СВЯТОШИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. КИЄВА
пр. № 1-кс/759/8809/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

12 грудня 2024 року м. Київ

Слідчий суддя Святошинського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора - ОСОБА_3 , захисника підозрюваного - адвоката ОСОБА_4 , підозрюваного - ОСОБА_5 , розглянувши клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000131, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Біла Церква Київської області, українця, громадянина України, що фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

10 грудня 2024 року до слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000131, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Клопотання обґрунтовується тим, що Слідчим управлінням ГУНП в Київській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000131 від 29.03.2023 року, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_7 , у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше серпня 2022 року, у невстановленому досудовим розслідуванням місці на території України, спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими досудовим розслідуванням особами, організував та очолив стійке об`єднання, визначивши необхідну для досягнення загальної злочинної мети кількість учасників злочинної групи, а також злочинну спеціалізацію вказаної злочинної групи, при цьому, керуючись бажанням спільного здійснення тяжких та особливо тяжких злочинів на території Київської області, корисливою метою яких було протиправне особисте збагачення, шляхом заволодіння чужим майном шляхом шахрайства на території м. Біла Церква Київської області, а саме об`єктами нерухомості, які перебували у приватній та комунальній власності, що відбулося сплановано і під керівництвом ОСОБА_7 .

Так, ОСОБА_7 усвідомлюючи неспроможність одноособово реалізувати свій злочинний намір, спланував досягнути поставленої мети за рахунок створення і керування організованої злочинної групи, яку він почав формувати у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше серпня 2022 року, обравши направленістю її діяльності - вчинення шахрайських дій з метою заволодіння об`єктами нерухомості на території м. Біла Церква Київської області, які перебували у приватній та комунальній власності. З метою забезпечення існування та функціонування організованої злочинної групи між її учасниками розробив єдиний план з розподілом функцій кожного з учасників групи.

Характерним було визначення способів і засобів конспірації та прикриття злочинної діяльності, і надання розробленому плану «законного» вигляду, який полягав у поданні до Сквирського районного суду Київської області позовних заяв із завідомо неправдивими відомостями про визнання права власності на майно, яке перебуває на території м. Біла Церква Київської області, яка не є територіально підсудною вказаному суду, після отримання рішення на користь учасників злочинного угрупування (позивачів), та реєстрації на них права власності відповідно до діючого законодавства, останні мали можливість розпоряджатися ним на власний розсуд, з метою особистого збагачення шляхом реалізації вказаного майна.

Відповідно до вказаного плану, завданням і метою існування злочинної групи було заволодіння об`єктами нерухомості шляхом шахрайства з метою збагачення учасників групи.

Реалізуючи свій злочинний умисел, усвідомлюючи необхідність залучення до організованої злочинної групи більшої кількості учасників для досягнення максимального злочинного результату та уникнення викриття правоохоронними органами, в невстановлений досудовим розслідування час та за невстановлених досудовим розслідуванням обставин, ОСОБА_7 вирішив залучити до складу створеної ним групи раніше йому знайомих та довірених осіб - ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, окрім того при необхідності та виникненні додаткових питань залучити інших осіб, які б сприяли вчиненню кримінального правопорушення іншими співучасниками.

В подальшому, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше серпня 2022 року, ОСОБА_7 спільно та по взаємній згоді з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, які мають відповідне соціальне положення та зв`язки для вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з заволодінням чужим майном шляхом шахрайства для прийняття участі у вчиненні запланованих ними злочинів, пов`язаних із заволодінням нерухомим майном шляхом шахрайства на території м. Біла Церква Київської області повідомив останнім свої наміри щодо механізму їх вчинення.

Отримавши від ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб згоду на зайняття спільною злочинною діяльністю у складі організованої злочинної групи, ОСОБА_7 за покладеними на себе функціями її організатора та керівника, з метою підготовки до вчинення корисливих злочинів, дотримання співучасниками заходів конспірації для протидії викриттю правоохоронними органами, розробив загальний план, який на етапі створення групи довів її учасникам та за яким їх дії були направлені на досягнення єдиного злочинного результату. ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, ОСОБА_7 залучив як учасників створеної ним організованої групи та співвиконавців вчинюваних ним злочинів, на яких поклав функції виконавців.

Стійкість організованої ОСОБА_7 групи, забезпечувалась за рахунок її стабільного складу, централізованого підпорядкування учасників, єдиних для всіх правил поведінки, планування злочинної діяльності, чіткого розподілу ролей та можливості взаємозаміни.

