УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 495/1290/25

Номер провадження 1-кс/495/416/2025

28 лютого 2025 рокум. Білгород-Дністровський

Слідчий суддя Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю:

прокурора ОСОБА_3 ,

підозрюваного ОСОБА_4 ,

захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5

законного представника підозрюваного ОСОБА_4 ОСОБА_6

психолога ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в режимі відеоконференції клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Нові Трояни Болградського району Одеської області, громадянина України, неповнолітнього, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.4 ст.187 КК України,

ВСТАНОВИВ:

28.02.2025 року старший слідчий СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітан поліції ОСОБА_8 звернувся до слідчого судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з погодженим прокурором Білгород-Дністровської окружної прокуратури клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

В клопотанні зазначено, що 27 лютого 2025 року слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000287 за ч.4 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , достовірно знаючи про те, що у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до п. 20 ч. 1 ст. 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану», Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24.02.2022, строк дії якого Указом Президента України від 14 січня 2025 року №26/2025 продовжено з 05 години 30 хвилин 8 лютого 2025 року на 90 діб (тобто на момент вчинення злочину), вчинив умисний корисливий злочин за наступних обставин:

Так, 25.02.2025 приблизно о 21:30 неповнолітній ОСОБА_4 вступив у злочинну змову з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , поєднані єдиним злочинним умислом направленим на розбій, тобто напад з метою заволодіння чужим майном, з корисливих мотивів, поєднаний із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, через незачинені двері проникли до приміщення будинку АДРЕСА_1 , де побачивши потерпілого ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , знаючи що потерпілий у зв`язку із станом здоров`я не може встати із ліжка, почали наносити удари, заздалегідь підготовленими деревинними палками по голові та тулубу потерпілого, спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді уламкового перелому кісток носу, носової перегородки, закритий перелом лівої кісті, множені садна, гематоми голови, тулуба та верхніх кінцівок, від яких останній втратив свідомість.

Після нанесення тілесних ушкоджень, ОСОБА_4 біля ліжка потерпілого забрав гаманець коричневого кольору, в якому були грошові кошти у сумі 8000 тисяч гривень та банківську картку.

Після чого з місця скоєння злочину втекли, обернувши викрадене на свою користь, спричинивши ОСОБА_10 матеріальний збиток на загальну суму 8000 гривень.

27 лютого 2025 року ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на підставі ст.615 КПК України о 10 годині 35 хвилин затримано (фактичний час затримання 09 годин 00 хвилина). 27 лютого 2025 року, на підставі п.1 ч.1 ст.276, ч.1 ст.278 КПК України ОСОБА_4 , вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

Таким чином ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець с. Нові Трояни Болградського району Одеської області, громадянин України, неповнолітній, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 підозрюється в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України.

Обґрунтування повідомленої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, підтверджуються зібраними під час проведення досудового розслідування доказами, а саме: проведеним допитом потерпілого ОСОБА_10 , в показаннях якого викладені відомі обставини вчиненого кримінального правопорушення; проведеним оглядом місця події, у ході якого зафіксована обстановка вчинення злочину; поясненням ОСОБА_4 , в свідченнях котрого викладені відомі обставини вчиненого кримінального правопорушення; поясненням ОСОБА_9 , в свідченнях котрого викладені відомі обставини вчиненого кримінального правопорушення; проведеним допитом свідка ОСОБА_11 , в показаннях якого викладені відомі обставини вчиненого кримінального правопорушення; проведеним слідчим експериментом за участю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розказав та показав яким чином вчиняв злочин та куди викинув викрадене майно, яке належало потерпілому, а саме: банківські картки та гаманець; проведеним оглядом місця події, у ході якого вилучено викрадене майно, яке належало потерпілому, а саме: банківські картки та гаманець.

За твердженням слідчого, відповідно до вимог п.4 ч.1 ст.184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п.п.1, 3, ч.1 ст.177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_4 покладається необхідність запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та суду, спробам незаконного впливу на осіб, котрі допитані у кримінальному провадженні в якості свідків, так як їх покази мають суттєве значення як доказ. Тим самим орган досудового розслідування вважає доцільним застосувати відносно підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, в межах строку досудового розслідування.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання визначеним ризикам.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчинені особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї ж статті.

Під час досудового розслідування, встановлені ризики вчинення підозрюваним наступних дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України: пункт 1 частини 1 статті 177 КПК України саме по собі покарання, яке загрожує ОСОБА_4 у разі визнання його винним, може спонукати останнього вдатися до спроб переховуватись від органу досудового розслідування та суду; пункт 3 частини 1 статті 177 КПК України наявний обґрунтований ризик, що ОСОБА_4 може вдатись до спроб незаконно впливати на потерпілого та свідків, які викривають його неправомірні дії, задля схиляння їх до зміни показань шляхом вмовляння, підкупу, погроз, тощо.

