Провадження № 1-кс/175/4943/24
05 грудня 2024 року смт Слобожанське Дніпровського
району Дніпропетровської області
Слідчий суддя Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 ,
секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
підозрюваного ОСОБА_4 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Підгородне, Дніпропетровського району, Дніпропетровської області, громадянина України, має не повну середню освіту, офіційно не працевлаштований, не одружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий:
-07.07.2016 Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області за ч. 1 ст. 115, ч. 1 ст. 309 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 13 років;
-09.10.2024 Костопілським районним судом Рівненської області за ч. 1 ст. 294 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України від відбування покарання звільнений з іспитовим строком 3 роки,-
Суть питання, що вирішується, за чиєю ініціативою воно розглядається
У цьому кримінальному провадженні 04 грудня 2024 року, ОСОБА_4 в порядку ст.ст. 276-279 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України , а саме в умисному знищенні чужого майна, вчиненого шляхом підпалу.
В порядку ст.208 КПК України ОСОБА_4 затримано 03 грудня 2024 року о 16:24 год.
Покликаючись на існування ризиків, передбачених ст. 177 Кримінального процесуального кодексу України, прокурор просив застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів без визначення розміру застави.
Позиція учасників у судовому засіданні
В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, покликаючись на викладені у ньому обставини. Окрім того додав, що на переконання органу досудового розслідування, наразі існують ризики, передбачені ст. 177 КПК. Свою позицію та обґрунтованість підозри прокурор мотивував обставинами, зазначеними у клопотанні.
Сторона захисту заперечувала щодо задоволення клопотання, з огляду на його безпідставність. Захисник зазначав, що клопотання є необґрунтованим, оскільки не відповідає вимогам статей 177, 182 КПК; мета застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставною; відсутні заявлені прокурором ризики. Звернули увагу, що повідомлена ОСОБА_4 підозра є необґрунтованою.
У судовому засіданні підозрюваний підтримав цю позицію свого захисника. Також пояснив, що він заперечує проти задоволення клопотання.
Доводи сторони захисту щодо часу фактичного затримання слідчий суддя оцінює критично, оскільки розглядом клопотання встановлено, що перед фактичним затриманням ОСОБА_4 о 16:24 год. було проведено обшук в порядку ст. 233 КПК України, під час якого працівники поліції та інші особи були зобов`язані діяти та діяли у відповідності до положень КПК України.
Положення закону, якими керувався слідчий суддя
Згідно з ч. 1 ст. 131 КПК заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження є запобіжні заходи (п. 9 ч. 2 ст. 131 КПК).
Відповідно до ч. 3 ст. 132 КПК застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: (1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; (2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; (3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.
Слідчий суддя відмовляє у застосуванні запобіжного заходу, якщо слідчий, прокурор не доведе, що встановлені під час розгляду клопотання про застосування запобіжних заходів обставини, є достатніми для переконання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою цієї статті, не може запобігти доведеним під час розгляду ризику або ризикам. При цьому найбільш м`яким запобіжним заходом є особисте зобов`язання, а найбільш суворим - тримання під вартою. Запобіжні заходи застосовуються під час досудового розслідування слідчим суддею за клопотанням слідчого, погодженим з прокурором, або за клопотанням прокурора (частини 3, 4 ст. 176 КПК).
Статтею 177 КПК встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: (1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; (2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; (3) незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні; (4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; (5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: (1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; (2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказують детектив та прокурор; (3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 (ч. 1 ст. 183 КПК).
Установлені слідчим суддею обставини, мотиви, з яких слідчий суддя виходив при постановленні ухвали
Під час розгляду клопотання слідчий суддя встановив наступні обставини та дійшов таких висновків.
Щодо обґрунтованості підозри
Кримінальне правопорушення, склад якого передбачений ч. 2 ст. 194 КК України, тобто умисне знищення чужого майна, вчинене шляхом підпалу.
Саме з огляду на таке розуміння обґрунтованості підозри слідчий суддя вирішував це клопотання, та дійшов висновку про те, що описана у клопотанні фабула, у сукупності з наданими прокурором поясненнями та матеріалами кримінального провадження, свідчать про наявність ознак кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 194 КК України.
Для визначення причетності ОСОБА_4 до подій кримінального правопорушення слідчим суддею досліджені та оцінені фактичні дані, які підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме:
- заявою про вчинення кримінального правопорушення;
- протоколом огляду місця події від 03.12.2024 в ході якого виявлено: спалений автомобіль HONDA PILOT, д.н.з. НОМЕР_1 , білого кольору та вилучено сліди кримінального правопорушення, слід папілярного візерунку та можливі знаряддя злочину - полімерна пляшка із залишками рідини з різким запахом;
- протоколом допиту потерпілого в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- протоколом огляду мобільного телефону потерпілого ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ;
- протоколом допиту свідка в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 ;
- протоколом допиту свідка в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- протоколом огляду мобільного телефону свідка ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ;
- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст. 208 КПК України;
- іншими документами, отриманими в ході досудового розслідування.
Враховуючи те, що обґрунтованість підозри підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю вагомих доказів, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений під час судового розгляду, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, у слідчого судді наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо кримінального правопорушення, що інкримінується ОСОБА_4 .
Також слідчий суддя приймає до уваги правову позицію, викладену в рішенні ЄСПЛ у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.90 р., відповідно до якого «обгрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про котру йдеться, могла вчинити правопорушення.
Щодо існування ризиків
Прокурор, наполягаючи на застосуванні до підозрюваного запобіжного заходу, окрім обґрунтованості підозри останнього у вчиненні кримінального правопорушення, покликався також на існування ризиків, які дають йому підстави вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, вчинити інше кримінальне правопорушення, чи перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
На переконання слідчого судді, ризики, що дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірної можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. Водночас КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Перевіряючи існування зазначених прокурором ризиків, слідчий суддя виходив із такого.
