Справа № 214/5902/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

01 квітня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретарки судового засідання - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Кривому Розі матеріали кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України (внесено до Єдиного реєстру досудового розслідування за № 0000776 від 12.06.2024 року)

сторони кримінального провадження прокурор ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник ОСОБА_5

Встановив:

В провадженні Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває на розгляді обвинувальний акт відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та угода про визнання винуватості від 19 червня 2024 року.

Захисник ОСОБА_5 надав до суду клопотання проти закриття провадження у справі на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Обвинувачений ОСОБА_3 не заперечували проти закриття провадження у справі на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України

Прокурор ОСОБА_4 не заперечувала проти закриття провадження. Угоду про визнання винуватості не підтримала.

Суд вислухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи доходить до наступного висновку.

09.08.2024 набрав чинності Закон України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (надалі Закон №3886-ІХ).

Відповідно до вказаного Закону, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого, дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Згідно ч. 6 ст. 3 КК України, зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Перехідних положень Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до пп. 169.1.1 пункту 169.1 ст.169 Податкового кодексу України, податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи та відповідно станом на 2024 рік становить 3028,00 грн.

Відповідно до обвинувального акту ОСОБА_3 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. вищезазначене кримінальне правопорушення було вчинено ОСОБА_3 10.06.2024 року, сума матеріального збитку становить 1420,00 грн.

Статтею 58 Конституції України визначено, що закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до частин 2,3 статті 4 КК України злочинність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення злочину визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

У свою чергу частиною 1 статті 5 КК України визначено що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Таким чином, кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою. Закриття кримінального провадження з указаної підстави є обов`язком, а не правом суду.

Пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України визначено що кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Ухвала про закриття кримінального провадження постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтю 479-2 КПК України.

Частиною 3 статті 479-2 КПК України визначено якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пункту 4-1 частини 1 статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує.

Судом встановлено, що діяння, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_3 у зв`язку декриміналізацією відповідно до Закону України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна», перестало бути кримінально караним, тому суд дійшов висновку про необхідність закриття кримінального провадження на підставі пункт 4-1 частини 1 статті 284 КПК України.

Відповідно до вимог ст. 474 КПК України суд відмовляє в затвердженні угоди про визнання винуватості, якщо умови угоди суперечать вимогам КПК України та/або закону, в тому числі умови угоди не відповідають інтересам суспільства, та/чи умови угоди порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб; існують обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися; відсутні фактичні підстави для визнання винуватості.

На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що умови угоди не відповідають інтересам обвинуваченого, оскільки вчинене ним діяння не є кримінальним правопорушенням і обвинувачений підлягає звільненню від кримінальної відповідальності у зв`язку з декриміналізацією.

Питання речових доказів вирушється відповідано ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 284,369-372КПК України, суд,-

Постановив:

Відмовити у затвердженні угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні № 0000776 укладеної 19 червня 2024 року між прокурором та обвинуваченим.

Клопотання захисника ОСОБА_5 про закриття кримінального провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за частиною 4 статті 185 КК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України задовольнити.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 , обвинуваченого за частиною 4 статті 185 КК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, на підставі пункту 4-1 частини 1 статті 284 КПК України, у зв`язку декриміналізацією відповідно до Закону України №3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» закрити.

Речові докази:

-Специфікацію до договору фінансового кредиту KR- 1.50541/0.47500 від 10.06.2024 року залишити в матеріалах кримінального провадження № 0000776 від 12.06.2024 року ( Т.2,а.с. 31,32)

-DVD-R диск, які містять відеофайли та внутрішнього відео спостереження - залишити в матеріалах кримінального провадження №0000776 від 12.06.2024 ( Т.2,а.с.36,37)

-Мобільний телефон марки «Xiomi Redmi 7A» IMEI 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити у користуванні достаннього, дозволивши розпоряджатися ним на власний розсуд ( Т.2,а.с. 42, 46)

Копію ухвали негайно після її оголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Повний текст судового рішення складено 07.04.2025 року об 11-00 год.

Суддя ОСОБА_1