ПРИМОРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ОДЕСИ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 522/23280/24/25

Провадження 1-кс/522/2758/25

24 квітня 2025 року

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області, поданого в рамках кримінального провадження №0000123 від 10.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 111-2, ч.1 ст.366 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного в рамках кримінального провадження в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області,

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Приморського районного суду м. Одеси звернувся старший слідчий в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області ОСОБА_4 з клопотанням, погодженим прокурором Одеської обласної прокуратури про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_7 , підозрюваного у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000123 від 10.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 111-2, ч.1 ст.366 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що З лютого 2014 року до цього часу триває міжнародний збройний конфлікт, викликаний збройною агресією Російської Федерації проти України та окупацією частини території України. У ході вказаного міжнародного збройного конфлікту 24 лютого 2022 року президент РФ оголосив початок так званої спеціальної військової операції, що полягала у здійсненні повномасштабного вторгнення ЗС РФ, інших збройних формувань РФ та підконтрольних їм угруповань іррегулярних збройних формувань на територію України.

Факт повномасштабного збройного вторгнення на територію України не приховувався владою РФ, а також встановлений рішеннями міжнародних організацій, зокрема резолюцією Генеральної Асамблеї ООН ES-11/1 від 02.03.2022 «Про агресію проти України», п. п. 1, 3 Висновку 300(2022) Парламентської Асамблеї Ради Європи «Наслідки агресії Російської Федерації проти України», п. п. 17, 18 наказу Міжнародного Суду ООН від 16.03.2022 за клопотанням про вжиття тимчасових заходів у справі «Звинувачення в геноциді відповідно до Конвенції про запобігання злочину геноциду та покарання за нього (Україна проти РФ та ін.)».

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» на всій території України постановлено введення воєнного стану із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який у подальшому неодноразово продовжувався та діє на теперішній час.

Російською Федерацією 21.03.2014 в порушення міжнародних договорів, окуповано Автономну Республіку Крим, що затверджено федеральним конституційним законом РФ "Про прийняття до Російської Федерації Республіки Крим та утворені в складі Російської Федерації нових суб'єкті Республіки Крим та міста федерального значення Севастополя».

Із цього приводу ухвалено низку актів міжнародних інституцій, зокрема: Резолюції ГА ООН від 27 березня 2014 про територіальну цілісність України та від 19 грудня 2016 про стан прав людини в АР Крим і Севастополі, постанову Парламентської асамблеї Ради Європи «Про недавні події в Україні» від 9 квітня 2014, резолюцію Європейського парламенту від 17 квітня 2014 щодо російського тиску на країни Східного партнерства, постанову Парламентської асамблеї ОБСЄ «Про продовження чітких, важких і хибних порушень зобов`язань ОБСЄ та міжнародних норм з боку Російської Федерації» від 8 липня 2015, резолюцію Парламентської асамблеї Ради Європи «Про гуманітарний стан українських біженців та переміщених осіб» (2015), доповідь Міжнародного кримінального суду від 14 листопада 2016. У зазначених документах послідовно підтверджено суверенітет і територіальну цілісність України, а також вказано, що референдум щодо статусу Криму не був санкціонований Україною, а отже, його результати не мають юридичної сили; закликано всі держави не визнавати будь-яких змін щодо статусу АР Крим і Севастополя; засуджено тимчасову окупацію території України і підтверджено невизнання анексії Криму; РФ визнано державою-окупантом, анексію українського півострова протиправною згідно з міжнародним правом, статус Криму територія під російською окупацією, ситуацію на території Криму та Севастополя міжнародним збройним конфліктом між РФ та Україною, твердження РФ про право використовувати всі засоби для захисту російських меншин у третіх країнах таким, що не відповідає міжнародному праву і суперечить основоположним принципам міжнародної поведінки у 21 столітті. Засуджено й одностороннє та невиправдане порушення РФ суверенітету і територіальної цілісності України, а також відмову РФ поважати Гельсинські принципи суверенітету, цілісності, непорушності всесвітньо визнаних кордонів і заборони застосування та загрози застосування сили відносно держав-учасниць ОБСЄ.

