КИЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД м. ПОЛТАВИ
Справа №552/9278/24
Провадження № 1-кс/552/664/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28.03.2025 року слідчий суддя Київського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду скаргу адвоката ОСОБА_6 , подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 на повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, у кримінальному провадженні №0000291 від 24.04.2023,

УСТАНОВИВ:

адвокат ОСОБА_5 звернувся до слідчого судді із скаргою, подану в інтересах підозрюваного ОСОБА_4 , на повідомлення ОСОБА_4 про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України, яку мотивував тим, що 22.01.2025 року ОСОБА_4 було повідомлено про підозру у розтраті чужого майна шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненій в особливо великих розмірах, а також у видачі службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, яка складена 22.01.2025 детективом Підрозділу детективів Територіального управління БЕБ у Полтавській області ОСОБА_7 та погоджена прокурором Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Вважає, що повідомлення про підозру є необгрунтованим, а також вручене з порушенням вимог ст. ст. 276-278 КПК України.

Скаржник посилається на певні документи (докази), які можуть свідчити про безпідставність та необґрунтованість підозри.

Зазначає, що повідомлення про підозру не містить часу та місця вчинення кримінального правопорушення, в ньому невірно зазначена адреса місця проживання ОСОБА_4 .

Крім того, вважає порушенням вручення підозри ОСОБА_4 детективом ОСОБА_8 , тоді як повідомлення було складено детективом ОСОБА_7 .

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_5 та підозрюваний ОСОБА_4 , підтримали скаргу з викладених у ній підстав та просили скаргу задовольнити у повному обсязі.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні просив закрити провадження, посилаючись що по данному провадженню ОСОБА_4 не має статусу підозрюваного, разом з тим також просив відмовити у задоволенні скарги, вказавши на те, що повідомлення про підозру є обґрунтованим та здійснено за наявності достатніх доказів. На теперішній час підозрюваному ОСОБА_4 та його захиснику встановлено строк на ознайомлення з матеріалами досудового розслідування.

Вислухавши пояснення учасників розгляду скарги та додані до неї документи, приходжу до наступного висновку.

Підрозділом детективів Територіального управління БЕБ у Полтавській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000291 від 24.04.2023 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 191 ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Нагляд за додержанням законів під час здійснення досудового розслідування у кримінальному провадженні здійснюється прокурорами Полтавської обласної прокуратури.

22.01.2025 у даному кримінальному провадженні повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191, ч. 1 ст. 366 КК України.

Повідомлення про підозру, процесуальні права та обов`язки вручені 22.01.2025 о 19 год 53 хв, про що свідчить особистий підпис ОСОБА_4 .

Згідно п. 10 ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені повідомлення слідчого, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником.

Відповідно до положень ст. 276 КПК України повідомлення про підозру обов`язково здійснюється в порядку, передбаченому ст. 278 КПК України, у випадках: 1) затримання особи на місці вчинення кримінального правопорушення чи безпосередньо після його вчинення; 2) обрання до особи одного із передбачених КПК України запобіжних заходів; 3) наявності достатніх доказів для підозри особи у вчинені кримінального правопорушення.

Повідомлення про підозру має містити такі відомості: 1) прізвище та посаду слідчого, прокурора, який здійснює повідомлення; 2) анкетні відомості особи (прізвище, ім`я, по батькові, дату та місце народження, місце проживання, громадянство), яка повідомляється про підозру; 3) найменування (номер) кримінального провадження, у межах якого здійснюється повідомлення; 4) зміст підозри; 5) правова кваліфікація кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність; 6) стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, у тому числі зазначення часу, місця його вчинення, а також інших суттєвих обставин, відомих на момент повідомлення про підозру; 7) права підозрюваного; 8) підпис слідчого, прокурора, який здійснив повідомлення (стаття 277 КПК).

Порядок вручення письмового повідомлення про підозру передбачено положеннями ст. 278 КПК України, відповідно до якої письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором.

Дослідивши зміст та форму повідомлення про підозру ОСОБА_4 , слідчий суддя вважає, що воно відповідає вимогам статті 277 КПК України.

Слідчий суддя перевіряє обґрунтованість підозри, а саме стислий виклад фактичних обставин кримінального правопорушення у вчинені якого підозрюється особа, в тому числі зазначення часу і місця його вчинення, а також інші суттєві обставини, відомі на момент повідомлення про підозру, але не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду справи по суті, зокрема оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості.

