УХВАЛА

31 березня 2025 року

м. Київ

справа № 462/3050/23

провадження № 51-723 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року,

встановив:

У касаційній скарзі захисник порушує питання про перегляд вказаного судового рішення в касаційному порядку.

Статтею 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі КПК) встановлено вимоги, яким повинна відповідати касаційна скарга. Зокрема, відповідно до п. 4 ч. 2 цієї статті у касаційній скарзі зазначається обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того, у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення.

Відповідно до ст. 438 КПК підставами для зміни або скасування судових рішень судом касаційної інстанції є: істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність і невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого. При вирішенні питання про наявність зазначених підстав суд касаційної інстанції має керуватися статтями 412-414 цього Кодексу.

Посилаючись на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, повинна вказати конкретні порушення закону, що є підставою для їх зміни чи скасування, а також належним чином обґрунтувати свої доводи, тобто не тільки висунути на підтвердження допущених судом порушень переконливі факти, але й аргументувати як саме ці порушення істотно позначилися на законності та обґрунтованості судового рішення. Крім цього, вимагаючи скасування судового рішення та призначення нового судового розгляду в суді відповідної інстанції, особа у касаційній скарзі має вказати, яким чином таке скасування дозволить виправити порушення, на які вона посилається.

Відповідно до приписів ст. 433 КПК суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги. При цьому наділений повноваженнями лише щодо перевірки правильності застосування судами першої та апеляційної інстанцій норм матеріального та процесуального права, правової оцінки обставин і не має права досліджувати докази, встановлювати та визнавати доведеними обставини, що не були встановлені в оскарженому судовому рішенні, вирішувати питання про достовірність того чи іншого доказу.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 зазначає про незаконність ухвали апеляційного суду щодо ОСОБА_5 у зв`язку з істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, при цьому не наводить таких порушень КПК, які з огляду на положення статей 370, 404, 412, 413 КПК стали перешкодою для ухвалення судом законного рішення й тягнуть за собою обов`язкове скасування оскаржуваної ухвали на підставі п.п. 1, 2 ч. 1 ст. 438 цього Кодексу.

Вказуючи на порушення апеляційним судом вимог ст. 419 КПК захисник конкретно не зазначив, які доводи апеляційної скарги сторони захисту суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив та не перевірив, а отже заявлена вимога про скасування ухвали на зазначеній у касаційній скарзі підставі не аргументована.

Також, зі змісту касаційної скарги вбачається, що захисник не погоджується із кваліфікацією дій свого підзахисного за ч. 4 ст. 186 КК, однак належного мотивування в цій частині скаржник взагалі не наводить.

Натомість скаржник фактично ставить питання про перевірку оскаржуваного судового рішення, у зв`язку з тим, що не погоджується з оцінкою доказів, наявних у матеріалах провадження, надає їм власну оцінку, заперечує правильність встановлення фактичних обставин кримінального провадження, що в силу статей 433, 438 КПК не є предметом перевірки суду касаційної інстанції.

Крім того, касаційна скарга захисника містить суперечності, оскільки з її мотивувальної частини вбачається, що захисник згадує про норму ст. 284 КПК, яка передбачає закриття кримінального провадження, при цьому в прохальній частині скарги захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суду та призначити новий апеляційний розгляд в суді апеляційної інстанції, а відтак скаржнику необхідно визначитися зі своєю позицією та уточнити вимоги до суду касаційної інстанції.

Відсутність у скарзі належного обґрунтування з огляду на те, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення в межах касаційної скарги, перешкоджає вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Що стосується доводів касаційної скарги про те, що попередніми судами під час призначення покарання його підзахисному ОСОБА_5 не було враховано вирок Дзержинського районного суду Донецької області від 24 травня 2023 року, то слід звернути увагу скаржника, що питання про застосування покарання за наявності кількох вироків вирішується на стадії виконання судових рішень у порядку, передбаченому статтями 537, 539 КПК.

За таких обставин, колегія суддів вважає за необхідне залишити без руху касаційну скаргу, надавши захиснику строк для усунення недоліків.

Керуючись ч. 1 ст. 429 КПК, Верховний Суд

постановив:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 на ухвалу Львівського апеляційного суду від 17 грудня 2024 року стосовно ОСОБА_5 залишити без руху і встановити строк для усунення недоліків протягом десяти днів із дня отримання копії ухвали.

Роз`яснити, що касаційна скарга повертається в разі, якщо особа в установлений строк не усунула недоліків касаційної скарги, залишеної без руху.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3