Справа № 308/2559/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

23 травня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі головуючої судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в приміщенні Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000685 від 02.10.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Григорівка, Барвінківського району Харківської області, громадянина України, українця за національністю, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , військовослужбовця військової служби за мобілізацією, який на момент вчинення злочину перебував на посаді гранатометника 2 піхотного відділення 1 піхотного взводу 1 піхотної роти 1 піхотного батальйону військової частини НОМЕР_1 у званні солдат, раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190 КК України та ч.4 ст.190 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

У невстановлений час, перебуваючи на службі у військовій частині НОМЕР_1 , в АДРЕСА_3 у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство). Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із яким проходив службу у військовій часині НОМЕР_1 , та зловживаючи довірою останнього, розповів, що нібито має зв`язки серед керівного складу, після чого запропонував йому домовитись про кращі умови проходження служби ближче до місця проживання для ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також можливе подальше звільнення їх з військової служби за грошову винагороду в сумі 25 000 доларів США.

ОСОБА_6 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , звернувся до колишньої колеги ОСОБА_9 із проханням здійснити переказ грошових коштів на банківський картковий рахунок, належний ОСОБА_4 .

08.08.2024 ОСОБА_9 , будучи введеною в оману, не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_4 , вважаючи та будучи впевненою, що останній зможе вирішити питання про звільнення від військової служби ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , здійснила ряд переказів на банківську картку АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № НОМЕР_2 , належну ОСОБА_4 , а саме: о 11 годині 11 хвилин здійснила переказ грошових коштів на суму 25 175 гривень; о 16 годині 14 хвилин здійснила переказ грошових коштів на суму 151 050 гривень; о 16 годині 20 хвилин здійснила переказ грошових коштів на суму 70 490 гривень. Також, 08.08.2024 о 16 годині 24 хвилин здійснила переказ грошових коштів на суму 151 050 гривень на банківський рахунок АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № НОМЕР_3 . Отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 не виконав своєї обіцянки та припинив виходити на зв`язок, а своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману на загальну суму 397 765 грн.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.4 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), у великих розмірах, вчинене повторно.

Не зупинившись на вищевикладеному, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_6 ,, ІНФОРМАЦІЯ_2 , із яким проходив службу у військовій часині НОМЕР_1 , та зловживаючи довірою останнього, розповів що нібито має зв`язки серед керівного складу, після чого запропонував йому домовитись про кращі умови проходження служби ближче до місця проживання для ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також можливе подальше звільнення їх з військової служби за грошову винагороду в сумі 25 000 доларів США.

ОСОБА_7 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , звернувся до колишньої колеги ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , із проханням здійснити переказ грошових кошти на банківський картковий рахунок, належний ОСОБА_4 .

Так, 09.08.2024 ОСОБА_10 будучи введеною в оману, не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_4 , вважаючи та будучи впевненою, що останній зможе вирішити питання про звільнення від військової служби, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , о 13 годині 45 хвилин здійснила переказ грошових коштів в сумі 195120 гривень 51 копійка, на банківську картку АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № НОМЕР_4 , належну ОСОБА_4 . Отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 не виконав своєї обіцянки та припинив виходити на зв`язок, а своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману на загальну суму 195120 гривень.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно.

В подальшому, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із яким проходив службу у військовій часині НОМЕР_1 , та зловживаючи довірою останнього, розповів що нібито має зв`язки серед керівного складу, після чого запропонував йому домовитись про кращі умови проходження служби ближче до місця проживання для ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також можливе подальше звільнення їх з військової служби за грошову винагороду в сумі 25 000 доларів США.

ОСОБА_8 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , звернувся до колишньої колеги ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , із проханням здійснити переказ грошових кошти на банківський картковий рахунок, належний ОСОБА_4 .

Так, 09.08.2024 ОСОБА_11 , будучи введеною в оману, не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_4 , вважаючи та будучи впевненою, що останній зможе вирішити питання про звільнення від військової служби, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а саме о 13 годині 45 хвилин здійснила переказ грошових коштів на суму 195020 гривень на банківську картку АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № НОМЕР_3 , належну ОСОБА_4 .. Так отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 не виконав своєї обіцянки та припинив виходити на зв`язок, а своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману на загальну суму 195020 гривень.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно.

