Справа № 215/3020/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 квітня 2025 року Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі: головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши в спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, за відсутності учасників судового провадження, обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000086 від 13.03.2025 щодо:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Ганнівка, Олександрійського району Кіровоградської області, громадянина України, маючого повну середню освіту, не працюючого, не одруженого, на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей не маючого, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуваючого, зареєстрованого та фактично мешкаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Обвинувачений ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок за наступних фактичних обставин.

11 березня 2025 року, приблизно о 17:30 годині ОСОБА_2 разом зі своїм товаришем ОСОБА_3 перебували біля будинку №17 по вул. Героїв Маріуполя в Тернівському районі м. Кривого Рогу та із малознайомим їм ОСОБА_4 . Вони спілкувалися з останнім з приводу неправомірних дій, а саме викрадення мобільного телефону брата ОСОБА_2 .

У ході розмови між ОСОБА_2 , ОСОБА_3 та ОСОБА_4 виник словесний конфлікт на ґрунті вказаного питання, який переріс у фізичну сутичку між ОСОБА_3 та ОСОБА_4 . Внаслідок штовханини ОСОБА_4 втратив рівновагу, впав на землю, вдарився об дерево та отримав тілесні ушкодження у вигляді садна обличчя. При цьому до ОСОБА_3 ОСОБА_4 претензій не висловлював і з письмовою заявою не звертався.

У цей час ОСОБА_2 , перебуваючи в емоційному стані обурення діями ОСОБА_4 , усвідомлюючи безпорадний стан останнього, раптово сформував прямий умисел на спричинення йому тілесних ушкоджень.

Реалізуючи свій умисел, ОСОБА_2 , перебуваючи біля будинку №17 по вул. Героїв Маріуполя в м. Кривому Розі, підійшов до лежачого на правому боці в безпорадному стані ОСОБА_4 та умисно наніс йому один удар ступнею правої ноги в ділянку лівого стегна.

Внаслідок цього потерпілому було заподіяно тілесне ушкодження у вигляді синця лівого стегна, що відповідно до висновку експерта №356 від 17.03.2025 року відноситься до легких тілесних ушкоджень, які мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6 днів (п.2.3.5 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6).

Умисні дії ОСОБА_2 кваліфіковано як кримінальний проступок, передбачений ч.1 ст. 125 КК України, за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Ухвалою Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.04.2025 постановлено розглянути даний обвинувальний акт у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Суд, вивчивши обвинувальний акт та додані матеріали кримінального провадження за №0000086 від 13.03.2025 вважає доведеним, що ОСОБА_2 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

Частиною 2 ст. 382 КПК України визначено, що суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акта.

Прокурором в обвинувальному акті зазначено, що оскільки підозрюваний ОСОБА_2 беззаперечно визнає свою винуватість та надав заяву, складену в присутності захисника про те, що він не оспорює встановлені в результаті досудового розслідування обставини і згоден з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні за його відсутності, тому відповідно до положень ст.ст. 381, 382 КПК України просить суд розглянути кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_2 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Обвинувачений ОСОБА_2 в присутності захисника ОСОБА_5 надав письмову заяву, в якій зазначає, що свою вину у вчиненні кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами вчинення кримінального правопорушення та згодний на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні, без судового розгляду в судовому засіданні.

Крім того, обвинуваченому роз`яснено зміст встановлених у результаті досудового розслідування обставин, а також те, що відповідно до ч. 2 ст. 302 КПК України у разі надання згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному порядку він буде позбавлений права оскаржувати вирок в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Органом досудового розслідування встановлено фактичні обставини вчинення кримінального правопорушення за ч. 1 ст. 125 КК України, як беззаперечно визнані обвинуваченим та підтверджуються належними та допустимими доказами, які досліджені судом.

Обґрунтованість обвинувачення повністю підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.

ОСОБА_2 в поданій заяві зазначені обставини не оспорює, згодний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, свою вину у вчиненні вказаного кримінального проступку беззаперечно визнає в повному обсязі, його позиція є добровільною та не є наслідком будь-якого примусу.

Потерпілий ОСОБА_4 подав до суду заяву про згоду із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права апеляційного оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, дійшов висновку, що під час розгляду обвинувального акту матеріалами провадження підтверджено обставини вчинення ОСОБА_2 кримінального проступку, дії обвинуваченого правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 125 КК України, його вина у вчиненні кримінального правопорушення доведена в повному обсязі.

Дослідивши у сукупності матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що ОСОБА_2 слід визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку за ч. 1 ст. 125 КК України за ознаками умисного легкого тілесного ушкодження.

При призначенні покарання обвинуваченому суд, відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком; особу ОСОБА_2 , який на обліках у лікарів психіатра та нарколога не перебуває та не перебував, не працює, не одружений, не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей.

Згідно зі ст. 66 КК України, пом`якшуючою його відповідальність обставиною, суд визнає щире каяття. Обставин, які обтяжують покарання, згідно зі ст.67 КК України не встановлено.

Відповідно до ст.ст. 50, 65 КК України покарання на меті має не тільки кару, а й виправлення засуджених; особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Виходячи з вказаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання має бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

На підставі вищевикладеного, відповідно до статей 50, 65 КК України суд, з урахуванням обставин та тяжкості скоєного кримінального правопорушення, особи обвинуваченого та встановлених судом обставин, які пом`якшують покарання, вважає необхідним призначити покарання ОСОБА_2 у вигляді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 гривень в межах санкції ч.1 ст. 125 КК України, яке, на думку суду, буде справедливим та достатнім для досягнення мети покарання.

Дане покарання, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчиненню ним нових кримінальних правопорушень.

Питання речових доказів необхідно вирішити відповідно до норм КПК України.

З матеріалів справи встановлено, що процесуальні витрати та витрати на залучення експерта у кримінальному провадженні відсутні.

Розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, збитки - відсутні.

Цивільний позов не заявлявся. Запобіжний захід не обирався.

Керуючись ст. 373-376, 381-382, 394 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_2 винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу у розмірі тридцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 (п`ятсот десять) гривень, на користь держави.

Матеріали кримінального провадження №0000086 від 13.03.2025 залишити при обвинувальному акті, з подальшим зберіганням у справі №215/3020/25, провадження №1-кп/215/627/25.

Копії вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного сулу через Тернівський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку, за виключенням підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини відповідно до положень ст.ст.381, 382 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя