Провадження №1-кс/712/4156/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 вересня 2025 року Слідчий суддя Соснівського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , захисника ОСОБА_4 , власника майна ОСОБА_5 , розглянувши в відкритому судовому засіданні в залі суду м. Черкаси клопотання винесене у кримінальному провадженні № 0000103 від 05.09.2024 року за ч. 4 ст. 190 КК України, прокурором Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 про арешт майна,

В С Т А Н О В И В:

Прокурор Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 , звернувся до суду із клопотанням про арешт майна, посилаючись на те, що 05.09.2024 до Черкаської окружної прокуратури надійшло колективне звернення жителів будинку АДРЕСА_1 щодо можливого заволодіння групою осіб шахрайським шляхом квартири АДРЕСА_2 , що належала на праві приватної власності ОСОБА_7 .

В подальшому відомості були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000103 05.09.2024 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України та матеріали досудового розслідування перебувають у провадженні СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області.

В ході досудового розслідування допитані в якості свідків жителі будинку АДРЕСА_1 вказали, що на їх думку квартирою АДРЕСА_2 , яка належала ОСОБА_7 заволоділи в шахрайський спосіб.

ОСОБА_7 є близькою подругою та сусідкою ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , її чоловік давно помер, дітей від шлюбу подружжя не мало. Сестра і племінниця проживають в росії. ОСОБА_7 померла раптово, по дорозі в магазин. Похованням займався ОСОБА_11 , який ніколи не мав ніякого відношення до померлої, та і остання за життя повідомляла подругам, що не давала ніяких заповітів чи розпоряджень з приводу уповноваження ОСОБА_11 займатись її похованням та передачі у власність квартири. Через рік після смерті ОСОБА_7 сусідам стало відомо, що квартира переоформлена на дружину ОСОБА_11 ОСОБА_12 ніби на підставі заповіту. З квартири були вивезені усі меблі, і сусіди підозрюють, що її хочуть продати.

Відповідно до витягу з ДРРПнНМ №393655056 встановлено, що 14.08.2024 приватним нотаріусом ОСОБА_13 було здійснено реєстрацію права власності за ОСОБА_12 на підставі свідоцтва про право на спадщину.

Приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Черкаської області ОСОБА_13 повідомлено, що нею були внесені відомості до ДРРПнНМ на підставі рішення Черкаського районного суду.

Відповідно до даних ДРРПнНМ № 400412406 ОСОБА_12 16.10.2024 відчужила на користь ОСОБА_14 квартиру АДРЕСА_2 за 1 345 000,00 грн.

Відповідно до Єдиного реєстру судових рішень встановлено, що рішенням у справі №707/1216/24 від 26.06.2024 Черкаським районним судом м.Черкаси задоволено заяву ОСОБА_12 про встановлення факту її проживання з спадкодавцем ОСОБА_7 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_1 , однією сім`єю в період часу не менше як п`ять років, починаючи з осені 2015 року до часу відкриття спадщини, 19.09.2023. Відповідно до тексту вказаного рішення, суду були надані письмові докази проживання ОСОБА_7 разом із ОСОБА_12 в АДРЕСА_3 , зокрема акт, складений Мошнівською сільською радою про встановлення факту проживання однією сім`єю.

Допитаний за обставинами справи ОСОБА_15 вказав, що ОСОБА_7 ніколи не полишала свого помешкання, спілкувалась тільки із сусідами, з якими підтримувала дружні стосунки, та далеко від дому не відлучалась.

Вказаний факт підтверджується показами сусідів, та фактичними даними, отриманими в ході розслідування, відповідно до яких встановлено, що 19.09.2023 ОСОБА_7 вийшла з свого будинку до магазину за продуктами, де їй стало погано, після чого перехожими було викликано швидку медичну допомогу, після чого ОСОБА_7 було доставлено до КНП «Третя Черкаська міська лікарня швидкої медичної допомоги», де вона померла. Оскільки після її смерті в даних медичної картки ОСОБА_7 не значилось контактних даних родичів, лікарі переглянути її телефонні дзвінки та зателефонували одному із абонентів, з ким вона розмовляла, цим абонентом виявився ОСОБА_11 , який забрав тіло із моргу та забезпечив поховання, оформивши документи на свою дружину ОСОБА_12 .

