Справа №:755/9167/22
Провадження №: 1-кп/755/680/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"18" грудня 2024 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва у складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про оголошення у міжнародний розшук та обрання обвинуваченому ОСОБА_5 , відповідно до положень ч.6 ст.193 КПК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у межах кримінального провадження №0002424 від 18.08.2021 року за обвинуваченням

ОСОБА_5 / ОСОБА_5/ , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Батумі, Республіки Грузії, громадянина Республіки Грузії, з профільною середньою освітою, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації та проживання на території України, раніше не судимого на території України, раніше судимого на території Грузії, перебуває в розшуку (розшукова справа №170013/21) країни Грузія за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.236 КК Грузії,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8

в с т а н о в и л а:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження №0002424 від 18.08.2021 року за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК України.

Ухвалою колегії суддів від 30.09.2022 року, за клопотанням прокурора, обвинуваченому обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою.

23.11.2022 року ухвалою колегії суддів, за клопотанням сторін обвинувачення та захисту обвинуваченому ОСОБА_5 змінено запобіжний захід із тримання під вартою на домашній арешт, із покладенням обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

13.12.2023 року, ухвалою колегії суддів, обвинуваченому ОСОБА_5 було продовжено строк покладених обов?язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, серед яких заборонено йому залишати місце свого проживання, за адресою: АДРЕСА_2 без дозволу суду.

Ухвалою суду від 13.02.2024 року за клопотанням прокурора обвинуваченому ОСОБА_5 обрано запобіжний захід у виді особистого зобов?язання та покладено обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України, серед яких повідомляти суд про зміну місця проживання та здати при наявності на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Обвинувачений ОСОБА_5 у призначені судові засідання жодного разу не з`явився, причини неявки колегії суддів не повідомив, заяв чи клопотань від нього не надходило.

Ухвалою суду від 02.10.2024 року надане судове доручення, для встановлення місцезнаходження обвинуваченого ОСОБА_5 виконання яких доручено Управлінню карного розшуку Головного управління Національної поліції у м. Києві.

Як убачається із рапорту заступника начальника відділу УКР ГУНП у м. Києві, майора поліції, ОСОБА_10 , згідно наявної у базі інформації громадянин Грузії ОСОБА_5 / ОСОБА_5 / , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 17.02.2024 року о 21.03 год. виїхав із території України, перетнувши державний кордон у пункті перетину «Шегині». Під час перетину державного кордону, як пасажир автобусу «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пред?явив закордонний паспорт громадянина Грузії серія НОМЕР_2 .

Прокурор у судовому засіданні заявив клопотання про оголошення у міжнародний розшук та обрати обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжний захід, згідно ч.6 ст.193 КПК України, у виді тримання під вартою, мотивуючи тим, що обвинувачений на неодноразові виклики суду не з`являється, виїхав із території України, що свідчить про ухилення останнього від явки до суду.

Сторона захисту у судовому засіданні поклалась на розсуд колегії суддів.

Колегія суддів, вислухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшла до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати чи обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Запобіжні заходи відносяться до заходів забезпечення кримінального провадження /п.9 ч.2 ст.131 КПК України/, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження /ч.2 ст.131 цього кодексу/.

Відповідно до ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п.3 ч.2 ст.183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Згідно із частинами 1, 2 статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення, 2) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Частина 6 ст. 193 КПК України передбачає, що суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Із огляду на зазначені положення закону під час вирішення клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою за відсутності обвинуваченого, з метою визначення, чи є законні підстави для обрання стосовно ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, необхідно в межах доводів відповідного клопотання розкрити питання: 1) кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 ; 2) наявності обґрунтованої підозри у вчиненні обвинуваченим кримінального правопорушення; 3) наявності та достатності доказів того, що обвинувачений оголошений у міжнародний розшук; 4) наявності ризиків, які були заявлені стороною обвинувачення, та їх обґрунтованість; 5) чи є інші більш м`які запобіжні заходи, які зможуть запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК.

Так, як вбачається із обвинувального акту ОСОБА_5 , обвинувачується в умисному вбивстві, вчинене на замовлення, за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого п.п.11, 12 ч.2 ст.115 КК України, що згідно ст.12 КК України є особливо тяжким злочином, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, є особою раніше не судимою на території Україна, але раніше судимого на території Грузії, якого оголошено в розшук (розшукова справа №170013/21) країною Грузія за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ст. 236 КК Грузії, також перебуваючи на волі, ухилився від явки до суду, що відповідає законодавчо передбаченим підставам (п.3 ч.2 ст.183 КПК України) для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Крім того, після отримання обвинувального акту у цьому кримінальному провадженні та під час судового провадження колегія суддів встановила, що обвинувачений ОСОБА_5 17.02.2024 року о 21.03 год. виїхав із території України, перетнувши державний кордон у пункті перетину «Шегині». Під час перетину державного кордону, як пасажир автобусу «MAN», реєстраційний номер НОМЕР_1 , особа ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , пред?явив закордонний паспорт громадянина Грузії серія НОМЕР_2 . Станом на сьогодні державний кордон у напрямку України не перетинав.

Тож, колегією суддів встановлено достатні підстави для розгляду клопотання про обрання запобіжного заходу за відсутності обвинуваченого, відповідно до приписів ч.6 ст.193 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Водночас, самої лише тяжкості інкримінованого злочину недостатньо для висновку про можливі спроби обвинуваченого переховуватися, тому її необхідно оцінювати також у світлі таких факторів, як характер людини, її моральні принципи, місце проживання, робота, засоби до існування, сімейні зв?язки, а також будь-які зв`язки з країною, в якій особу притягнуто до кримінальної відповідальності (рішення у справі «Becciev v. Moldova»,п. 58).

При цьому, колегія суддів враховує факт того, що обвинувачений ОСОБА_5 був присутній у судових засіданнях, призначених з моменту отримання судом обвинувального акту, останній раз 13.02.2024 року та повідомлений про наступні дати судових засідань, зокрема, на 13 годину 30 хвилин 13.03.2024 року, однак у подальшому до суду він не з?явився і до сьогодні ухиляється від суду, підтвердженням чому є той факт, що він 17.02.2024 виїхав за кордон і вже тривалий проміжок часу - близько року перебуває за межами території України. При цьому обвинувачений ОСОБА_5 добре обізнаний про свій статус у цьому кримінальному провадженні, що також підтверджується матеріалами досудового розслідування, зазначеними в реєстрі матеріалів досудового розслідування, а також в журналах судового засідання.

Станом на 18.12.2024 року, згідно інформації наданої прокурором, ОСОБА_5 до України не повертався, місце знаходження його на сьогодні не відоме.

Вказані обставини свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_5 переховується від судового розгляду.

Відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України як під час досудового слідства на момент застосування і продовження запобіжного заходу, так і на сьогоднішній день колегію суддів також встановлено наявність ризиків, передбачених у п.3 та п.5 ч. 1 ст.177 КПК України, які продовжують існувати, а саме - обвинувачений ОСОБА_5 у випадку не обрання до нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою також може вчинити спроби вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи наведене та констатуючи відсутність з боку обвинуваченого ініціативи щодо повідомлення суду про можливість участі в судовому розгляді, колегію суддів обґрунтовано припускає, що останній може переховуватись від суду.

Щодо винятковості обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою та доведеності, що жоден із більш м?яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України

У ст. 5 Рекомендації Комітету Міністрів Ради Європи R (80) 11 від 27.06.1980 «Про взяття під варту до суду» зауважується, що при розгляді питання про необхідність тримання під вартою, судовий орган повинен брати до уваги обставини конкретної справи, у тому числі характер та тяжкість інкримінованого злочину.

Кримінальний процесуальний закон розрізняє обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою, яке здійснюється за відсутності підозрюваного у разі оголошення його в міжнародний розшук, і застосування цього запобіжного заходу, що здійснюється за участю підозрюваного після його затримання і доставки до місця кримінального провадження.

За своєю правовою природою така ухвала є дозволом на затримання обвинуваченого з метою приводу, що передбачено ч.3 ст.187 КПК України, і відрізняється від останнього тільки тим, що обвинувачений знаходиться за межами України.

Отже, розглядаючи клопотання про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на підставі ч.6 ст.193 КПК України, колегія суддів позбавлена можливості застосувати щодо обвинуваченого більш м?який запобіжний захід, оскільки таке питання буде розглядатися колегію суддів після затримання обвинуваченого. На підставі такого рішення до обвинуваченого не застосовується запобіжний захід, він не може утримуватися під вартою. Відповідне клопотання розглядається судом в закритому судовому засіданні за участю прокурора.

Згідно ч.4 ст.183 КПК України при обранні запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, розмір застави не визначається.

Будь-яке інше тлумачення положень ч.6 ст.193 КПК України суперечитиме завданням кримінального провадження, зокрема, швидкому, повному та неупередженому розгляду судом кримінальних проваджень, оскільки унеможливить забезпечення прибуття особи, яка переховується від суду за межами України, для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Аналогічної позиції дотримується і ККС ВС у своїй ухвалі від 21.09.2021 у справі № 991/5913/21.

Відповідно до ч.4 ст.197 КПК України, у разі постановлення слідчим суддею, судом ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного на підставі ч 6 ст.193 КПК України строк дії такої ухвали не зазначається.

Крім того, відповідно до ст. 309 КПК України ухвала про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою апеляційному оскарженню не підлягає.

Також, ст.335 КПК України передбачено, що у разі якщо обвинувачений ухилився від суду або захворів на психічну чи іншу тяжку тривалу хворобу, яка виключає його участь у судовому провадженні, суд зупиняє судове провадження щодо цього обвинуваченого до його розшуку або видужання і продовжує судове провадження стосовно інших обвинувачених, якщо воно здійснюється щодо декількох осіб. Розшук обвинуваченого, який ухилився від суду, оголошується ухвалою суду, організація виконання якої доручається слідчому та/або прокурору.