Відповідно до розробленого плану злочинних дій, завданнями і метою існування злочинної групи було заволодіння об`єктами нерухомості шляхом шахрайства на території м. Біла Церква Київської області, які перебували у приватній та комунальній власності.

Організована злочинна група, яку створив ОСОБА_7 з метою вчинення злочинів, характеризувалась стійкістю, що знайшло своє вираження у згуртованості та стабільності. Так, між учасниками групи були постійні внутрішні зв`язки. Між керівником групи та її учасниками існував високий рівень узгодженості дій, взаємодовіра, єдині правила поведінки, єдину систему вчинення кримінальних правопорушень з чітким розподілом ролей кожного з учасників групи тощо.

Зокрема, ОСОБА_15 , будучи активним учасником організованої ОСОБА_7 групи, та виконавцем, згідно розподілених ролей, особисто приймав участь у заволодінні чужим нерухомим майном шляхом шахрайства, створював всі умови для подальшого отримання прибутку від незаконного заволодіння нерухомим майном, вирішував проблемні питання з сусідами задля забезпечення розгляду цивільних позовів в суді, надавав документи, необхідні для заволодіння чужим майном шляхом шахрайства, виступав в суді у якості «фіктивного» відповідача, щодо визнання права власності на спадкове майно по об`єктах нерухомості, якими організована ОСОБА_7 група заволоділа шахрайським шляхом.

Таким чином, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше серпня 2022 року по березень 2023 року учасники організованої групи заволоділи чужим майном шляхом шахрайства на території м. Біла Церква Київської області, а саме об`єктами нерухомості, які перебували у приватній та комунальній власності при наступних обставинах.

Так, у невстановленому в ході досудового розслідування місці, часі, але не пізніше серпня 2022 року, у ОСОБА_5 який діяв у складі організованої ОСОБА_7 , злочинної групи, разом із ОСОБА_8 , ОСОБА_7 та невстановленими особами, отримавши за невстановлених обставин від невстановлених осіб інформацію про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_2 належить ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_2 , та після смерті якої відкрилась спадщина, і у якої відсутні будь-які родичі, а так само і спадкоємці, виник умисел на її заволодіння шляхом шахрайства з метою особистого збагачення.

На виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_7 плану, та з його відома, з метою реалізації задуманого, ОСОБА_8 , виконуючи свою роль, діючи у складі організованої групи з метою заволодіння чужим майном - вищевказаною квартирою, що належить померлій ОСОБА_16 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, але не пізніше серпня 2022 року, підготовив пакет документів, необхідних для подачі цивільного позову до суду про визнання права власності на спадкове майно, та цивільний позов, який містить недостовірні відомості.

Після чого, 30.08.2022 року ОСОБА_8 подав до Сквирського районного суду Київської області позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_2 , що належить померлій ОСОБА_16 , та усунення ОСОБА_5 від спадкування після померлої ОСОБА_16 .

В свою чергу, ОСОБА_5 , на виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_7 плану, діючи умисно, у складі організованої групи, з корисливих мотивів, виконуючи свою роль, виступив відповідачем у справі, усвідомлюючи, що він немає жодного спадкового права на вказану квартиру, надавши при цьому необхідні документи для задоволення вказаного позову.

Так, за результатами розгляду зазначеного позову, який містив недостовірні відомості, рішенням Сквирського районного суду Київської області від 05.09.2022 року позовні вимоги ОСОБА_8 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно задоволено в повному обсязі: усунуто ОСОБА_5 від спадкування за ОСОБА_16 , яка померла у серпні 2020 року; визнано за ОСОБА_8 у порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_3 , загальною площею - 50,9 кв.м., житловою площею - 29 кв.м., що належала ОСОБА_16 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_3 .

У подальшому, ОСОБА_8 діючи умисно, з корисливих мотивів на виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_7 плану, згідно з визначеним розподілом ролей, діючи у складі організованої групи, виконуючи свою роль 21.10.2022 року звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на вищезазначене майно до державного реєстратора Гребінківської селищної ради Київської області, надавши вищевказане рішення, про що внесено відповідні відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на вказану квартиру за ОСОБА_8 21.10.2022 року о 10:57 год.