В подальшому, ОСОБА_12 звернулась до Черкаського районного суду із позовною заявою про визнання факту проживання однією сім`єю як онука та бабуся із ОСОБА_7 , надаючи суду завідомо неправдиві документи, що нібито ОСОБА_7 протягом останніх п`яти років, починаючи з осені 2015 року по 19 вересня 2023 року, спільно із ОСОБА_12 в її домоволодінні за адресою: АДРЕСА_3 . На підтвердження цього, суду було надано акт підписаний трьома невідомими особами, без зазначення їх місць проживання та інших даних, які б підтверджували їх особи та яке відношення вони мали до ОСОБА_12 та ОСОБА_7 . Вказаний акт був засвідчений старостою Мошнівської сільської ради ОСОБА_16 . В подальшому суду були надані заява від ОСОБА_12 з прохання розглянути заяву про встановлення факту проживання однією сім`єю без її участі та від Мошнівської сільської ради про те, що проти задоволення позовних вимог сільська рада не заперечує, погоджуючись із ними.

Однак факти, викладені в судовому рішенні Черкаського районного суду про встановлення факт проживання однією сім`єю ОСОБА_12 та ОСОБА_7 суперечать показам допитаних свідків.

Відповідно до протоколу допиту свідка ОСОБА_15 , ОСОБА_7 користувалась у спілкуванні номером мобільного телефону НОМЕР_1 . Отримання такої інформації як інформація про телефонні з`єднання з прив`язкою до базових станцій дасть можливість установити дійсне місцеперебування ОСОБА_7 протягом останніх років її життя та спростувати дані, надані Черкаському районному суду щодо її сумісного проживання з ОСОБА_12 за адресою: АДРЕСА_3 .

Аналізом телефонних з`єднань абонентського номеру НОМЕР_1 , яким користувалась ОСОБА_7 встановлено, що остання не покидала радіус дії телефонного покриття м. Черкаси. Те ж саме підтверджується і даними, отриманими в ході дослідження виписки за банківськими рахунками ОСОБА_7 , яка розраховувалась за придбання товарів та послуг виключно в межах м. Черкаси.

Крім цього, в ході проведених негласних слідчих розшукових дій встановлено, що у ОСОБА_12 не було потрібних зв`язків, щоб оформити необхідний акт, що засвідчує факт проживання разом із ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_3 , а тому вона звернулась за допомогою до свого знайомого ОСОБА_17 .

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/8025/25 був наданий дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 .

19.06.2025 року в період часу з 07 год. 23 хв. по 11 год. 11 хв. на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2025 справа №712/8025/25, проведено обшук за адресою АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung A41 з прозорою накладкою та сім картою (Київстар); мобільний телефон з сім картою Nokia C6 (Київстар) та чорним чохлом; мобільний телефон Samsung Galaxy A51 з сім картою (Київстар) та накладкою сірого кольору, що вилучено на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2025 справа №712/8025/25, проведено обшук за адресою АДРЕСА_4 .

Оглядом вилучено у ОСОБА_17 мобільного телефону встановлено, що він надавав безпосередню допомогу у створенні завідомо неправдивих документів, а саме акту про проживання однією сім`єю як онуки та бабусі ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , який в подальшому був поданий до Черкаського районного суду, на опираючись на який судом було задоволено позовні вимоги ОСОБА_12 щодо встановлення факту проживання однією сім`єю, що в свою чергу створило правові наслідки вступу в спадщину та оформлення права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Оскільки вищевказана квартира є об`єктом злочинного посягання,у відповідності до ст. 98 КПК України вона є речовим доказом в даному кримінальному провадженні.