Також встановлено, що реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , із яким проходив службу у військовій часині НОМЕР_1 , та зловживаючи довірою останнього, розповів що нібито має зв`язки серед керівного складу, після чого запропонував йому домовитись про кращі умови проходження служби ближче до місця проживання для ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , а також можливе подальше звільнення їх з військової служби за грошову винагороду в сумі 25 000 доларів США.

ОСОБА_8 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , звернувся до колишнього колеги ОСОБА_12 , із проханням здійснити переказ грошових кошти на банківський картковий рахунок, належний ОСОБА_4 .

Так, 09.08.2024 ОСОБА_12 , будучи введеним в оману, не здогадуючись про протиправні наміри ОСОБА_4 , вважаючи та будучи впевненим, що останній зможе вирішити питання про звільнення від військової служби, ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , о 13 годині 21 хвилин здійснив переказ грошових коштів на суму 251451 гривень на банківську картку АТ КБ «ПРИВАТ БАНК» № НОМЕР_5 , належну ОСОБА_4 . Отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 не виконав своєї обіцянки, а та своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману на загальну суму 251 451 гривня.

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно.

Не зупинившись на вищевикладеному, реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, переслідуючи мету особистого збагачення, обміркувавши план злочинних дій, ОСОБА_4 звернувся до ОСОБА_13 , із яким проходив службу у військовій часині НОМЕР_1 , та зловживаючи довірою останнього, розповів що нібито має зв`язки серед керівного складу, після чого запропонував йому домовитись про кращі умови проходження служби ближче до місця проживання, а також можливе подальше звільнення з військової служби за грошову винагороду.

ОСОБА_13 , не знаючи про злочинні наміри ОСОБА_4 , та будучи введеним в оману, вважаючи та будучи впевненим, що останній зможе вирішити питання про звільнення його від військової служби, здійснив ряд переказів на банківські картки АТ КБ «ПРИВАТ БАНК», які належать ОСОБА_4 , а саме: 31.07.2024 о 19 годині 11 хвилин 44 секунди здійснив переказ грошових коштів на суму 60000 гривень на рахунок № НОМЕР_6 ; 31.07.2024 о 20 годині 09 хвилин 12 секунд здійснив переказ грошових коштів на суму 50050 гривень на рахунок № НОМЕР_2 ; 31.07.2024 о 20 годині 22 хвилини 58 секунд здійснив переказ грошових коштів на суму 56050 гривень на рахунок № НОМЕР_7 ; 01.08.2024 о 09 годині 49 хвилин 15 секунд здійснив переказ грошових коштів на суму 54050 гривень на рахунок № НОМЕР_2 ; 01.08.2024 о 09 годині 53 хвилин 00 секунд здійснив переказ грошових коштів на суму 70050 гривень на рахунок № НОМЕР_2 ; 03.08.2024 о 09 годині 25 хвилин 12 здійснив переказ грошових коштів на суму 10050 гривень на рахунок № НОМЕР_3 ;03.08.2024 о 14 годині 11 хвилин 33 секунд здійснив переказ грошових коштів на суму 40000 на рахунок № НОМЕР_3 ; 03.08.2024 о 17 годині 11 хвилин 59 секунд здійснив переказ грошових коштів на суму 10000 на рахунок № НОМЕР_3 . Отримавши грошові кошти, ОСОБА_4 не виконав своєї обіцянки та припинив виходити на зв`язок, а своїми умисними діями заволодів чужим майном шляхом обману на загальну суму 350250 гривень

Отже, ОСОБА_4 вчинив злочин, передбачений ч.3 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно.

Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом на підставі угоди про визнання винуватості.

Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення в судовому засіданні.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 Кримінального кодексу України, визнав повністю, підтвердивши обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованих йому органом досудового розслідування злочинів, викладених в обвинувальному актів. У вчиненому щиро кається. Заявлені до нього цивільні позови визнав.

