Справа № 362/402/25
Провадження № 1-кп/362/378/25
ВИРОК

Іменем України

28.01.2025 м. Васильків

Васильківський міськрайонний суд Київської області у складі

головуючої - судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду в м. Василькові Київської області кримінальне провадження № 0000762 від 15.11.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Мена Менського району Чернігівської області, українець, громадянин України, освіта середня, працює без укладення трудової угоди, неодружений, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , житель АДРЕСА_2 , раніше неодноразово судимий:

- 04.09.2017 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 1 ст. 190 КК України до покарання у виді громадських робіт на строк 100 (сто) годин;

- 14.07.2021 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 389, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до 3 (трьох) років 6 (шести) місяців 7 (семи) днів позбавлення волі.

- 22.12.2022 Васильківським міськрайонним судом Київської області за ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 3 (трьох) років 8 (восьми) місяців позбавлення волі. Звільнений умовно-достроково 02.05.2024, невідбута частина покарання строк 1 (один) рік 27 (двадцять сім) днів,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України,

встановив:

15.11.2024 близько 16:00 год. ОСОБА_4 та ОСОБА_6 перебували в приміщення кафе «Українка», що розташоване за адресою: Київська область, Обухівський район, м. Васильків, вул. Київський Шлях (Декабристів), 178, де між ними відбулась сварка на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин. У ході словесного конфлікту у ОСОБА_7 виник умисел, спрямований на нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 .

Так, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи та суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно та цілеспрямовано, підійшов до ОСОБА_6 та правою рукою зібраною в кулак наніс не менше 10 ударів (точної кількості ударів не встановлено) у область голови ОСОБА_6 . Від отриманих ударів ОСОБА_6 впав на підлогу. ОСОБА_7 , продовжуючи свій злочинний умисел, наніс йому не менше 10 ударів (більш точної кількості не встановлено) ногами по голові та тілу ОСОБА_6 .

Надалі ОСОБА_4 підняв ОСОБА_6 з підлоги та покинув разом із ним приміщення кафе «Українка». Направились вниз по вулиці Київський Шлях (Декабристів) у м. Василькові Київської області, де ОСОБА_4 , продовжуючи реалізовувати свій умисел, спрямований на нанесення умисних тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_6 , знаходячись поряд із будинком АДРЕСА_2 наніс не менше 10 ударів рукою зібраною в кулак в область голови ОСОБА_6 . Від цього останній впав на землю. ОСОБА_7 продовжив наносити ногами не менше 10 ударів по голові та тілу ОСОБА_6 , чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді: синця в лівій виличній області; синця на повіках правого ока, біля його внутрішнього кута; синця на повіках лівого ока; відповідно до ушкоджень крововиливи в м`які тканини: «поза мозкову гематому лівої тім`яної ділянки» «переломи медіальної та нижньої стінок лівої орбіти», субдуральну гематому над лівою гемісферою головного мозку. об`ємом 100 мл., синця на долонній поверхні 1-го пальця правої кисті; різані рани на долонній поверхні правої кисті з переходом на між пальцевий проміжок 2-го та 3-го пальців, на долонній поверхні 2-го пальця правої кисті в область проксимальної фаланги; відповідно до ушкоджень крововиливи в м`які тканини; крововиливи в м`язи тазу справа та зліва.

26.11.2024 о 20:30 год. у приміщенні реанімаційного відділення Комунального некомерційного підприємства КОР «Київська обласна клінічна лікарня», розташованої за адресою: м. Київ, вул. Багговутівська, 1, ОСОБА_6 помер від внутрішньочерепної травми з переломом стінок орбіти, крововиливами під мозкової оболонки та в речовину головного мозку з розвитком набряку-набухання тканини головного мозку. Ушкодження на голові та обличчі, що призвели до смерті, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень, є небезпечними для життя та перебувають у причинному зв`язку з настанням смерті.

Обвинувачений ОСОБА_4 при його допиті у судовому засіданні визнав себе винуватим у вчиненні вказаного кримінального правопорушення. Він повністю погодився з його кваліфікацією і фактичними обставинами, які викладені у обвинувальному акті. Пояснив, що того дня зустрівся з товаришем ОСОБА_6 , разом вживали алкогольні напої. Потім у них виник конфлікт і почалася бійка. Він, обвинувачений, наносив потерпілому удари. Потім покинули приміщення кафе і продовжував наносити удари потерпілому на вулиці. Хтось викликав швидку медичну допомогу і поліцію. Потерпілого госпіталізували, а його, обвинуваченого, забрали до відділення поліції. У вчиненому щиро розкаявся і пояснив, що померлий був його близьким товаришем, усвідомлює, що наслідки скоєного ним є невідворотними. Просив суд суворо не карати.

Показання ОСОБА_4 є послідовними і логічними, не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння ним змісту обставин кримінального провадження, а тому суд вважає ці показання достовірними.

Представник потерпілого ОСОБА_8 у судове засідання не з`явилась, скерувала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, щодо міри покарання поклалася на розсуд суду.

Учасники судового процесу просили розглядати справу відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України.

Водночас суд роз`яснив учасникам судового провадження суть вищезазначеної норми та у доступній, чіткій та конкретизованій формі виклав її зміст, надавши розгорнуте його пояснення сторонам. Також суд упевнився, що учасниками судового провадження суть такого роз`яснення сприйнята правильно та переконався у добровільності їх позицій.

