ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/504/25 Справа № 179/1275/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000118 від 08 травня 2024 року за апеляційною скаргою ОСОБА_7 на вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Шевське Магдалинівського району Дніпропетровської області, громадянина України, , який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

Вироком Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2024 року ОСОБА_7 засуджено за ч. 1 ст. 286-1 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки.

Згідно з обставинами, встановленими судом, 04 травня 2024 року приблизно о 19:40 год. водій ОСОБА_7 , не маючи посвідчення водія відповідної категорії, яке надає право керування відповідним транспортним засобом, перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння (2,18‰), чим заздалегідь позбавив себе можливості об`єктивно оцінювати дорожню обстановку і координувати свої дії, керуючи автомобілем «Geely MR-7151A» р/н НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 від 09.10.2020 належить на праві власності ОСОБА_9 , рухаючись в світлий час доби по сухому, чистому асфальтобетонному покриттю проїзної частини вулиці Садова, в напрямку вулиці Пушкіна с. Котовка Новомосковського району Дніпропетровської області зі швидкістю близько 40 км/год., після виконання маневру повороту праворуч відносно напрямку свого руху, здійснив виїзд на зустрічну смугу руху, тим самим не діяв таким чином, щоб не наражати на небезпеку життя і здоров`я громадян, будучи неуважним до дорожньої обстановки та її змінам, допустив кримінально протиправну недбалість та не виконавши покладені на нього обов`язки, як на водія, грубо порушуючи Правила дорожнього руху України, не маючи жодних перешкод технічного і фізичного характеру для забезпечення безпечного руху при відсутності зовнішніх факторів, які б змушували його порушувати ті або інші вимоги Правил дорожнього руху України, продовжив рух по зустрічній смузі руху, в результаті чого навпроти нежитлової будівлі № 1, допустив зіткнення з транспортним засобом, мотоциклом «SP125C-2CPN», який не зареєстрований в органах поліції, під керуванням неповнолітнього ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався у зустрічному напрямку відносно руху транспортного засобу ОСОБА_7 .

Своїми діями ОСОБА_11 грубо порушив вимоги п.п. 1,3, 1.5, 2.3 б), 2.9 а), 10.5, 11.3 Правил дорожнього руху України.

Порушення водієм ОСОБА_7 п.п. 10.5 та 11.3 Правил дорожнього руху України знаходиться у причинно-наслідковому зв`язку з настанням даної дорожньо-транспортної пригоди зіткненням з іншим транспортним засобом мотоциклом «SP125C-2CPN», який не зареєстрований в органах поліції.

Невиконання водієм ОСОБА_7 Правил дорожнього руху України призвело до настання даної дорожньо-транспортної пригоди, внаслідок чого неповнолітньому водію ОСОБА_10 спричинено тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно мозкової травми: епідуральний (над твердою мозковою оболонкою) крововилив правої скроневої ділянки та лобової області, забій головного мозку 2-го ступеня, перелом передньої стінки верхньощелепного синуса справа, що призвело до геосинусу (накопичення крові) правої верхньощелепної пазухи, забою правої вушної раковини, садна обличчя та голови, підшкірна гематома надбрівної ділянки справа, закритого перелому акроміального кінця правої ключиці, у своїй сукупності, відносяться до середнього ступеню тяжкості, оскільки зростання кісткових уламків в місці перелому відбувається в термін понад 21-ї доби (Згідно п. 2.2.2. Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень, затверджених наказом МОЗ України № 6 від 17.01.1995) .

В апеляційній скарзі обвинувачений просить вирок змінити в частині призначення покарання, застосувавши положення ст. 69 КК України та призначивши йому покарання у виді штрафу.

Обґрунтовуючи заявлені вимоги ОСОБА_7 посилається на невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення та його особі, внаслідок суворості. На переконання обвинуваченого, суд правильно встановив обставини, що пом`якшують покарання, однак дійшов хибного висновку про неможливість призначення покарання із засуванням положень ст. 69 КК України. ОСОБА_7 звертає увагу на те, що до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем мешкання перебуває на обліку у лікаря-нарколога, проходив службу в ЗСУ, має статус УБД, одружений. При цьому, у вчиненому він щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення та відшкодував завдану ним шкоду. ОСОБА_7 вважає, що сукупність вказаних обставин доводить можливість його виправлення за умови призначення покарання у виді штрафу, на підставі ст. 69 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого та захисника, які підтримали апеляційну скаргу, прокурора, який просив вирок залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши наведені у апеляційній скарзі доводи, колегія суддів приходить до таких висновків.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає вирок суду в межах апеляційної скарги.

