справа № 361/6325/22
провадження № 1-кп/361/503/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.01.2025 м. Бровари

Броварський міськрайонний суд Київської області у складі :

головуючий суддя - ОСОБА_1 ,

за участі : секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні по обвинуваченню

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Єнакієво Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого : АДРЕСА_2 , громадянина України, освіта середня, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, утриманців не має, інвалідності не має, раніше неодноразово судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Броварського міськрайонного суду Київської області на стадії судового розгляду перебуває об`єднане кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України.

Прокурор в судовому засіданні заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 на 60 діб, оскільки не зменшилися та продовжують існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість покарання за інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення (за ч. 4 ст. 186 КК України від 7 до 10 років), наявність факту ухилення від суду, в зв`язку з чим ОСОБА_4 оголошувався в розшук, відсутністю у останнього міцних соціальних зв`язків, ймовірності незаконного впливу обвинуваченого на потерпілих, свідків з метою приховання своєї злочинної діяльності, та існування ризику продовження скоєння нових кримінальних правопорушень, так як ОСОБА_4 обвинувачується в скоєнні інкримінованих йому правопорушень в період іспитового строку, офіційно не працевлаштований та не має постійного джерела заробітку. Застосування до обвинуваченого ОСОБА_4 більш м`якого запобіжного заходу не зможе запобігти заявленим ризикам та не забезпечить належну процесуальну поведінку останнього.

Захисник ОСОБА_5 , позицію якого підтримав обвинувачений ОСОБА_4 , зазначив, що обвинувачений тривалий час перебуває під вартою, тому просить застосувати будь-який запобіжний захід, не пов`язаний із триманням під вартою або визначити помірний розмір застави, так як на даний час зазначені в клопотанні ризики вже не є актуальними та прокурором не доведені.

Розглянувши вказане клопотання, заслухавши доводи прокурора, заперечення сторони захисту та дослідивши матеріали, суд приходить до наступних висновків.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м'яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до частин 1, 2 та 3 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

При вирішенні питання доцільності продовження запобіжного заходу, суд бере до уваги те, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 186 та ч. 2 ст. 190 КК України. Відповідно до Рішень ЄСПЛ «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.07.2011, «Осаковський проти України» від 17.07.2014, продовження тримання під вартою може бути виправданим заходом у тій чи іншій справі лише за наявності чітких ознак того, що цього вимагає справжній інтерес суспільства, який, не зважаючи на існування презумпції не винуватості, переважує інтереси забезпечення права на свободу.

Як вбачається із матеріалів справи ухвалою суду від 02.12.2024 продовжено строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 на 60 днів по 30.01.2025 включно, однак враховуючи стадію судового розгляду даного кримінального провадження, складність справи та об`єм обвинувачення, суд приходить до висновку, що воно не буде завершено до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, обраного обвинуваченому ОСОБА_4 .

Оцінюючи наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд виходить з наступного.

Так, суд вважає доведеним наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від суду, оскільки як вбачається із матеріалів справи та встановлено у судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_4 ніде офіційно не працює, не одружений та утриманців не має, що свідчить про відсутність будь-яких соціальних чинників, які б стримували останнього залишитись за місцем свого мешкання. Крім того, при оцінці ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, суд приймає до уваги тяжкість можливого покарання у виді позбавлення волі строком від семи до десяти років позбавлення волі за ч. 4 ст. 186 КК України, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, що згідно рішення ЄСПЛ «Москаленко проти України» є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Актуальність цього ризику також підтверджує та обставина, що ОСОБА_4 під час судового розгляду тривалий час не з'являвся в судові засідання, оголошувався в розшук в зв'язку з ухиленням від суду.

Також суд вважає доведеним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України з огляду на те, що свідками кримінального правопорушення є особи, покази яких в судовому засіданні мають суттєве значення для встановлення об'єктивної істини у кримінальному провадженні. ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі, може незаконно впливати на свідків та потерпілого з метою уникнення кримінальної відповідальності. Наразі допит потерпілого та свідків не проводився, обвинуваченому відомі їх анкетні дані, в тому числі місця їх проживання, тому заявлений прокурором ризик можливості незаконного впливу на потерпілого та свідків залишається актуальним.

Також суд враховує, що ОСОБА_4 раніше був неодноразово судимий за вчинення умисних корисливих злочинів, наразі обвинувачується в скоєнні кримінальних правопорушень в період іспитового строку, зазначене породжує обґрунтовані ризики, що він, перебуваючи не під вартою, здатний повторити такі ж кримінальні дії, при цьому він офіційно не працевлаштований, не має постійних доходів, що дає достатні підстави вважати, що вчинення кримінальних правопорушень є для нього основним джерелом доходу, отже ймовірний ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Беручи до уваги суспільну небезпечність інкримінованих кримінальних правопорушень та тяжкість покарання, що загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винуватим, його репутацію, вік, стан здоров`я, процесуальну поведінку до обрання найбільш суворого запобіжного заходу, а саме те, що ухвалою суду від 23.03.2023 в зв`язку із умисним ухиленням від суду ОСОБА_4 було оголошено в розшук (а.с.77), та інші наведені вище обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку про неможливість застосування відносно обвинуваченого більш м'якого аніж тримання під вартою запобіжного заходу, оскільки останні не зможуть запобігти встановленим у судовому засіданні ризикам та не забезпечить виконання обвинуваченим, покладених на нього обов'язків.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід, з урахуванням його тривалості у співвідношенні із тяжкістю наявних обвинувачень, на даний час не виходить за межі розумного строку. Він кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, при цьому об`єктивних даних, які б свідчили про неможливість перебування обвинуваченого під вартою, суду надано не було.

Враховуючи викладені обставини, суд вважає клопотання обґрунтованим та приходить до висновку щодо необхідності продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, та відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, не визначає розмір застави, оскільки злочин, передбачений ч. 4 ст. 186 КК України, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_4 , вчинений із погрозою застосування насильства.

Враховуючи викладене, керуючись ст.ст. 177-178, 183, 331, 371-372, 376 КПК України, суд -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 днів по 28.03.2025 включно та утримувати його в Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, розташованому за адресою : м. Київ, вул. Дегтярівська, 13.

Ухвала підлягає негайному виконанню. Оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення, а обвинуваченим в той же строк з моменту вручення йому копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1