Внаслідок чого, ОСОБА_8 на виконання єдиного плану та з відома ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , отримав можливість розпорядження вказаним об`єктом нерухомості, позбавивши тим самим територіальну громаду міста Біла Церква Київської області можливості реалізації свого виключного майнового права на вищевказане майно.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_8 , ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , та невстановлені досудовим розслідуванням особи, реалізуючи свій злочинний намір, діючи згідно відведених їм в складі організованої групи ролей, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення шахрайським шляхом, за допомогою обману, заволоділи майновими правами на квартиру АДРЕСА_3 , вартість якої станом на 21.10.2022 року становить 956 700,00 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром, тим самим заволоділи чужим майном шляхом обману на вказану суму.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, спрямовану на вчинення шахрайських дій з метою заволодіння об`єктами нерухомості на території м. Біла Церква Київської області, у невстановлений в ході досудового розслідування час, але не пізніше вересня 2022 року, ОСОБА_5 діючи повторно, у складі організованої ОСОБА_7 , злочинної групи, разом із ОСОБА_10 , ОСОБА_7 , та невстановленими особами, отримавши за невстановлених обставин від невстановлених осіб інформацію про те, що квартира за адресою: АДРЕСА_4 належить ОСОБА_17 , яка померла, ІНФОРМАЦІЯ_4 , та після смерті якої відкрилась спадщина, і у якої відсутні будь-які родичі, а так само і спадкоємці, виник умисел на її заволодіння шляхом шахрайства з метою особистого збагачення.

На виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_7 плану, та з його відома, з метою реалізації задуманого, ОСОБА_10 виконуючи свою роль, діючи у складі організованої групи з метою заволодіння чужим майном - вищевказаною квартирою, що належить померлій ОСОБА_17 , у невстановлений досудовим розслідуванням час та спосіб, але не пізніше вересня 2022 року, підготовив пакет документів, необхідних для подачі цивільного позову до суду про визнання права власності на спадкове майно, та цивільний позов, який містить недостовірні відомості.

Після чого, 20.09.2022 року ОСОБА_10 подав до Сквирського районного суду Київської області позовну заяву про визнання права власності на спадкове майно, а саме квартири за адресою: АДРЕСА_4 належить померлій ОСОБА_17 , та усунення ОСОБА_5 від спадкування після померлої ОСОБА_17 .

В свою чергу, ОСОБА_5 , на виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_7 плану, діючи умисно, у складі організованої групи, з корисливих мотивів, виконуючи свою роль, виступив відповідачем у справі, усвідомлюючи, що він не має жодного спадкового права на вказану квартиру, надавши при цьому необхідні документи для задоволення вказаного позову.

Так, за результатами розгляду зазначеного позову, який містив недостовірні відомості, рішенням Сквирського районного суду Київської області від 27.09.2022 року позовні вимоги ОСОБА_10 до ОСОБА_5 про визнання права власності на спадкове майно задоволено в повному обсязі: усунуто ОСОБА_5 від спадкування за ОСОБА_17 , яка померла ІНФОРМАЦІЯ_4 ; визнано за ОСОБА_10 , у порядку спадкування за законом, право власності на квартиру АДРЕСА_5 , загальною площею - 34,30 кв.м., житловою площею - 17,80 кв.м., що належала померлій ОСОБА_17 .

У подальшому, ОСОБА_10 , діючи умисно, з корисливих мотивів на виконання заздалегідь розробленого ОСОБА_7 плану, згідно з визначеним розподілом ролей, діючи у складі організованої групи, виконуючи свою роль 09.11.2022 року звернувся із заявою про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (щодо права власності) на вищезазначене майно до державного реєстратора Гребінківської селищної ради Київської області, надавши вищевказане рішення, про що внесено відповідні відомості у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про право власності на вказану квартиру за ОСОБА_10 09.11.2022 року о 10:31 год.

Внаслідок чого, ОСОБА_10 на виконання єдиного плану та з відома ОСОБА_7 , ОСОБА_5 , отримав можливість розпорядження вказаним об`єктом нерухомості, позбавивши тим самим територіальну громаду міста Біла Церква Київської області можливості реалізації свого виключного майнового права на вищевказане майно.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_5 , ОСОБА_7 , ОСОБА_10 , та невстановлені досудовим розслідуванням особи, реалізуючи свій злочинний намір, діючи згідно відведених їм в складі організованої групи ролей, з корисливих мотивів та з метою незаконного збагачення шахрайським шляхом, за допомогою обману, повторно, заволоділи майновими правами на квартиру АДРЕСА_5 , вартість якої станом на 09.11.2022 року становить 790 200,00 гривень, що в шістсот і більше разів перевищує неоподатковуваний мінімум доходів громадян, та є особливо великим розміром, тим самим заволоділи чужим майном шляхом обману на вказану суму.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у заволодінні чужим майном шляхом обману, вчинене повторно, в особливо великих розмірах, організованою групою, тобто у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

17.07.2024 року ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 4 ст. 190 КК України.