Водночас, чинним КПК України не регламентовано поняття «міжнародний розшук» та не розкрито зміст зазначеного терміну. Проте термін «міжнародний розшук» використовується в цьому кодексі як обов?язкова підстава для здійснення спеціального досудового розслідування чи провадження (in absentia) (ч. 5 ст. 139, 297-1, 297-4, 323 КПК України).

Установлення місця перебування обвинуваченого та доставлення його до суду є необхідною умовою для розгляду кримінального провадження в розумні строки. Із цією метою відповідними суб?єктами здійснюється розшук особи, яка ухиляється від суду.

Розшук є родовим поняттям, він може здійснюватися на території України, бути міждержавним та/або міжнародним. Метою для усіх видів розшуку є отримання інформації про місцезнаходження розшукуваної особи та подальшого доставлення її до суду, правоохоронного органу.

Аналіз норм чинного законодавства дає підстави для висновку, що розшук є комплексом слідчих, оперативно-розшукових, розшукових, інформаційно-довідкових, сигнальних та інших заходів, які здійснюються правоохоронними органами в місцях можливого перебування розшукуваних осіб. У свою чергу, міжнародним розшуком є комплекс зазначених заходів, що заснований на нормах національного і міжнародного права та здійснюються поза межами держави-ініціатора за запитами спеціально уповноважених органів держав, силами правоохоронних органів запитуваних країн з використанням можливостей Міжнародної організації кримінальної поліції - Інтерпол.

Статтею 318 КПК України визначено строки та загальний порядок здійснення судового розгляду. Відповідно до положень ч. 1 та ч. 2 цієї статті судовий розгляд має бути проведений і завершений протягом розумного строку та здійснюється в судовому засіданні з обов`язковою участю сторін кримінального провадження, крім випадків, передбачених цим Кодексом. У судове засідання викликаються потерпілий та інші учасники кримінального провадження.

Згідно з п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, установленим законом, який встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

Положення ч.1 ст.21 КПК України гарантують кожному право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Розумність строків є однією із засад кримінального провадження, передбачених ст.7 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст.28 КПК України, під час кримінального провадження кожна процесуальна дія або процесуальне рішення повинні бути виконані або прийняті в розумні строки. Розумними вважаються строки, що є об?єктивно необхідними для виконання процесуальних дій та прийняття процесуальних рішень. Розумні строки не можуть перевищувати передбачені КПК України строки виконання окремих процесуальних дій або прийняття окремих процесуальних рішень.

Отже, з метою досягнення дієвості кримінального провадження, з урахуванням доведення стороною обвинувачення наявності існування ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, змісту та обсягу обвинувачення, тяжкості злочину, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , достовірної обізнаності щодо здійснення відносно нього кримінального переслідування, можливості пересуватись в межах різних населених пунктів та країн, враховуючи факт того, що обвинувачений ОСОБА_5 виїхав із території України і протягом року не повертається на територію України, колегія суддів вважає, що ці обставини можуть спонукати ОСОБА_5 до вчинення спроби ухилитися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності, а, отже, клопотання прокурора підлягає задоволенню, у зв`язку з чим, судове провадження слід зупинити, згідно ст.335 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.42, 176-177,183-184, 191, 194, 197, 331, 334, 335, 369, 372, 376 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а:

Клопотання прокурора про оголошення обвинуваченого у міжнародний розшук та обрання обвинуваченому, відповідно до положень ч.6 ст.193 КПК України, запобіжного заходу у виді тримання під вартою-задовольнити.

Оголосити міжнародний розшук ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Батумі, Республіки Грузії, громадянина Республіки Грузії, з профільною середньою освітою, безробітного, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації та проживання на території України, раніше не судимого на території України, раніше судимого на території Грузії, перебуває в розшуку (розшукова справа №170013/21) країни Грузія за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.236 КК Грузії.

Обрати обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцю м. Батумі, Республіки Грузії, громадянину Республіки Грузії, з профільною середньою освітою, безробітному, зареєстрованому за адресою: АДРЕСА_1 , без місця реєстрації та проживання на території України, раніше не судимому на території України, раніше судимому на території Грузії, який перебуває в розшуку (розшукова справа №170013/21) у Грузії за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст.236 КК Грузії, запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Після затримання ОСОБА_5 не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження суд за участю обвинуваченого має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановити ухвалу.

Судове провадження відносно ОСОБА_5 / зупинити до його розшуку.

Міжнародний розшук ОСОБА_5 / доручити органам поліції.

Контроль покласти на прокурорів /процесуального керівника/ Київської міської прокуратури.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя ОСОБА_1

судді 1.__________________ 2.______________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3