Окрім того, слідчий звернув увагу на соціально-небезпечній поведінці підозрюваного, якому інкримінується вчинення кримінального правопорушення із застосуванням фізичного насильства.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження являється доцільним та необхідним застосувати до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистого зобов`язання пов`язана з тим, що він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення котре є особливо тяжким злочином.

Неможливість застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді особистої поруки пов`язана з тим, що до органу досудового розслідування не було звернення із письмовим зобов`язанням про те, що особа поручається за виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків, відповідно до ст. 194 КПК України, і зобов`язується за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи в суд на першу вимогу.

Неможливість застосування запобіжного заходу відносно підозрюваного ОСОБА_4 у вигляді домашнього арешту пов`язана з відсутністю підстав вважати, що підозрюваний буде належним чином виконувати обов`язок, який полягає в забороні залишати житло цілодобово або у певний період доби, та надасть змогу здійснити всі можливі дії для подальшого переховування.

Слідчий вказав, що стороною обвинувачення дотримано вимогу розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного із вчиненням кримінального правопорушення, тобто виправдовують необхідність подальшого розслідування у цьому провадженні з метою дотримання імперативних завдань кримінального провадження, визначених ст.2 КПК України.

У провадженні наявні реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного. При цьому суд має оцінити суворість можливого покарання ОСОБА_4 , особу підозрювану та визнати реальну небезпеку, можливість її ухилення від правосуддя у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

Відповідно до п.1 ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

На підставі наведеного слідчий просить клопотання задовольнити.

В судовому засіданні, прокурор ОСОБА_3 підтримав клопотання слідчого в повному обсязі та просив його задовольнити.

Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні з обставинами, викладеними у клопотанні погодився, підтвердив їх та детально розповів усі обставини вчиненого. Розкаявся, не розуміє, як це могло статися, слухав та виконував вказівки свого дядька. Просив не позбавляти його свободи та обрати йому міру запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Захисник підозрюваного ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечувала проти клопотання слідчого. Зазначила, що її неповнолітнього підзахисного затримано незаконно, а ризики, визначені в клопотанні слідчого безпідставні, необґрунтовані та нічим не доведені, оскільки підозрюваний співпрацює зі слідством (приймає участь в усіх необхідних слідчих діях). Також, зазначила, що оскільки її підзахисний неповнолітній, то необхідно застосувати до нього Пекінські правила. Пояснила, що підозрюваний має добрі та позитивні характеристики, може знаходитись під наглядом матері. Просила обрати її підзахисному нічний домашній арешт з носінням браслету, щоб останній мав змогу навчатися.

Законний представник підозрюваного ОСОБА_6 (бабуся), просила не позбавляти волі її онука та обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Психолог ОСОБА_12 , пояснила, що спілкувалася із підозрюваним та визначає, що він добродушна дитини, на прохання інших йому тяжко відмовляти. Вважає, що у цьому віці (14 років), з урахуванням його характеру та позитивних характеристик, він може перебувати під домашнім арештом.

Вивчивши матеріли клопотання, заслухавши думку всіх учасників судового процесу, слідчий суддя дійшов до наступних висновків.

Як вбачається з матеріалів клопотання, 27 лютого 2025 року слідчим відділом Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000287 за ч.4 ст.187 КК України напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану.

27.02.2025 року, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вручено повідомлення про підозру у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, тобто в нападі з метою заволодіння чужим майном, поєднаним із насильством, небезпечним для життя та здоров`я особи, яка зазнала нападу, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, поєднаному з проникненням у житло, вчиненому в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України.

В діях підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 вбачаються ознаки кримінального правопорушеня, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: проведеним допитом потерпілого ОСОБА_10 , в показаннях якого викладені відомі обставини вчиненого кримінального правопорушення; проведеним оглядом місця події, у ході якого зафіксована обстановка вчинення злочину; поясненням ОСОБА_4 , в свідченнях котрого викладені відомі обставини вчиненого кримінального правопорушення; поясненням ОСОБА_9 , в свідченнях котрого викладені відомі обставини вчиненого кримінального правопорушення; проведеним допитом свідка ОСОБА_11 , в показаннях якого викладені відомі обставини вчиненого кримінального правопорушення; проведеним слідчим експериментом за участю ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який розказав та показав яким чином вчиняв злочин та куди викинув викрадене майно, яке належало потерпілому, а саме: банківські картки та гаманець; проведеним оглядом місця події, у ході якого вилучено викрадене майно, яке належало потерпілому, а саме: банківські картки та гаманець.