Наразі квартира була відчужена ОСОБА_12 добросовісному набувачеві ОСОБА_14 , яка є третьої особою в даному кримінальному провадженні.

У зв`язку з вищевикладеним, на даному етапі досудового розслідування з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, виникла необхідність в накладенні на нього арешту, так як незастосування зазначеного засобу забезпечення кримінального провадження, може призвести до втрати речових доказів, що може суттєво перешкодити кримінальному провадженню, тому звернувся до суду з відповідним клопотанням.

В судовому засіданні прокурор клопотання підтримав та просив суд його задовольнити.

Власник майна (добросовісний набувач) ОСОБА_14 та її адвокат в судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечували, та просили відмовити в даному клопотанні.

Слідчий суддя, заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання та кримінального провадження, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини, які регулюються нормами кримінально-процесуального законодавства.

В судовому засіданні встановлено, що в провадженні СВ Черкаського районного управління поліції ГУНП в Черкаській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000103 внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.09.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси у справі № 712/8025/25 був наданий дозвіл на проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_4 .

19.06.2025 року в період часу з 07 год. 23 хв. по 11 год. 11 хв. на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2025 справа №712/8025/25, проведено обшук за адресою АДРЕСА_4 , в ході якого виявлено та вилучено: мобільний телефон Samsung A41 з прозорою накладкою та сім картою (Київстар); мобільний телефон з сім картою Nokia C6 (Київстар) та чорним чохлом; мобільний телефон Samsung Galaxy A51 з сім картою (Київстар) та накладкою сірого кольору, що вилучено на підставі ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 12.06.2025 справа №712/8025/25, проведено обшук за адресою АДРЕСА_4 .

Оглядом вилучено у ОСОБА_17 мобільного телефону встановлено, що він надавав безпосередню допомогу у створенні завідомо неправдивих документів, а саме акту про проживання однією сім`єю як онуки та бабусі ОСОБА_7 та ОСОБА_12 , який в подальшому був поданий до Черкаського районного суду, на опираючись на який судом було задоволено позовні вимоги ОСОБА_12 щодо встановлення факту проживання однією сім`єю, що в свою чергу створило правові наслідки вступу в спадщину та оформлення права власності на квартиру за адресою: АДРЕСА_1 .

Постановою слідчого від 23 серпня 2025 року спірна квартира АДРЕСА_2 власником якої являється ОСОБА_14 , визнана речовим доказом по справі.

Статтею 131 КПК України передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження визначено арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно із ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Прокурор в своєму клопотанні вказує на те, щона даному етапі досудового розслідування з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження вилученого майна, виникла необхідність в накладенні на нього арешту, так як незастосування зазначеного засобу забезпечення кримінального провадження, може призвести до втрати речових доказів, що може суттєво перешкодити кримінальному провадженню.

Арештованим може бути майно, яким володіє, користується чи розпоряджається підозрюваний, обвинувачений, засуджений, треті особи, юридична особа, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру за рішенням, ухвалою суду, слідчого судді.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, заходи забезпечення кримінального провадження, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження. Крім того і відповідно зі спливом певного часу орган досудового розслідування має навести додаткові доводи в обґрунтування наявних ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у права особи в тому числі щодо позбавлення або обмеження права власності.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II).

Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).

Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», n. 50, Series A N 98).

Згідно ч. 1 ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Беручи до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, його класифікацію, а також пояснення учасників процесу, суд дійшов висновку, що необхідність в накладенні арешту на майно, що належить третій особі (добросовісний набувач), відсутня, оскільки жоден з ризиків, перелічених в ст. 170 КПК України, прокурором у клопотанні та у судовому засіданні не доведений.

Керуючись ст. ст. 40, 98, 100, 131- 132, 170-173, 303-309, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя

У Х В А Л И В:

Прокурору Черкаської окружної прокуратури ОСОБА_6 у задоволенні клопотання про арешт майна відмовити.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_18

Повний текст ухвали проголошено 08 вересня 2025 року о 12.00 год.