Справа № 461/3416/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/569/25 Доповідач: ОСОБА_2
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 серпня 2025 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 на вирок Галицького районного суду м.Львова від 01 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

Вироком Галицького районного суду м.Львова від 01 травня 2025 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та обрано покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

Згідно вироку суду ОСОБА_7 23.04.2024 року о 20 годині 30 хвилин, перебуваючи у приміщенні ресторану «Банзай», що за адресою: м. Львів, вул. Скорика, 26, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних відносин, знаючи про те, що здоров`я будь-якої людини рівною мірою охороняється законом, протиправне посягання на нього є кримінально-караним, діючи цілеспрямовано, незаконно, протиправно, з метою завдання невизначеної шкоди здоров`ю, у результаті словесного конфлікту, маючи умисел на заподіяння тілесних ушкоджень, наніс один удар кулаком в обличчя потерпілому ОСОБА_9 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді крововиливу на слизовій оболонці верхньої губи зліва, які згідно висновку експерта від 24.04.2025 відносяться до легкого ступеня тяжкості.

На вказаний вирок суду прокурор у кримінальному провадженні ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати цей вирок, та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарання за цим вироком та вироком Личаківського районного суду м.Львова від 12.08.2024, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 1050 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17850 грн.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається, що суд неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, а саме, не застосував закон, який підлягає застосуванню.

Вказує, що до ухвалення оскаржуваного вироку ОСОБА_7 був засуджений вироком Личаківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 до покарання у виді штрафу в розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 грн., і на час ухвалення оскаржуваного вироку, попередній вирок щодо ОСОБА_7 набрав законної сили.

Звертає увагу, що обвинувачений на час ухвалення оскаржуваного вироку не виконав покарання у виді штрафу, призначеного йому за попереднім вироком від 12.08.2024, а тому суд першої інстанції, призначивши йому покарання за нове кримінальне правопорушення, вчинене до ухвалення попереднього вироку, безпідставно не застосував положення п.4 ст.70 КК України та не призначив обвинуваченому остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав подану апеляційну скаргу, з наведених у ній мотивів, навівши у судовому засіданні аналогічні доводи та просив таку задоволити.

Обвинувачений погодився із апеляційними вимогами прокурора та пояснив, що штраф за попереднім вироком не сплатив, бо не має грошей.

Заслухавши доповідача, пояснення присутніх учасників судового провадження, дослідивши матеріали справи та доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Висновки суду першої інстанції про доведеність вини ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, за встановлених судом першої інстанції обставин, кваліфікація його дій, в апеляційній скарзі не оспорюються, а тому, з урахуванням вимог ч.1 ст.404 КПК України, апеляційним судом не переглядаються.

Також в апеляційному порядку не оскаржується вид та розмір призначеного ОСОБА_7 за ч.1 ст.125 КК України покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

Перевіривши апеляційні доводи прокурора щодо необхідності призначення обвинуваченому остаточного покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, колегія суддів визнає такі обґрунтованими.

Згідно ч.4 ст.70 КК України за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_7 раніше судимий вироком Личаківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 за ч.1 ст.309 до покарання у виді штрафу у розмірі 17000 грн.

Згідно долучених до обвинувального акта матеріалів кримінального провадження на час ухвалення оскаржуваного вироку обвинувачений ОСОБА_7 не сплатив штраф у розмірі 17000 грн. за вироком від 12.08.2024 і це покарання вважається ним невідбутим, що підтверджується листом начальника Галицького РВ філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області від 29.04.2025 № 1185/36/3/1-25 (арк. 38 м.к.п.).

У межах даного кримінального провадження встановлено, що ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.125 КК України, 23 квітня 2024 року, тобто до ухвалення щодо нього вироку Личаківського районного суду м. Львова від 12 серпня 2024 року.

Отже, ухвалюючи оскаржуваний вирок від 01.05.2025 суд першої інстанції повинен був після призначення обвинуваченому покарання за ч.1 ст.125 КК України, призначити йому остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень.

Проте, місцевий суд обмежився призначенням ОСОБА_7 лише покарання за ч.1 ст.125 КК України, та не призначив обвинуваченому остаточне покарання на підставі ч.4 ст.70 КК України, тобто не застосував закон, який підлягав застосуванню, що свідчить про неправильне застосування судом закону України про кримінальну відповідальність, і згідно положень п.4 ч.1 ст.409 КПК України є підставою для скасування даного вироку апеляційним судом.

Згідно п.3 ч.1 ст.407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок або ухвалу суду першої інстанції суд апеляційної інстанції має право скасувати вирок повністю чи частково та ухвалити новий вирок.

Як передбачено п.2 ч.1 ст.420 КПК України суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі необхідності застосування більш суворого покарання.

Відтак, апеляційну скаргу прокурора слід задоволити, а вирок місцевого суду щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання слід скасувати та ухвалити у цій частині новий вирок, яким ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, із призначенням йому покарання, визначеного місцевим судом, у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та остаточне покарання обвинуваченому слід призначити на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальний правопорушень, шляхом повного складання покарання за цим вироком та вироком Личаківського районного суду м. Львова від 12.08.2024.

При цьому, ухвалюючи вирок, колегія суддів враховує ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_7 кримінального правопорушення, яке класифікується як кримінальний проступок, його наслідки, дані про особу винного, який раніше судимий, не перебуває на обліку у лікаря психіатра та нарколога, наявність обставин, які пом`якшують покарання, - визнання вини та щире каяття, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Керуючись ст.ст. 405, 407, 409, 413, 420, ч.15 ст. 615 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Галицького районного суду м.Львова від 01 травня 2025 року щодо ОСОБА_7 у частині призначеного покарання скасувати.

ОСОБА_7 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді штрафу в розмірі 50 (п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесят) гривень.

На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом повного складання покарання за цим вироком та вироком Личаківського районного суду м. Львова від 12.08.2024 у виді штрафу у розмірі 1000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, остаточно призначити ОСОБА_7 покарання у виді штрафу в розмірі 1050 (одна тисяча п`ятдесят) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17850 (сімнадцять тисяч вісімсот п`ятдесят) гривень.

В решті вирок суду першої інстанції залишити без змін.

Вирок суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту його проголошення та може бути оскаржений в касаційному порядку шляхом подання касаційної скарги безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня його проголошення, а особою, яка утримується під вартою, в цей же строк з дня отримання копії вироку.

Головуючий:

Судді: