ПОЛТАВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 січня 2025 року м. Полтава

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Полтавського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

із секретарем судового засідання ОСОБА_5 ,

з участю прокурора ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції провадження за апеляційними скаргами прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 та підозрюваного ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИЛА:

Зміст оскарженого судового рішення і встановлені слідчим суддею обставини.

Ухвалою слідчого судді у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000147 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_9 та застосовано щодо підозрюваного

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Дніпро, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , з вищою освітою, адвоката (свідоцтво про право на зайняття адвокатською діяльністю № 2044 від 27.03.2018), одруженого, дітей на утриманні не маючого, раніше не судимого,

запобіжний захід у виді тримання під вартою в межах строку досудового розслідування, тобто до 17 січня 2025 року.

Визначено заставу у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, а саме 242 240 гривень.

Задовольняючи частково клопотання слідчого, слідчий суддя врахував дані про особу підозрюваного, стан його здоров`я, наявність повідомлення про підозру, інші обставини справи, тяжкість вчиненого, наявність ризиків, визначених п.п. 1, 2, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які є доведеними прокурором.

Крім того, слідчий суддя прийшов до висновку, що розмір застави, який здатен забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та має бути призначений у розмірі, що становить вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що є максимальним розміром щодо особи, яка підозрюється у вчиненні тяжкого злочину.

Вимоги апеляційної скарги і узагальнені доводи особи, яка її подала.

В поданій апеляційній скарзі прокурор відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, а також, з урахуванням вимог ч. 6 ст. 176 та ч. 4 ст. 183 КПК України, розмір застави не визначати.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що висновки слідчого судді не відповідають вимогам КПК України та фактичним обставинам кримінального провадження, а обраний запобіжний захід не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки підозрюваного, оскільки висновки слідчого судді не підтверджуються матеріалами досудового розслідування, у тому числі дослідженими під час розгляду відповідного клопотання. Окрім того, суд не взяв до уваги ряд обставин, які могли істотно вплинути на його висновки.

Вказує, що на даний час у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_7 мають місце ризики, передбачені ч. 1 ст.177 КПК України, які, поза розумним сумнівом, дають підстави стверджувати, що він може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків, експертів, спеціалістів у цьому ж кримінальному провадженні; продовжити вчинення кримінального правопорушення, у якому він підозрюється або вчинити інше кримінальне правопорушення.

Зазначає, що у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, який не пов`язаний з триманням під вартою, надалі неможливо запобігти настанню вищевказаним ризикам, оскільки всі інші запобіжні заходи передбачають перебування на волі, що дає можливість вчинити дії, вказані у наведених ризиках, тим самим негативно вплинути і повне та всебічне встановлення об`єктивної істини у кримінальному провадженні.

В поданій апеляційній скарзі підозрюваний ОСОБА_7 просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто стосовно нього.

На обґрунтування апеляційних вимог посилається на те, що оскаржувана ухвала постановлена без належного дослідження обставин справи та доказів, якими обґрунтовується підозра; без належного обґрунтування та доведення ризиків, на які посилалась сторона обвинувачення; без жодного належного обґрунтування мотивів сторони захисту, а також належного обґрунтування необхідності застосування саме такого запобіжного заходу, а також слідчим суддею при постановленні ухвали було допущено істотне порушення вимог кримінального процесуального закону.

Вказує, що у клопотанні про застосування запобіжного заходу вказано єдину підставу для вжиття запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ту обставину, що він може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду на тимчасово окупованій території незаконних утворень л/днр та/або на території рф.

Зазначає, що слідчим суддею не взято до уваги ті обставини, що він є учасником бойових дій, який з 24.02.2022 з моменту повномасштабного вторгнення рф, за власною ініціативою прибув до ІНФОРМАЦІЯ_2 й був мобілізований, має відзнаки від командування за час служби, має поранення, що пов`язані із захистом Батьківщини, що свідчить про активну участь його як військовослужбовця Збройних Сил України у заходах з протидії у захопленні території України та захисті її територіальної цілісності та суверенітету.

Вказує, що в ході судового розгляду прокурором було надано ряд матеріалів, які було покладено в основу ухвали слідчого судді, а саме відомості про те, що згідно даних системи «Аркан», наданих у зв`язку з виконанням доручення у кримінальному провадженні №0000147, 03.12.2024, підозрюваний ОСОБА_7 спільно зі своєю дружиною, 27.11.2024 здійснили виїзд за межі України та на даний час перебуває за кордоном, а саме на території Республіки Австрія.

Наголошує, що до обрання запобіжного заходу, він не був обмежений у праві вільно пересуватися й вибрати своє місце проживання, в тому числі й щодо перетину кордону України, а станом на момент подання слідчим клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою від 25.11.2024 перебував на території України.

Зазначає, що на момент перетину кордону України йому не було відомо про подання стороною обвинувачення клопотання про обрання запобіжного заходу, а тим паче, у вигляді тримання під вартою, що виключає можливість стверджувати про те, що він вчинив дії, направлені на переховування від органів досудового розслідування та суду.

Звертає увагу суду на те, що він приймав участь у судовому засіданні 26.11.2024 щодо вирішення клопотання слідчого про арешт майна, а також брав участь у судових засіданнях щодо розгляду клопотання слідчого про застосування щодо нього запобіжного заходу, зокрема, подавав клопотання про проведення с/з в режимі відеоконференції з 04.12.2024 р. 05.12.2024 р., 06.12.2024 р., 09.12.2024 р., ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу не виносилась.

Вказує, що він не прибув на єдиний виклик до слідчого 25.11.2024 р. об 10.00, але з поважних причин, які були повідомлені старшому слідчому в ОВС СВ Управління Служби безпеки України в Полтавській області ОСОБА_10 .

Наголошує, що подання слідчим доручення начальнику відділу у м. Кременчуці УСБУ в Полтавській області щодо інформації про перетин кордону ним та його дружиною свідчить про незаконність дій правоохоронних органів, які пов`язані із збиранням персональних даних, без дозволу осіб, яких вони стосуються, тим більше, що його дружина не має жодного статусу в кримінальному провадженні.

Зазначає, що спільного кордону України з Республікою Австрія немає, відповідно отримання таких відомостей є можливим лише за допомогою мобільних, які були вилучені у нього, в яких містяться облікові записи які безпосередньо дають можливість встановлювати місцезнаходження інших приладів та пристроїв на яких він може працювати з використанням власних пристроїв, що свідчить про те, що не дочекавшись вирішення апеляційної інстанції питання про арешт майна, яке було вилучене в ході проведення обшуку, а це два мобільних телефони, слідчий або інші особи мають доступ до відповідних пристроїв і використовують їх для проведення слідчо-оперативних дій.

Наголошує, що, враховуючи те що він залишається на сьогоднішній день адвокатом і законом передбачено гарантії адвокатської діяльності то використання відповідних методів та заходів є протиправним і свідчить про втручання в адвокатську діяльність в тому числі.

Крім того вказує, що слідчим у клопотанні про обрання запобіжного заходу, жодним чином не обґрунтовано наявність ризиків та зазначено лише загальні твердження, без належного обґрунтування, а тому висновки суду про доведеність наявності ризиків, визначених ч. 1, 2, 3, 5 ст. 177 КПК України, є необґрунтованими.

Також зазначає про необґрунтованість пред`явленої підозри та звертає увагу, що за версією слідства він підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України (Перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань), але відповідна діяльність ЗСУ має бути законною, а відповідно особа має їй перешкоджати.

Вказує, що органами досудового розслідування, а також прокурором у відповідній підозрі, а також клопотанні про застосування запобіжного заходу від 25.11.2024 р., не зазначено всіх обставин що призводить до надуманості висновків сторони обвинувачення, а також свідчить про формальний підхід до перевірки тих вимог, які визначені КПК України, зі сторони слідчого судді в частині обґрунтованості підозри.

Позиції інших учасників судового провадження.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_6 підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та заперечив проти задоволення апеляційної скарги підозрюваного. Підозрюваний ОСОБА_7 та захисник в його інтересах - адвокат ОСОБА_8 просили задовольнити апеляційну скаргу підозрюваного з підстав у ній наведених, вказали про необгрунтованість скарги прокурора.

Мотиви суду.

Частина 1 ст. 404 КПК України передбачає, що суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного і обґрунтованого рішення, слідчий суддя, відповідно до ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Рішення слідчого судді має чітко відповідати вимогам КПК України, у відповідності до яких воно постановлюється. В протилежному випадку рішення слідчого судді є незаконним.

Під час апеляційного розгляду встановлено, що слідчим відділом Управління СБ України в Полтавській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000147 від 15.07.2024 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_7 , на підставі рішення Ради адвокатів Полтавської області № 5 від 27.03.2018 є адвокатом, про що 27.03.2018 йому видано свідоцтво № 2044 та внесені відповідні відомості до Єдиного реєстру адвокатів України. Діяльність адвоката ОСОБА_7 відповідно до законодавства до теперішнього часу не призупинена та не припинена.

Згідно з вимогами статті 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» адвокат ОСОБА_7 під час здійснення адвокатської діяльності зобов`язаний дотримуватися присяги адвоката України та Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року.

У відповідності до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 7 Правил адвокатської етики, адвокат ОСОБА_11 не може давати клієнту поради, свідомо спрямовані на полегшення вчинення правопорушень, або іншим чином умисно сприяти їх вчиненню його клієнтом або іншими особами. Також адвокат не має права в своїй професійній діяльності вдаватися до засобів та методів, які суперечать чинному законодавству або цим Правилам.

На виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, інших нормативних документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 (далі - ІНФОРМАЦІЯ_2 ) проводяться систематичні заходи з встановлення мобілізаційного ресурсу держави та подальшого доукомплектування ЗСУ і інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану, ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, виклику громадян для взяття на військовий облік військовозобов`язаних чи резервістів, визначення їх призначення на особливий період, призову під час мобілізації, та інші заходи з метою забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.

14.06.2024 військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_4 в межах своїх повноважень, з метою забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України, у відповідності до чинного законодавства, проведено мобілізаційні заходи та сформовано команду військовослужбовців на відправку до навчального центру військової частини НОМЕР_1 (Чернігівська область) в кількості 11 осіб, до якої входили мешканці міста Кременчука ОСОБА_12 , 1998 р.н., ОСОБА_13 , 1998 р.н., та ОСОБА_14 , 1999 р.н.

Всі вказані вище особи, пройшли військово-лікарську комісію і були визнані придатними до військової служби та в цей же день отримали повістки щодо направлення для подальшого проходження військової служби до військової частини НОМЕР_1 . Окрім того, вони були включені в іменний список осіб, які призвані ІНФОРМАЦІЯ_4 і відправлені у складі команди в розташування вказаної військової частини.

14.06.2024 близько 19 год. 40 хв. вказані військовослужбовці на автомобілі марки «Фольксваген», державний реєстраційний номер (надалі д.р.н.) НОМЕР_2 , вибули з ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_1 (Чернігівська область).

Супровід вказаної групи з ІНФОРМАЦІЯ_4 до навчального центру зазначеної військової частини НОМЕР_1 доручено старшого офіцеру обліку мобілізаційної роботи ІНФОРМАЦІЯ_5 старшому лейтенанту ОСОБА_15 .

Згідно з п. 4. ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», початком проходження військової служби вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки або день прибуття до Центрального управління або регіонального органу Служби безпеки України, відповідних підрозділів розвідувальних органів України - для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, на особливий період та на військову службу за призовом осіб офіцерського складу.

Таким чином, громадяни ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 з 14.06.2024 є військовослужбовцями.

У цей же день, ОСОБА_7 , дізнавшись, що військовослужбовці ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 направлені до навчального центру для проходження військової служби, вирішив вчинити перешкоджання законній діяльності ЗС України шляхом втручання в цю діяльність, спрямоване на недопущення, припинення чи заборону проведення окремих дій чи маневрів ЗСУ та іншими військовими формуваннями, задля ускладнення або унеможливлення здійснення законної діяльності ЗСУ та іншими військовими формуваннями щодо мобілізаційних заходів та істотному зниженні їх ефективності, зокрема в створенні перешкод в забезпеченні перевезення представниками ІНФОРМАЦІЯ_2 команди військовослужбовців від місця призову до місця служби.

При цьому, адвокат ОСОБА_7 , діючи умисно, всупереч вимогам ч. 2 ст. 7 Правил адвокатської етики, надавав своїм клієнтам ОСОБА_12 та ОСОБА_13 поради щодо поведінки останніх, з метою уникнення їх мобілізації до ЗС України під час слідування до навчального центру, які свідомо спрямовані на полегшення вчинення правопорушення та умисно сприяли його вчиненню його клієнтами.

Так, 14.06.2024 близько 20 год. військовослужбовець ОСОБА_12 , перебуваючи в салоні автомобіля марки «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_2 , який перевозив його та інших військовослужбовців до місця служби, поскаржився на стан здоров`я, у зв`язку з чим особою, яка супроводжувала команду, представником ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_15 прийнято рішення про зупинку транспортного засобу для можливого надання медичної допомоги останньому.

В подальшому, близько 20 год. 15 хв. до місця зупинки транспортного засобу (район зупинки громадського транспорту «Козацька» у м. Кременчук за адресою: вул. Лесі Українки, буд. 110), у якому перебували військовослужбовці, у тому числі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_14 , прибула бригада центру медичної допомоги та медицини катастроф, які запросили ОСОБА_12 до свого автомобіля, провели його огляд та надали останньому необхідну медичну допомогу. Згідно висновку медичного працівника ОСОБА_12 був у задовільному стані та не потребував госпіталізації.

В цей же час, до місця зупинки прибув адвокат ОСОБА_7 , який повідомив військовослужбовцю ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 , що його клієнти, військовослужбовці ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , незаконно утримуються в автомобілі і перевозяться у невідомому напрямку. При цьому, адвокат ОСОБА_7 показав посвідчення адвоката, але документів, які свідчили про надання правової допомоги вищевказаним особам не надав.

Переконавшись, що військовослужбовець ОСОБА_12 знаходиться в автомобілі «швидкої допомоги», адвокат ОСОБА_7 , усвідомлюючи, що особи, які перебувають в салоні автомобіля марки «Фольксваген», д.р.н. НОМЕР_2 , також є військовослужбовцями, які отримали повістки про направлення до військової частини, перебуваючи безпосередньо біля вказаного транспортного засобу, почав вимагати від співробітника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 випустити ОСОБА_13 з автомобіля, наполягаючи на тому, що вказана особа не є затриманим.

Водночас до місця зупинки транспортного засобу прибули співробітники патрульної поліції, які були викликані як адвокатом ОСОБА_7 , так і військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В подальшому, ОСОБА_7 , діючи всупереч ст. ст. 20, 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. ст. 7, 12 Правил адвокатської етики, утримуючи військовослужбовця ОСОБА_13 за руку, попри заперечення представника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 , застосовуючи фізичну силу, витягнув ОСОБА_13 із салону автомобіля та відвів у сторону, мотивуючи це необхідністю конфіденційного спілкування.

В подальшому, адвокат ОСОБА_7 , розуміючи, що матір та батько військовослужбовця ОСОБА_14 перебувають біля транспортного засобу, в якому на той час знаходився їх син, діючи умисно, всупереч Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики, з метою перешкоджання законній діяльності ЗС України, закликав рідних військовослужбовця до вчинення активних, протиправних дій.

Вказаними незаконними закликами адвокат ОСОБА_7 спонукав батьків ОСОБА_14 підійти до автомобіля, де перебував їх син, з метою не дати можливість доправити останнього до військової частини.

Під час вчинення вказаних протиправних дій адвокатом ОСОБА_7 військовослужбовець ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 перебував безпосередньо біля дверей транспортного засобу та закривав прохід, не даючи ОСОБА_14 вийти із салону автомобіля, намагаючись запобігти втечі останнього і уникнення доставки до місця служби. В той же час, військовослужбовець ОСОБА_14 не вчиняв будь-яких активних дій щодо старшого лейтенанта ОСОБА_15 , з метою покинути автомобіль.

14.06.2024 близько 20 год. 40 хв. адвокат ОСОБА_7 , перебуваючи в районі зупинки громадського транспорту «Козацька» у м. Кременчук за адресою: вул. Лесі Українки, буд. 110, усвідомлюючи, що співробітник ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 став на заваді ОСОБА_14 , маючи умисел вчинити перешкоджання законній діяльності ЗС України в особливий період, підбіг до транспортного засобу та діючи незаконно, схопив останнього за руку, намагаючись із застосуванням фізичної сили витягти вказаного військовослужбовця із автомобіля.

При цьому, адвокат ОСОБА_7 не відреагував на законні зауваження співробітників патрульної поліції, які перебували на місці події, та продовжив свої протиправні дії з метою перешкоджання законній діяльності ЗС України в особливий період.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, адвокат ОСОБА_7 , грубо порушуючи вимоги ст. ст. 20, 21 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та ст. ст. 7, 12 Правил адвокатської етики, перешкоджаючи виконанню військовослужбовцями ІНФОРМАЦІЯ_2 свої службових обов`язків, визначених ст. ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», застосовуючи фізичну силу, а саме утримуючи ОСОБА_14 за руки, продовжив витягувати останнього із автомобіля, внаслідок чого, діючи протиправно, подолав спротив представника ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_15 . Вказані протиправні дії адвоката ОСОБА_7 дали можливість військовослужбовцю ОСОБА_14 незаконно покинути автомобіль.

Після чого, перебуваючи на місці події, адвокат ОСОБА_7 , діючи всупереч Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики, умисно надав своїм клієнтам та іншій особі, військовослужбовцям ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 , незаконні поради щодо їх подальшої поведінки, які свідомо спрямовані на полегшення вчинення ними кримінального правопорушення самовільного залишення місця служби.

Після спілкування з адвокатом ОСОБА_7 та за його активного сприяння, військовослужбовці ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 зникли з місця події та до теперішнього часу не прибули до навчального центру військової частини НОМЕР_1 (Чернігівська область).

Зазначені умисні протиправні дії адвоката ОСОБА_7 перешкодили законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначеній ст. ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», та надали можливість військовослужбовцям ОСОБА_13 , ОСОБА_12 та ОСОБА_14 не з`явитися без поважних причин на службу.

Таким чином, 14.06.2024 адвокат ОСОБА_7 за вищезазначених обставин втрутився в законну діяльність органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема умисно створив перешкоди в діяльності ЗСУ та інших військових формувань, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, 07.11.2024 ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, діючи повторно, вчинив перешкоджання законній діяльності Збройних Сил України та інших військових формувань під час здійснення ними мобілізаційних заходів в особливий період за наступних обставин.

Так, у зазначену дату, на виконання вимог Законів України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», «Про оборону України», «Про військовий обов`язок і військову службу», вищевказаних Указів Президента України про проведення загальної мобілізації, Порядку організації та ведення військового обліку призовників, військовозобов`язаних та резервістів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.12.2022 № 1487, інших нормативних документів, наказів та директив Генерального штабу, мобілізаційних розпоряджень працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 проводилися заходи з встановлення мобілізаційного ресурсу держави з метою забезпечення оборони України в особливий період, захисту її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності Збройними Силами України та іншими військовими формуваннями, а також забезпечення виконання військового обов`язку громадянами України.

Приблизно о 09 год. 40 хв. 07.11.2024 поблизу будівлі Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області за адресою: вул. Троїцька, буд. 37/49, м. Кременчук, група оповіщення ІНФОРМАЦІЯ_2 у складі старших солдатів взводу охорони ОСОБА_16 та ОСОБА_17 спільно з співробітниками поліції інспекторами БПП в м. Кременчуці УПП в Полтавській області здійснювали перевірку військово-облікових документів у громадянина ОСОБА_18 , 1983 р.н.

О 09 год. 50 хв. 07.11.2024 до них підійшов ОСОБА_7 , який, діючи всупереч Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та Правил адвокатської етики, втрутився у здійснення перевірочних заходів. З метою недопущення перевірки документів та вручення повістки військовозобов`язаному, застосовуючи фізичну силу, ОСОБА_7 провів ОСОБА_18 до приміщення вказаного місцевого суду та блокував доступ військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_2 всередину будівлі, чим унеможливив виконання останніми своїх службових обов`язків.

Зазначені умисні протиправні дії адвоката ОСОБА_7 перешкодили законній діяльності ІНФОРМАЦІЯ_2 , визначеній ст. ст. 1, 14, 33, 34 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», та надали можливість військовозобов`язаному ОСОБА_18 уникнути виконання ним обов`язків громадянина щодо мобілізаційної підготовки та мобілізації, визначених у ст. 22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Таким чином, 07.11.2024 адвокат ОСОБА_7 за вищезазначених обставин вчинив перешкоджання законній діяльності органу військового управління - ІНФОРМАЦІЯ_2 , зокрема умисно створив перешкоди у веденні військового обліку призовників, військовозобов`язаних і резервістів, що призвело до суспільно-небезпечних наслідків у вигляді нездійснення в повному обсязі у визначені терміни мобілізаційних заходів, встановлення мобілізаційного ресурсу держави, призову, укомплектування ЗСУ та інших військових формувань у відповідності до штатів воєнного стану.

20.11.2024 ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України, які віднесене законом про кримінальну відповідальність до злочинів проти основ національної безпеки України.

25.11.2024 старший слідчий в ОВС СВ УСБУ в Полтавській області звернувся до слідчого судді із клопотанням про обрання щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення застави, яке 09.12.2024 було задоволено частково.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

Згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі Нечипорук та Йонкало проти України від 21 квітня 2011 року термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також рішення від 30 серпня 1990 р. у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» (Fох, Campbell and Hartley v. The United Kingdom), п. 32, Series A, № 182).

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_7 , слідчий суддя встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України.

Обгрунтованість підозри доводиться зібраними під час досудового розслідування доказами: повідомленням відділу в м. Кременчуці УСБУ в Полтавській області про виявлення ознак кримінального правопорушення; протоколами допитів свідків ОСОБА_15 , ОСОБА_19 ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_14 , ОСОБА_16 та ОСОБА_22 , які підтвердили зазначені у клопотанні слідчого обставини; протоколами оглядів відеозаписів на оптичних носіях інформації; відповідями оперативного підрозділу на доручення слідчого; відповідями ІНФОРМАЦІЯ_2 , які дають достатніх підстав вважати, що ОСОБА_7 може бути причетний до вчинення кримінального правопорушення, що ставиться йому у провину.

Також слідчий суддя обґрунтовано визнав наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, один з яких ОСОБА_7 фактично реалізований.

Так згідно даних системи «Аркан», наданих у зв`язку з виконанням доручення у кримінальному провадженні №0000147, 03.12.2024 року, підозрюваний ОСОБА_7 спільно зі своєю дружиною, 27.11.2024 здійснили виїзд за межі України та на даний час перебуває за кордоном, а саме на території Республіки Австрія.

Будучи адвокатом та достеменно знаючи про процедуру кримінального переслідування осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, а саме необхідність з`явлення до слідчого/суду та участь в проведенні слідчих дій, зокрема для допиту у якості підозрюваного на 25.11.2024, ОСОБА_7 після отримання ним 20.11.2024 повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення тяжкого злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, 27.11.2024 виїхав за межі України та до цього часу не повернувся, що ним самим не заперечується.

Вказані обставини стали підставою неодноразового відкладення розгляду клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, оскільки зв`язок із підозрюваним ОСОБА_7 був відсутній, а також у зв`язку із цим ОСОБА_7 оголошено в розшук, у тому числі міжнародний, за постановою старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_23 від 05.12.2024.