Захисник адвокат ОСОБА_5 , не оспорюючи доведеність винуватості, просив призначити обвинуваченому покарання за ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 у виді позбавлення волі на певний строк, але зі звільнення від його відбуття з випробувальним строком відповідно до положень статей 75, 76 КК України.

Потерпілі в судове засідання не з`явилися, однак надали суду заяви про проведення судового розгляду кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у їх відсутності.

Прокурор в судовому засіданні зазначив, що у судовому засіданні достеменно встановлено, що інкриміновані протиправні діяння вчинено обвинуваченим, тому просить суд визнати його винуватим та призначити йому покарання за ч.3, ч.4 ст. 190 КК України в межах санкцій зазначених статей; на підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 5 років позбавлення волі, але зі звільнення від його відбуття з випробувальним строком відповідно до положень статей 75, 76 КК України.

Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованих йому органом досудового слідства кримінальних правопорушень при обставинах, викладених у обвинувальному акті. При цьому суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавлений права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

Тож, беручи до уваги, що прокурор також не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений ОСОБА_4 , правильно розуміє зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, суд визнає недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що останній себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

Це узгоджується з вимогами п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, розділу ІІІ Рекомендації № 6 R (87) 18 Комітету міністрів Ради Європи «Відносно спрощеного кримінального правосуддя» та практики Європейського Суду з прав людини щодо їх застосування, згідно з яким суд повинен забезпечити належну реалізацію права на справедливий суд під час розгляду кримінальних проваджень шляхом спрощеного і скороченого розгляду.

Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінальних проваджень, що характеризують особу обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості ОСОБА_4 поза розумним сумнівом у вчиненні інкримінованих йому злочинів, передбачених ч.3 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), що завдало значної шкоди потерпілому, вчинене повторно; ч.4 ст.190 КК України, а саме: заволодіння чужим майном шляхом обману (шахрайство), у великих розмірах, вчинене повторно.

Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором та захисником у судовому засіданні.

У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставиною, що обтяжує покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, є вчинення злочину повторно.

Мотиви призначення покарання.

Суд, призначаючи обвинуваченому покарання, враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання.

Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчинених злочинів, які відповідно до ст.12 КК відносяться за ч. 4 ст. 190 КК України до категорії тяжких; за ч.3 ст. 190 КК України до категорії нетяжких, їх вид та суспільну небезпечність. Також суд бере до уваги вже наведені відомості про особистість обвинуваченого, який винуватість у вчиненні злочинів визнав, бажає виправити свою протиправну поведінку, в порядку ст. 89 КК України не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, за медичною допомогою до лікарів наркологів лікарів психіатрів не звертався, добровільно звернувся з проханням зарахувати його для проходження військової служби за призовом під час мобілізації в особливий період до командування військової частини НОМЕР_8 Національної гвардії України.

Отже, враховуючи наявність обставин, що пом`якшують/обтяжують покарання, відомості, що характеризують особистість обвинуваченого, суд вважає, що є підстави для призначення ОСОБА_4 покарання за ч.ч. 3 ст. 190 КК України в виді позбавлення волі строком на 3 років, за ч. 4 ст.190 КК України в виді позбавлення волі строком на 5 років. Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_4 покарання в виді позбавлення волі строком на 5 /п`ять/ років, але зі звільненням від відбуття на підставі ст. 75 КК України, тобто з іспитовим строком.

Також відповідно до ч. 1 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 підлягають покладенню обов`язки, передбачені п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України, зокрема періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, випливає з дотримання судом принципів «рівних можливостей» та «справедливого судового розгляду», встановлених ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основних свобод 1950 року, не суперечить практиці Європейського Суду з прав людини та нормам кримінального законодавства України, адже ефективність покарання залежить не лише і не в першу чергу від суворості санкції кримінально-правової норми, а і від спроможності не допустити безкарності злочинних діянь.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченої, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. При цьому, покарання у виді позбавлення чи обмеження волі є винятковими покараннями, які застосовуються щодо осіб, виправлення яких є неможливим в іншій, передбачений законом спосіб.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

В рамках кримінального провадження №0000685 від 02.10.2024 ОСОБА_10 , ОСОБА_9 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_13 заявлено цивільні позови про відшкодування матеріальної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Відповідно до ч. 2 ст.127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову у кримінальному провадженні.