Відповідно до ч.1 ст.176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

Відповідно до ч.3 ст.176 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою.

Відповідно до ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Відповідно до ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінює в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного.

Згідно зі ст.183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Згідно із ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Слідчий суддя, суд має право зобов`язати підозрюваного, обвинуваченого прибувати за кожною вимогою до суду або до іншого органу державної влади, визначеного слідчим суддею, судом, якщо прокурор доведе обставини, передбачені пунктом 1 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктами 2 та 3 частини першої цієї статті.

Якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Відповідно до ст.9 Конституції України, чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України.

Згідно із ч.2 ст.8 КПК України, принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини

Окрім цього, відповідно до ч.5 ст.9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Відповідно до практики ЄСПЛ, при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянуто можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів, передбачених законом (правова позиція, викладена у п. 80 рішення ЄСПЛ від 10 лютого 2011 року у справі «Харченко проти України»).

Крім того, слідчий суддя враховує положення ст.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Слідчий суддя виходить з того, що діючий Кримінальний процесуальний кодекс України встановлює обов`язок розглядати обґрунтованість підозри, що за визначенням ЄСПЛ «є необхідною умовою законності тримання під вартою» (Нечипорук і Йонкало проти України, no. 42310/04, §219, 21 квітня 2011 року).

Відповідно до практики ЄСПЛ «обґрунтованість підозри, на якій має ґрунтуватися арешт, складає суттєву частину гарантії від безпідставного арешту і затримання, закріпленої у статті 5 § 1(с) Конвенції». За визначенням ЄСПЛ «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1(с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин» (K.-F. проти Німеччини, 27 листопада 1997, § 57).

Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п. 3 і 4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:

- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;

- у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення.

Крім того, як зазначив Європейський суд з прав людини у своєму рішенні в справі «Манчіні проти Італії», за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюються до позбавлення волі для цілей статті 5 § 1(с) Конвенції.

Таким чином, аналізуючи викладене, слідчим суддею встановлено, що зазначена низка ризиків досудовим слідством є мінімальною, так як не надано достатніх доказів того, що є наявність вважати, що підозрюваний намагався вчинити які-небудь дії, передбачені ст.177 КПК України, як на це вказує досудове слідство. Крім того, слідчий суддя звертає увагу на неповнолітній вік підозрюваного (14 років) та наявність міцних соціальних зв`язків, а саме те, що у підозрюваного є батьки (проживає з матір`ю, а батько проходить військову службу в ЗСУ під містом Покровськ) та бабуся, тобто останній знаходиться під наглядом законних представників Навчається у школі (8 клас) та має звідти позитивні характеристики. Співпрацює зі слідством із самого початку та приймає добровільну участь у всіх слідчих діях із конкретними та детальними описами всіх обставин скоєного.

Слідчий суддя зауважує, що дійсно у даному кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра відносно неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_4 , а також акцентує увагу на вчиненні останнім особливо тяжкого злочину, але враховує неповнолітній вік підозрюваного, його особу та ставлення до скоєного.

Стосовно вказаних в клопотанні ризиків, які на думку слідчого можуть перешкодити дієвості кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Ризики того, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, суду; незаконно впливати на свідків та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином спростовується тим, що при обранні міри запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, який прирівнюється до тримання під вартою на підозрюваного покладається ряд таких обов`язків, при виконанні яких повністю забезпечується дієвість кримінального провадження.

З урахуванням викладених обставин, а також досліджених в судовому засіданні доказів (наявність обґрунтованої підозри), вивчених матеріалів, які характеризують підозрюваного, а також з огляду на неповнолітній вік підозрюваного (14 років) та наявність міцних соціальних зв`язків, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні клопотання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та доцільність застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 , в межах строку досудового розслідування, з покладанням на нього певних додаткових обов`язків, передбачених ст.194 КПК України.

При виконанні вказаних обов`язків підозрюваним буде досягнуто дієвість кримінального провадження та його оперативність, проведення досудового розслідування у розумні строки, виключено ризики, передбачені ст.177 КПК України.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193, 194, 196, 206, 376 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області капітана поліції ОСОБА_8 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушеня, передбаченого ч.4 ст.187 КК України, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування строком на 59 діб, тобто з 28.02.2025 року до 27.04.2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора та суду по виклику за необхідністю;

- не залишати цілодобово місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та потерпілим в даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 про наслідки ухилення від покладених на нього обов`язків, а саме у разі їх недотримання або порушення може бути обраний більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвалу направити для виконання до Білгород-Дністровського РВП ГУНП в Одеській області.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її винесення.

Повний текст ухвали виготовлено та оголошено 05.03.2025 року об 11:30 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_13