Пояснення надані слідчому підозрюваним ОСОБА_7 про те, що він не зміг з`явитися до слідчого за викликом 25.11.2024, оскільки через хворобу, а саме підвищення тиску та температуру тіла поїздка з його місця проживання (м. Кременчук) до м. Полтави (близько 100 км) може викликати лише погіршення стану здоров`я, а тому причина неприбуття є поважною, колегія суддів вважає надуманими, оскільки вже через 2 дні ОСОБА_7 покинув територію України та така поїздка очевидно є більш тривалою аніж з`явлення за викликом до слідчого.

Тобто вбачається, що ОСОБА_7 таким чином намагається ухилитися від досудового розслідування та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Отже наведені дані, які належним чином перевірені слідчим суддею, дають підстави для застосування до ОСОБА_7 одного із запобіжних заходів, передбачених ч. 1 ст. 176 КПК України, з метою забезпечення кримінального провадження.

Слідчим суддею також перевірено можливість застосування відносно ОСОБА_7 інших більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, проте дійшов висновку про їх недостатність з огляду на вчинений злочин та наведені ризики.

З огляду на викладене, жоден з більш м`яких запобіжних заходів, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти існуючим ризикам, а обрання більш м`якого запобіжного заходу, може спричинити перешкоджання встановленню об`єктивної істини у даному кримінальному провадженні та не буде відповідати суспільному інтересу, який превалює над повагою до свободи особистості.

Більше того, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442-1 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, колегія суддів також враховує положення ч. 6 ст. 193 КПК України, відповідно до яких слідчий суддя, суд розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі доведення прокурором наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, а також наявності достатніх підстав вважати, що підозрюваний, обвинувачений виїхав та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Отже, оскільки ОСОБА_7 оголошений в міжнародний розшук та перебуває за межами України, після його затримання і не пізніш як через сорок вісім годин з часу його доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного має розглянути питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, у відповідності до ч. 6 ст. 193 КПК України.

Відомості про те, що ОСОБА_7 є учасником бойових дій, має відзнаки від командування за час служби, має поранення, що пов`язані із захистом Батьківщини, що свідчить про активну участь його як військовослужбовця Збройних Сил України у заходах з протидії у захопленні території України та захисті її територіальної цілісності та суверенітету підлягають врахуванню, однак не впливають на правильність рішення слідчого судді.

В той же час, колегія судді вважає обгрунтованими доводи прокурора про неможливість визначення застави відносно підозрюваного ОСОБА_7 .

Відповідно до абз. 8 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

Абзацом 7 цієї статті також передбачено, що при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Отже, оскільки ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні під час воєнного стану злочину, передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, оголошений постановою слідчого від 05.02.2024 зокрема в міжнародний розшук, застава в даному випадку не може бути застосована.

З огляду на викладене, апеляційна скарга підозрюваного не підлягає задовленню, а апеляційну скаргу прокурора слід задовольнити.

Також колегія суддів звертає увагу, що оскільки вина особи встановлюється обвинувальним вироком суду після розгляду справи по суті, посилання слідчого судді на те, що вина підозрюваного ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України, підтверджується зібраними у провадженні доказами, є передчасними та безпідставними, а отже підлягають виключенню.

Керуючись ст.ст. 376, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів апеляційного суду,

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора відділу Полтавської обласної прокуратури ОСОБА_6 задовольнити.

Апеляційну скаргу підозрюваного ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 грудня 2024 року щодо ОСОБА_7 скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС СВ УСБУ в Полтавській області ОСОБА_9 задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Виключити із мотивувальної частини ухвали слідчого судді вказівку про те, що вина підозрюваного ОСОБА_7 у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1 КК України, підтверджується зібраними у провадженні доказами.

Після затримання ОСОБА_7 на виконання ухвали суду, питання про обраний запобіжний захід підлягає вирішенню в порядку ч. 6 ст. 193 КПК України.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4