Слідчий суддя переконаний, що ймовірна можливість переховування підозрюваного від органів досудового розслідування та/або суду підтверджується перш за все тим, що ОСОБА_4 об`єктивно підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, який карається позбавленням волі на строк від трьох до десяти років, у зв`язку з чим йому може буде призначено покарання у вигляді позбавлення волі, що може розглядатись як ризик переховування від суду а також у зв`язку з тим, що останній не має міцних соціальних зв`язків, не має постійного місця роботи, що може спонукати підозрюваного не виконувати покладені на нього обов`язки та переховуватись від слідства та суду.
Також, враховуючи, що Дніпропетровська область значно наближена до кордонів територія яких, визначена статусом тимчасово окупованою територію, останній може покинути територію Дніпропетровської області та України.
З огляду на військову агресію проти України в уповноважених органів ускладнене здійснення належного контролю за перетином особами державного кордону України. Зазначена обставина свідчить про можливість його перетину, у тому числі поза офіційними пунктами пропуску. А тому існуючі законодавчі обмеження для виїзду громадян України за кордон не виключають такої можливості.
Ризик незаконного впливу на потерпілого та свідків підтверджується тим, що потерпілий у кримінальному провадженні є ОСОБА_7 та свідками є ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , з якими підозрюваний тривалий час підтримує зв`язки, тому останній зможе впливати на них шляхом умовлянь змінити свідчення щодо обставин злочину, а також вдатися до погроз, щоб останні змінили свої показання, що підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 напередодні вчинення злочину вдався до погроз шляхом телефонних дзвінків, що підтверджується оглядами мобільним телефонів останніх та їхніми свідченнями, а також вчинити певні дії, спрямовані на знищення, приховування та спотворення інших доказів, що мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.
В обґрунтування високої імовірност ризику вчинити інше кримінальне правопорушення, слідчий суддя зазначає, що підозрюваний ОСОБА_4 , був раніше засуджений за вчинення умисного кримінального правопорушення, та перебуває на іспитовому строці, після звільнення з установи виконання покарань, на шлях виправлення не став та вчинив новий умисний злочин, що дає підстави вважати, що ОСОБА_4 , у випадку обрання йому запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, може вчинити нові умисні кримінальні правопорушення, в тому числі й у відношенні свідків та потерпілого у вказаному кримінальному провадженні, так як висловлював такі наміри при спілкуванні з останніми.
Зіставлення можливих для підозрюваного наслідків переховування у вигляді його ув`язнення у невизначеному майбутньому, тобто після його затримання, із засудженням до покарання у виді позбавлення волі у найближчій перспективі, переконують слідчого суддю у тому, що ризики , передбачені п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України щодо ОСОБА_4 є достатньо високими та не спростовані під час розгляду клопотання.
Мотиви суду щодо запобіжного заходу, який слід застосувати щодо підозрюваного та інші питання
Оскільки встановлено обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.196 КК України та наявність декількох ризиків, то з метою забезпечення дієвості кримінального провадження, застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного є об`єктивно необхідним.
Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років (п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК).
На виконання вимог ст.ст. 177-178 КПК України, встановлено, що підозрюваний на обліку у лікарів не перебуває, офіційно не працевлаштований, не одружений, має постійне місце реєстрації в м.Підгороднє, раніше притягувався до кримінальної відповідальності, вчинив нове кримінальне правопорушення в пре од іспитового строку.
Позаяк, підозрюваний не заручився авторитетом в суспільстві та з-поміж осіб, які б мали особливу довіру і забезпечили б його належну процесуальну поведінку.
Відомостей, які свідчили б про неможливість застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, сторонами не надано.
Отже, зважаючи на положення п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК, до ОСОБА_10 може бути застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк дії ухвали суду про тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання затриманого - з моменту затримання (частини 1, 2 ст. 197 КПК).
У відповідності до положень ч.4 ст. 183 КПК України в цьому кримінальному провадженні слідчий суддя розмір застави не визначає.
Слідчий суддя також враховує, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення дієвості кримінального провадження, тобто досягнення його завдань, чого можливо досягнути лише за умови нівелювання ризиків кримінального провадження. За таких обставин, необхідним є саме тримання підозрюваного під вартою, оскільки застосування більш м`якого запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні буде не недієвим, оскільки буде пов`язаний з доступом підозрюваного до технічних засобів, безпосередніх соціальних контактів з іншими особами, що також може завадити виконанню завдань кримінального провадження на цьому його етапі.
Тому, враховуючи вищевикладене та зважаючи на високу інтенсивність встановлених при розгляді клопотання ризиків, з урахуванням особистих характеристик підозрюваного, слідчий суддя доходить висновку, що щодо ОСОБА_10 слід застосувати винятковий запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та таке обмеження права підозрюваного на свободу не суперечить положенням ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки існують ознаки суспільного інтересу, які, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають принцип поваги до особистої свободи.
Підстав для застосування положень ч.9 ст.194 КПК України слідчим суддею не встановлено.
Керуючись ст.ст. 176-178, 182-184, 186, 187, 193-194, 196, 197, 202, 205, 309, 372, 395 КПК України, слідчий суддя, -
п о с т а н о в и в:
Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 (шістдесят) днів з моменту його затримання, а саме з 03 грудня 2024 року з 16 години 24 хвилин.
Строк дії ухвали до 16 години 24 хвилин 31 січня 2025 року.
Ухвала щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту її оголошення, а особою, що утримується під вартою - протягом того ж строку з моменту вручення копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1