Враховуючи те, що учасники судового провадження вважають недоцільним дослідження доказів стосовно фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, і судом встановлено, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позиції, а також з`ясовано, що вони усвідомлюють неможливість далі оспорити фактичні обставини справи в апеляційному порядку, роз`яснивши учасникам процесу положення ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів щодо фактичних обставин справи, крім допиту обвинуваченого відносно фактичних обставин справи, дослідження тільки даних, які характеризують обвинуваченого.

Оскільки учасники кримінального провадження вважають, що фактичні обставини провадження підтверджені доказами, що знаходяться у матеріалах провадження та не потребують дослідження під час судового розгляду, суд зберігаючи об`єктивність та неупередженість, так само визнає фактичні обставини провадження доведеними.

Допитавши обвинуваченого ОСОБА_4 , вивчивши матеріали кримінального провадження стосовно характеристики особи обвинуваченого, речових доказів, суд вважає, що подія кримінального правопорушення мала місце, вина ОСОБА_4 доведена повністю поза розумним сумнівом, дії обвинуваченого вірно кваліфіковані за ч. 2 ст. 121 КК України, як умисне тяжке тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

Вирішуючи питання про призначення ОСОБА_4 покарання, суд виходить з такого.

Відповідно до ст. 65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставин, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження вчиненню нових злочинів. Згідно з ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Обвинувачений ОСОБА_4 вчинив умисне кримінальне правопорушення, яке згідно із ст. 12 КК України є тяжким злочином, працює без укладення трудової угоди, неодружений, на обліку у лікаря-нарколога чи у лікаря-психіатра не перебуває, з негативними характеристиками за місцем проживання, раніше неодноразово судимий.

У ході судового розгляду судом встановлено обставину, яка пом`якшує покарання обвинуваченому щире каяття, яке виразилося у висловленні ОСОБА_4 критичної оцінки та осуду своєї протиправної поведінки, усвідомленні наслідків скоєного ним злочину, які у даному випадку є невідворотними, щирого жалю за скоєне.

Обставиною, що обтяжує покарання, суд визнає рецидив злочинів.

З урахуванням усіх обставин у справі, ступеня тяжкості вчиненого злочину, особи винного, наявності обставини, яка пом`якшує покарання, та обставин, що його обтяжує, загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, та беручи до уваги, що раніше неодноразово судимий ОСОБА_4 на шлях виправлення не став та вчинив нове кримінальне правопорушення, що свідчить про його стійку антисоціальну направленість, суд дійшов висновку, що його виправлення та перевиховання можливе лише в умовах ізоляції від суспільства. На думку суду, таке покарання буде достатнім для виправлення обвинуваченого, його перевиховання, запобігання вчиненню нових злочинів, що відповідає його особі та є достатнім для досягнення визначеної у ст. 50 КК України мети загальної і спеціальної превенції.

Так, суд установив, що ОСОБА_4 був неодноразово засуджений, востаннє 22.12.2021 вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області за ч. 2 ст.185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 3 роки. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю вироків шляхом часткового складання за даним вироком та вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 14.07.2021 остаточне покарання йому призначено у виді позбавлення волі строком на 3 роки 8 місяців.

На підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду від 23.04.2024 ОСОБА_4 звільнено 02.05.2024 з місць позбавлення волі умовно-достроково з невідбутим строком покарання 1 (один) рік 27 (двадцять сім) днів.

Таким чином, це кримінальне правопорушення вчинено ОСОБА_4 , до якого було застосовано умовно-дострокове звільнення від відбування покарання за вищезазначеним вироком суду, протягом невідбутої частини покарання, а тому належить застосувати положення статті 71 КК України і призначити покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2021.

ОСОБА_4 по даному кримінальному провадженню слідчим суддею обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою 18.11.2024, а відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, ОСОБА_4 було фактично затримано 15.11.2024.

Підстави для застосування ст. ст. 69, 69-1 КК України відсутні.

Питання про речові докази суд вирішує у порядку ст. 100 КПК України.

Цивільний позов не заявлявся, процесуальні витрати відсутні.

Керуючись ст.ст. 100, 369-371, 373- 374, 381-382, 394 КПК України, суд

у х в а л и в:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років.

На підставі ст. 71 КК України визначити ОСОБА_4 покарання за сукупністю вироків шляхом часткового приєднання до призначеного покарання за цим вироком невідбутої частини покарання за вироком Васильківського міськрайонного суду Київської області від 22.12.2021, визначивши ОСОБА_4 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 7 (сім) років 6 (шість) місяців.

На підставі ст. 72 КК України зарахувати ОСОБА_4 у строк покарання строк попереднього ув`язнення з 15.11.2024 по день набрання вироком законної сили з розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту набрання вироком законної сили.

Запобіжний захід ОСОБА_4 у вигляді тримання під вартою у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» залишити без змін до набрання вироком законної сили.

Після набрання вироком законної сили речові докази:

-оптичний носій інформації (ком пакт-диск) DVD-R, білого кольору. марки «НР», 4.7Gb 120 min диск, на якому мається рукописний напис «2 відеозаписи від 15.11.2024» на якому містяться 2 відеофайли формату «МР4», оптичний носій інформації (ком пакт-диск) DVD-R, білого кольору. марки «НР», 4.7Gb 120 min диск, на якому мається рукописний напис «1 відеозапис від 15.11.2024» на якому містяться 1 файл з відеозаписом, формату «МР4», які знаходяться при матеріалах кримінального провадження, - залишити там же;

-змив речовини бурого кольору з ґрунту, черевик чорного кольору на ліву ногу «42 розмір» з слідами речовини бурого кольору, які передано до камери схову речових доказів ВП № 1 Обухівського РУП ГУ НП в Київській області, знищити.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Київського апеляційного суду через Васильківський міськрайонний суд Київської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1