Також встановлено, що громадянин України ОСОБА_5 , перебуваючи з 2017 року єдино особовим засновником (з долею у 100%) ТОВ «СП им. Димитрова» (далі Товариство), будучи обізнаним про факт агресії РФ проти України, на початку 2023 року (більш точні дата, час та місце досудовим розслідуванням не встановлені) вступив у злочинну змову із громадянином України ОСОБА_8 , який є директором ТОВ «СП им. Димитрова» та іншими невстановленими особами, направлену на пособництво державі-агресору Російській Федерації, шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів представникам держави-агресора та її збройним формуванням.

13.04.2007 у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб Російської Федерації зроблено запис про створення юридичної особи общества с ограниченной ответственностью «Сельскохозяйственное предприятие имени Димитрова», з присвоєнням реєстраційного номеру - 480, зареєстроване, юридична адреса: РФ, Калужська область, Мещовський район, залізнична станція Кудринська, вул. Сонячна, 2, ціллю якого згідно статуту є одержання прибутку. Засновники в свою чергу, серед іншого мають право: приймати участь в керуванні справами Товариства; отримувати інформацію про діяльність Товариства та ознайомлюватись з його бухгалтерськими книгами; приймати участь в розподілі прибутку; продати або здійснити відчуження іншим шляхом своєї долі або частини долі в статутному капіталі Товариства; вийти з Товариства; створення виконавчих органів та їх дострокове припинення, тощо. Директора Товариства звітує Загальним зборам учасників Товариства та має право зокрема: організовує ведення бухгалтерського обліку, звітності та документообігу, видає накази про призначення на посади працівників Товариства, про їх переведення та звільнення, без довіреності діє від імені Товариства, в тому числі представляє його інтереси та укладає угоди, здійснює інші повноваження, тощо. Основним видом діяльності ООО «СП им. Димитрова» є: виробництво, перероблення та реалізація сільськогосподарської продукції у РФ відповідно до діючого законодавства останньої.

ОСОБА_5 будучи засновником ТОВ «СП им. Димитрова» та який відповідно до статуту приймає рішення щодо встановлення основних напрямків діяльності підприємства, затвердження річних звітів та річних бухгалтерських балансів, усвідомлюючи свої протиправні дії та бажаючи їх настання у вигляді завдання шкоди Україні, діючи за попередньою змовою з директором Товариства ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами, узгодив при невстановлених обставинах (дата, час, спосіб та місце досудовим розслідуванням не встановлені) передачу матеріальних ресурсів представнику держави-агресора та її збройним формуванням.

ОСОБА_8 , знаходячись за адресою Товариства, а саме: РФ, Калужська область, Мещовський район, залізнична станція Кудринська, вул. Сонячна, 2, 23.01.2023 (більш точний час досудовим розслідуванням не встановлений), діючи за попередньою змовою із засновником ТОВ «СП им. Димитрова» ОСОБА_5 та іншими невстановленими особами, маючи умисел на завдання шкоди Україні, будучи обізнаним щодо збройної агресії РФ проти України, видав Наказ №14 від 23.01.2023 щодо виплати матеріальної допомоги учасникам спеціальної військової операції.

О 16 год. 48 хв. 23.01.2023 на виконання Наказу №14 з розрахункового рахунку підконтрольного ОСОБА_5 та ОСОБА_8 ТОВ «СП им. Димитрова» здійснено переведення матеріальної допомоги у вигляді 100 тисяч російських рублів на розрахунковий рахунок № НОМЕР_1 (ПАТ «СБЄРБАНК» м. Калуга РФ) представника оперативного штабу допомоги військовослужбовцям РФ, які приймають участь у збройній військовій агресії проти України, таким чином ОСОБА_5 здійснив дії, спрямовані на допомогу державі-агресору, збройним формуванням, з метою завдання шкоди Україні, шляхом передачі матеріальних ресурсів та інших активів, за попередньою змовою із ОСОБА_8 та іншими невстановленими особами.

У зв`язку з викладеним, слідчий звернувся до слідчого судді з клопотанням про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваного.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні підтримали клопотання та просили його задовольнити у повному обсязі з підстав, наведених у його обґрунтування.

Підозрюваний та його захисник заперечували проти задоволення клопотання слідчого, просили застосувати більш м`який запобіжний захід, а саме домашній арешт.

Вислухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до наступного.

Слідчим відділенням в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000123 від 10.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 111-2, ч.1 ст.366 КК України.

26.02.2025 о 10 год. 13 хв. ОСОБА_5 затримано у порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 1112 КК України.

Громадянину України ОСОБА_5 26.02.2025 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 1 ст. 1112 КК України.

27.02.2025 слідчим суддею Приморського районного суду м. Одеса ОСОБА_9 винесена ухвала, якою застосовано до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Одеський слідчий ізолятор», строком до 26.04.2025 включно, без визначення розміру застави.

Підозра ОСОБА_5 повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме:

- листами ГВ ЗНД УСБУ в Одеській області;

- протоколом про проведення негласних слідчих (розшукових) дій;

- протоколом огляду інтернет мережі;

- протоколом обшуку від 26.02.2025;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

Розділ ІІ КПК України визначає, що з метою досягнення дієвості кримінального провадження застосовуються заходи його забезпечення. До них, згідно з п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК України, віднесені також запобіжні заходи.

Порядок застосування до особи запобіжних заходів визначений главою 18 КПК України.

Разом із цим, положеннями статті 199 КПК України унормований порядок продовження строку тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: (1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; (2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч.ч. 1, 3, 5 ст. 199 КПК України).

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується (частина 1 статті 177 КПК).

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність, зокрема, ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною 1 статті 177 КПК (частина 2 статті 177 КПК).

Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Так, у клопотанні слідчий посилається на наявність ризиків, які свідчать про можливе вчинення підозрюваним дій, передбачених пунктами 1 - 5 частини 1 статті 177 КПК, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя приходить до висновку, що у ОСОБА_5 мають місце процесуальні ризики, передбачені пп..1 - 5 ч.1 ст.177 КПК України.

ОСОБА_5 підозрюється у скоєнні особливо тяжкого злочину, санкція статтi якого передбачає позбавлення волі на строк до дванадцяти років, усвідомивши можливість отримання покарання у вигляді позбавлення волі на тривалий термiн, підозрюваний може переховуватись від правоохоронних органів та суду.

При вирішенні питання про продовження до підозрюваного строку дії запобіжного заходу, крім встановлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме: відсутність міцних соціальних зв`язків; наявність тяжких наслідків, спричинених кримінальним правопорушенням, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Вирішуючи питання про строк дії такого запобіжного заходу, слідчий суддя вважає за доцільне продовжити підозрюваному строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Зважаючи на положення ч.4 ст.183 КПК України, слідчий суддя вважає за необхідне не визначати розмір застави, оскільки ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочину під час дії воєнного стану, передбаченого ч.1 ст.111-2 КК України.

З урахуванням встановлених вище обставин кримінального правопорушення та наданих стороною обвинувачення доказів на підтвердження викладених у клопотанні доводів про те, що ризики вчинення ОСОБА_5 дій, передбачених статті 177 КПК, не зменшилися, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання та продовження відносно ОСОБА_5 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави, оскільки прокурором доведено, що зазначені обставини на цьому етапі кримінального провадження виправдовують подальше тримання підозрюваного під вартою.

При цьому, слідчий суддя вважає за необхідне відзначити, що відповідно до положень статті 198 КПК України, висловлені в ухвалі слідчого судді, суду за результатами розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу висновки щодо будь-яких обставин, які стосуються суті підозри, обвинувачення, не мають преюдиціального значення для суду під час судового розгляду або для слідчого чи прокурора під час цього або іншого кримінального проваджень.

На підставі вищезазначеного та керуючись ст. ст. 219, 294, 295-1, 309, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

Клопотання старшого слідчого в ОВС слідчого відділу Управління СБ України в Одеській області, поданого в рамках кримінального провадження №0000123 від 10.07.2023 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.28 ч. 1 ст. 111-2, ч.1 ст.366 КК України, про продовження строку тримання під вартою відносно ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ДУ «Одеський слідчий ізолятор» в межах строку проведення досудового розслідування, а саме до 22.06.2025 року, без визначення розміру застави,.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді, може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення. Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Подання апеляційної скарги на ухвалу слідчого судді зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Слідчий суддя ОСОБА_1