Судом апеляційної інстанції встановлено, що висновки суду про винуватість ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, за встановлених судом обставин та кваліфікація його дій обвинуваченим не оскаржуються, а тому апеляційним судом не переглядаються.

Порушень кримінального процесуального закону під час встановлення фактичних обставин кримінального провадження, які могли б істотно вплинути на висновки суду про винуватість обвинуваченого та на кваліфікацію його дій, колегією суддів не встановлено.

Вирішуючи питання про правильність застосування закону України про кримінальну відповідальність та відповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення і особі обвинуваченого ОСОБА_7 , колегія суддів зазначає наступне.

Так, згідно з вимогами ст. 50 КК України, покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення особи, яка вчинила злочин, та попередження вчиненню нею нових злочинів.

Відповідно до ч. 2 ст. 65 КК України, призначаючи покарання, суд повинен враховувати ступінь тяжкості вчинених злочинів, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

На думку колегії суддів, покарання обвинуваченому ОСОБА_7 судом першої інстанції призначено відповідно до вказаних вимог закону України про кримінальну відповідальність.

Так, призначаючи обвинуваченому покарання, суд врахував ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії нетяжких, а також та особу обвинуваченого, який раніше не судимий, до кримінальної відповідальності притягується вперше, за місцем мешкання перебуває на диспансерному обліку у лікаря-нарколога, у лікаря-психіатра на обліку не перебуває, групи інвалідності не має, проходив військову службу в ЗСУ, має статус учасника бойових дій, виключений з військового обліку з 21.08.2023 за станом здоров`я згідно п.3 ч.6 ст.37 Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу», одружений, неповнолітніх дітей на утриманні не має, офіційно не працевлаштований, за місцем мешкання характеризується задовільно.

В якості обставин, які відповідно до ст. 66 КК України пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину та не встановив таких, які б в силу вимог ст. 67 КК України його обтяжували.

Окрім цього, суд врахував, що обвинувачений відшкодував шкоду, завдану внаслідок ДТП неповнолітньому потерпілому ОСОБА_10 , а також позицію неповнолітнього потерпілого та його законного представника, які просили суд призначити обвинуваченому мінімальне покарання, передбачене законом.

Надавши оцінку зазначеним судом відомостям та доказам на їх підтвердження, що містяться в матеріалах кримінального провадження, колегія суддів приходить до висновку про те, що призначене ОСОБА_7 основне та додаткове покарання за ч. 1 ст. 286-1 КК України відповідає вимогам ст. 65 КК України та за своїм видом та розміром є справедливим по відношенню до нього.

З висновками суду першої інстанції про можливість виправлення останнього протягом визначеного судом строку позбавлення волі, за умови призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керування транспортними засобами, колегія суддів погоджується та не вбачає підстав для застосування положень ст. 69 КК України.

Ті обставини, що обвинувачений щиро розкаявся та активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, хоча і мають місце, проте у сукупності з даними про відшкодування останнім шкоди не є підставою для призначення покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, як і відомості про те, що останній до кримінальної відповідальності притягується вперше, має статус учасника бойових дій та одружений.

Колегія суддів звертає увагу на те, що обвинувачений вчинив необережне кримінальне правопорушення, однак свідомо нехтував Правилами дорожнього руху України, керуючи транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння.

Доводи ОСОБА_7 про міцність його соціальних зв`язків, відсутність судимостей та відшкодування завданої шкоди не заслуговують на увагу, оскільки враховані судом при визначенні покарання у мінімальному розмірі, передбаченому санкцією ч. 1 ст. 286-1 КК України.

Отже, з огляду на обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема відверте нехтування обвинуваченим Правилами дорожнього руху України, свідоме перебування за кермом автомобіля у стані алкогольного сп`яніння, а також наслідки у вигляді травмування неповнолітнього, колегія суддів вважає, що виправлення обвинуваченого можливе лише протягом визначеного судом строку позбавлення волі та за умови призначення додаткового покарання, а тому призначене судом першої інстанції покарання за своїм видом та розміром слід вважати справедливим.

З огляду на викладене, колегія суддів приходить до висновку про законність, обґрунтованість і належну вмотивованість оскаржуваного вироку, який зміні з викладених в апеляційній скарзі мотивів не підлягає.

Керуючись ст.ст. 404, 407, 409 КПК України, колегія суддів,-

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Вирок Магдалинівського районного суду Дніпропетровської області від 10 жовтня 2024 року щодо ОСОБА_7 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 286-1 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3