2023 року Головного управління Національної поліції в Одеській області звільненим з посади поліцейського відділення № 1 взводу № 2 роти № 2 батальйону конвойної служби Головного управління Національної поліції в Одеській області, яка відноситься до суб`єктів декларування відповідно до підпункту «з» пункту 1 частини 1 статті 3 Закону України «Про запобігання корупції» та на якого поширюється дія вказаного закону, будучи належним чином попередженим щодо необхідності своєчасного подання відповідної декларації особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування, яка припинила відповідну діяльність, шляхом заповнення відповідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції за встановленою формою протягом 30 календарних днів з дня звільнення, маючи реальну та об`єктивну можливість, а також всі технічні умови своєчасно заповнити та подати таку декларацію, діючи умисно, не подав декларацію особи, уповноваженої на виконання функцій держави або місцевого самоврядування у період з 15 листопада 2023 року по 16 грудня 2023 року до 00 год. 00 хв., чим порушив вимоги частини 2 статті 45 Закону України «Про запобігання корупції», внаслідок чого Національне агентство з питань запобігання корупції направило йому відповідне повідомлення з вимогою протягом 10 днів з дня отримання повідомлення подати вказану декларацію згідно з вимогами статті 51-2 Закону України «Про запобігання корупції».

ОСОБА_7 , після отримання 06 лютого 2024 року вказаного повідомлення, яке було Національним агентством з питань запобігання корупції йому направлено поштовим зв`язком за відомим місцем його реєстрації за адресою: АДРЕСА_1 , будучи зобов`язаним подати вказану декларацію протягом 10 днів з дня отримання повідомлення, не подав її у строк до 00 год. 00 хв. 16 лютого 2024 року.

Таким чином, ОСОБА_7 , достовірно знаючи про обов`язковість подання ним декларації особи, яка припиняє діяльність, пов`язану з виконанням функцій держави, за період, не охоплений раніше поданими деклараціями, шляхом реєстрації та внесення необхідних відомостей на офіційному веб-сайті Національного агентства з питань запобігання корупції, не пізніше 30 днів з дня припинення діяльності, а саме при звільненні 15 листопада 2023 року з посади поліцейського відділення № 1 взводу № 2 роти № 2 батальйону конвойної служби Головного управління національної поліції в Одеській області, дану декларацію до Єдиного державного реєстру декларацій осіб, у період з 15 листопада 2023 року по 09 липня 2024 року, коли був затверджений обґрунтований висновок Національного агентства з питань запобігання корупції про виявлення в його діях ознак правопорушення, пов`язаного з корупцією, умисно не подав, хоча мав реальну можливість її подати, перебуваючи за місцем проживання, а саме за адресою: АДРЕСА_1 , та був повідомлений про необхідність її подання у встановленому Законом України «Про запобігання корупції» порядку.

Вимоги апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого та правильність кваліфікації його дій, вказує на те, що вирок суду підлягає скасуванню в частині призначеного покарання у зв`язку з неправильним застосуванням судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність.

В обґрунтування своїх доводів вказує, що суд першої інстанції при призначені покарання залишив поза увагою, що санкція ст. 366-3 КК України передбачає обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю.

На підставі викладеного прокурор просить скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 за статтею 366-3 КК України призначити покарання у виді штрафу у розмірі дві тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права обіймати посади в органах держаної влади та органах місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Позиція учасників судового розгляду.

Прокурор ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримав апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 , просив її задовольнити, а вирок суду в частині призначеного покарання скасувати та ухвалити новий вирок у цій частині.

У судовому засіданні обвинувачений не заперечував проти апеляційної скарги прокурора.

Мотиви апеляційного суду.

Відповідно до положень статей 7, 9 КПК України зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження. Під час кримінального провадження суд зобов`язаний неухильно додержуватися вимог Конституції України, КПК України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства, практики Європейського суду з прав людини.

Згідно з вимогами ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. Законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до ст. 94 КПК України. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Частиною 1 ст. 404 КПК України передбачено, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно з положеннями ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Оскільки судовий розгляд судом першої інстанції був проведений у порядку ч. 3 ст. 349 КПК України, а в апеляційній скарзі не оспорюються фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення, встановлені судом першої інстанції, доведеність вини та правильність кваліфікації дій обвинуваченого, апеляційний суд не переглядає оскаржений вирок у цій частині.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про неправильне застосування судом першої інстанції закону України про кримінальну відповідальність, а саме не застосування додаткового покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років, яке є обов`язковим у санкції ст. 366-3 КК України, апеляційний суд вважає їх обґрунтованими, з огляду на таке.

Положеннями ст. 50 КК України встановлено, що покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 65 КК України суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу.

За змістом ст. 55 КК України позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю застосовується як додаткове покарання у тих випадках, коли вчинення кримінального правопорушення було пов`язане з посадою засудженого або із заняттям ним певною діяльністю.

Якщо додаткове покарання безпосередньо передбачене у санкції статті Особливої частини КК України, то порядок його призначення залежить від особливостей конструкції цієї санкції. У випадку, коли додаткове покарання передбачається як обов`язкове до призначення, то це вже вирішено самим законодавцем, який, створюючи таку санкцію, тим самим покладає на суд обов`язок призначити додаткове покарання. При застосуванні таких санкцій відмова від призначення обов`язкового додаткового покарання можлива лише за наявності підстав, передбачених ч. 2 ст. 69 КК України.

Зазначена позиція апеляційного суду узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Другої судової палати ККС ВС від 16.02.2023 року у справі № 748/479/20.

Так, санкцією ст.366 КК України, окрім основних видів покарання у виді: штрафу, громадських робіт, обмеження волі, передбачено й обов`язкове додаткове покарання у виді позбавлення права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років. Тобто, питання про необхідність призначення додаткового покарання вирішено у самій санкції статті, а тому суд зобов`язаний його призначити.

Як вбачається із резолютивної частини вироку, районний суд призначив ОСОБА_7

лише основне покарання у виді штрафу, без призначення обов`язкового додаткового покарання. Також у мотивувальній частині оскаржуваного вироку відсутня згадка про додаткове покарання, натомість, зазначено, що підстав для застосування до обвинуваченого дії статті 69 КК України суд не вбачає.

Тому доводи прокурора щодо неправильного застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, є слушними, а тому вирок суду першої інстанції, на підставі п. 4 ч. 1 ст. 409, п.1 ч.1 ст.413 КПК України, в частині призначеного обвинуваченому покарання підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом за правилами ст. 420 КПК України у цій частині нового вироку.

З урахуванням встановлених апеляційним судом обставин, колегія суддів вважає за необхідне задовольнити апеляційну скаргу прокурора, скасувати вирок в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок.

Керуючись 376,404,405,407,409,419,424,532, 615 КПК України, апеляційний суд,-

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Болградської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Арцизького районного суду Одеської області від 26 березня 2025 року у кримінальному провадженні № 0001261, внесеному до ЄРДР 26 липня 2024 року, щодо ОСОБА_7 , за статтею 366-3 КК України, - скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити в цій частині новий вирок, яким:

ОСОБА_7 вважати засудженим за статтею 366-3 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі дві тисячі п`ятсот неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 42500 (сорок дві тисячі п`ятсот) гривень 00 копійок, з позбавленням права обіймати посади в органах держаної влади та органах місцевого самоврядування строком на 1 (один) рік.

В іншій частині вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання ним законної сили.

Копія вироку негайно після його проголошення вручити засудженому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати її в суді.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4