Згідно з ч. 1ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, суд, в залежності від доведеності підстав і розміру позову, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

З огляду на таке, на користь ОСОБА_13 підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в сумі 350 250,00 гривень. На користь ОСОБА_9 підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в сумі 395 000,00 гривень. На користь ОСОБА_10 підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в сумі 194 100,00 гривень. На користь ОСОБА_11 підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в сумі 194 000,00 гривень. На користь ОСОБА_12 підлягає відшкодуванню матеріальна шкода в сумі 250 200,00 гривень.

В рамках кримінального провадження щодо ОСОБА_4 застосовувався запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а саме з 24.12.2024 року, у зв`язку з чим слід зарахувати в якості відбутого ОСОБА_4 за цим вироком покарання строк попереднього ув`язнення, починаючи з 24.12.2024 до 23.05.2025, виходячи з положень ст. 72 КК України, що 1 (одному) дню попереднього ув`язнення відповідає 1 (один) день позбавлення волі.

Враховуючи, що судом визначено покарання ОСОБА_4 у вигляді позбавлення волі з випробуванням відповідно до ст. 75 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою ОСОБА_4 до вступу вироку в законну силу необхідно змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, із покладенням обов`язку прибувати до суду за першим викликом.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2024 /справа 308/18556/24, провадження 1-кс/308/7723/24/ - скасувати.

Процесуальні витрати по справі відсутні. Питання щодо речових доказів по справі слід вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 7, 100, 124, 128, 349, 368-370, 373, 374, 376, 377, 394, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.190, ч.4 ст. 190 Кримінального кодексу України та призначити йому покарання у виді:

- за ч.3 ст. 190 КК України у виді позбавлення волі строком на 3 /три/ роки;

- за ч. 4 ст.190 КК України у виді позбавлення волі строком на строк 5 /п`ять/ років.

На підставі ч.1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим визначити остаточне покарання ОСОБА_4 у виді 5 (п`ять) років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, установивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

У відповідності з пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України на період іспитового строку покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Покласти нагляд за особою, звільненою від відбування покарання з випробуванням, на орган з питань пробації за місцем його проживання.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

На підставі ч.5 ст.72 КК України в строк відбуття покарання зарахувати строк тримання ОСОБА_4 під час кримінального провадження та судового розгляду в державній установі «Закарпатська установа виконання покарання №9» із розрахунку один день попереднього ув`язнення дорівнює одному дню позбавлення волі у період з 24.12.2024 до 23.05.2025.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили у вигляді тримання під вартою змінити з тримання під вартою на особисте зобов`язання, із покладенням обов`язку прибувати до суду за першим викликом.

Звільнити з під варти обвинуваченого ОСОБА_4 негайно.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_13 350 250,00 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_9 395 000,00 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_10 194 100,00 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_11 194 000,00 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_12 250 200,00 гривень матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2024 /справа 308/18556/24, провадження 1-кс/308/7723/24/ - скасувати.

Речові докази по справі, а саме: мобільний телефон марки «Samsung» моделі «А34» в чорному чохлі, належний ОСОБА_4 , який упаковано в спецпакет НПУ СУ №PSP6113760; банківську картку АТ КБ «Приватбанк» № НОМЕР_9 , яку упаковано в спецпакет №PSP1519566, - повернути ОСОБА_4 .

Вирок може бути оскаржений до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом тридцяти днів з дня проголошення.

Відповідно до ч. 2 ст. 394 КПК України цей вирок не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, його захиснику, прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України. Копію вироку суду не пізніше наступного для після ухвалення надіслати учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні.

Суддя ОСОБА_1