Так, повідомлення про підозру ОСОБА_4 містить визначення часу та місця вчинення кримінальних правопорушень як: «у невстановлену досудовим розслідуванням точну дату та перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці; у період з 26.09.2022 по 28.12.2022 (більш точний час у ході досудового розслідування не встановлено); упродовж грудня 2022 року - січня 2023 року».

Відомості про зареєстроване місце проживання ОСОБА_4 у АДРЕСА_1 відповідають даним, зазначеним у паспорті громадянина України ОСОБА_4 , сторінка 11.

Отже, доводи захисника, щодо невідповідності повідомлення про підозру вимогам ст. 277 КПК України є непереконливими та не приймаються до уваги слідчим суддею.

Інша частина скарги захисника стосується оцінки належності та допустимості доказів та вирішення питань щодо не доведеності винуватості особи, яка на даній стадії не перевіряється слідчим суддею з огляду на наступне.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо належності та допустимості зібраних у справі доказів, наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, наявності або відсутності в особи умислу на вчинення злочину, та винуватості особи в його вчиненні, вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

Доводи захисника щодо порушень вимог ст. 276-278 КПК України при врученні ОСОБА_4 повідомлення про підозру детективом ОСОБА_8 , а не детективом ОСОБА_7 , який склав вказане повідомлення про підозру є безпідставними і не заслуговують на увагу.

Як вбачається з витягу з ЄРДР кримінального провадження № 0000291 від 24.04.2023 детектив ОСОБА_8 включений у групу детективів, які здійснюють досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні, і який під керівництвом старшого групи детективів, відповідно до ст. 111 КПК України, має право здійснювати процесуальні дії, до яких відноситься також вручення повідомлення про підозру.

За наслідками розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльності слідчого або прокурора, слідчий суддя може ухвалити рішення про: 1) скасування рішення слідчого, чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги (ч. 2 ст. 307 КПК).

Водночас, як слушно зазначено у рішенні Верховного Суду: «стаття 307 КПК чітко розрізняє «рішення» і «дії». Це розрізнення послідовно проводиться у всіх трьох частинах статті, де «рішення» і «дії» згадуються поряд як самостійні поняття. Також й інші положення КПК не свідчать про те, що законодавець визначає «рішення» як різновид «дії». Навпаки, відповідно до КПК «рішення» і «дія» завжди мають самостійне значення. Рішення приймається - дія здійснюється, дія має початок і закінчення - рішення є одномоментним актом, до процесуальної дії можуть бути залучені багато учасників - процесуальне рішення приймається лише уповноваженою особою, дії фіксуються в протоколі - рішення оформлюється постановою. Отже, положення КПК не дають жодних підстав вважати процесуальне рішення одним з різновидів процесуальної дії.

Враховуючи різну правову природу «рішень» і «дій», ч. 2 ст. 307 КПК визначає різні повноваження слідчого судді у випадку їх оскарження. При оскарженні дії або не здійснення дії слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію, що вже відбулася. У той же час по відношенню до оскаржених рішень слідчий суддя має повноваження лише скасувати таке рішення, але не має повноважень зобов`язати прийняти рішення. Тим більше слідчий суддя не має повноважень визначати, яке саме рішення має прийняти слідчий або прокурор у конкретному випадку, оскільки таким чином суддя втрутиться в сферу повноважень цих осіб і фактично прийме участь у діяльності сторони обвинувачення всупереч своїй ролі в провадженні (ч. 3 ст. 22 КПК)» (постанова Верховного Суду від 14.02.2023 у справі № 405/680/22).

З огляду на вищенаведене, слідчий суддя доходить висновку, що за наслідками розгляду скарги на процесуальне рішення - «повідомлення про підозру», слідчий суддя має право постановити ухвалу, згідно з якою скасувати таке рішення, або відмовити у задоволенні скарги (п. 1-1, 4 ч. 2 ст. 307 КПК).

Натомість, у випадку, коли предметом судового контролю є процесуальні дії слідчого, прокурора чи їх бездіяльність, що мали місце під час здійснення повідомлення про підозру, слідчий суддя має повноваження зобов`язати припинити дію або зобов`язати здійснити дію, однак не має повноважень скасувати дію чи бездіяльність, що вже відбулися, а також скасувати рішення - «повідомлення про підозру», яке є окремим предметом оскарження.

З урахуванням наведеного, у сукупності, слідчий суддя дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення скарги на повідомлення про підозру.

Керуючись ст. ст. 276 - 278, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

відмовити у задоволенні скарги захисника ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвалу проголошено 28.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1