За переконанням органу досудового розслідування, обставини, що дають підстави обґрунтовано підозрювати ОСОБА_5 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення, та доводять, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, крім домашнього арешту, не може запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, підтверджуються наявними матеріалами кримінального провадження.

08.10.2024 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000131 від 29.03.2023 року, за підозрою ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, ОСОБА_14 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27, ч. 4 ст. 190 КК України продовжено до шести місяців тобто до 17.01.2025 року.

15 жовтня 2024 року ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва, ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 продовжено запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на два місяці, тобто до 15.12.2024 року включно, заборонивши йому залишати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 в період часу з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) у випадку оголошення повітряної тривоги. Покладено на підозрюваного ОСОБА_5 , наступні обов?язки: прибувати до слідчого, прокурора і суду на кожну вимогу; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи; утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в?їзд в Україну.

Орган досудового розслідування зазначив, що строк досудового розслідування спливає 17.01.2025 року, однак 26.11.2024 року стороні захисту надано доступ до матеріалів кримінального провадження та розпочато ознайомлення з ними. Згідно ч. 3 ст. 219 КПК України, строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 КПК України не включається у строки досудового розслідування, таким чином строк з 26.11.2024 по 17.01.2025 року складає 53 дні.

Вказали, що до закінчення строку дії запобіжного заходу закінчити досудове розслідування неможливо, у зв`язку із складністю провадження значною кількістю підозрюваних крім цього потрібно виконати процесуальні дії, які потребують додаткового часу, а саме: виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України та скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування.

Отримані на даному етапі досудового розслідування відомості задокументовані у відповідний процесуальний спосіб передбачений КПК України і вказують на вірогідну причетність ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_5 , ОСОБА_14 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , до вчинення зазначених кримінальних правопорушень.

Крім того, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

На даний час ризики, які враховувалися при обранні запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підозрюваному не зменшилися. Так, підозрюваний вину у інкримінованому йому злочині не визнає та не готовий співпрацювати з органом досудового розслідування. Отже, у даному випадку підозрюваному необхідно обрати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 184 КПК України, орган досудового розслідування вважає за доведене під час досудового розслідування те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, зазначеним у статті 177 КПК України, та є всі підстави вважати, що перебуваючи не під домашнім арештом підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків, а також вчиняти інші кримінальні правопорушення.

На підставі викладеного просили продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту на два місяці, заборонивши йому залишати місце свого проживання, а саме: АДРЕСА_1 в період часу з 22 години 00 хвилин до 07 години 00 хвилин наступної доби без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги або/та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) у випадку оголошення повітряної тривоги та покласти на нього обов`язки відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України.

У судому засіданні прокурор клопотання підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у клопотанні.

Захисник підозрюваного та підозрюваний щодо задоволення клопотання заперечили, наголосили на невизначеності строку застосування запобіжного заходу.

Частиною 1 ст. 193 КПК України встановлено, що розгляд клопотання про застосування запобіжного заходу здійснюється за участю прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, його захисника, крім випадків, передбачених частиною шостою цієї статті.

Повно та всебічно дослідивши матеріали поданого клопотання, заслухавши прокурора, думку захисника та підозрюваного, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Частиною 1 зазначеної статті встановлено мету застосування запобіжного заходу, яка полягає у забезпеченні виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч.ч. 1, 2, 6 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі. Строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Сукупний строк тримання особи під домашнім арештом під час досудового розслідування не може перевищувати шести місяців. По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Також ч. 1 ст. 194 КПК України вказується, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Зважаючи на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року (справа №759/21203/24) запобіжний захід у вигляді домашнього арешту стосовно ОСОБА_5 продовжено на два місяці, до 15.12.2024 року включно.

Із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту орган досудового слідства звернувся 10.12.2024 року.

Зважаючи на викладене, клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту подано у строк, визначений ст. 199 КПК України.

Клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: 1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою; 2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою (ч. 3 ст. 199 КПК України).

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу. Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою (ч. 4, 5 ст. 199 КПК України).

17 липня 2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва від 15 жовтня 2024 року (справа №759/21203/24) продовжено щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту строком на два місяці, тобто до 15.12.2024 року включно.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Вирішуючи питання про застосування підозрюваному запобіжного заходу суддя враховує не тільки положення, які передбачені КПК, а й вимоги пунктів 3 і 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливо лише в передбачених законом випадках за встановленою законом процедурою. При цьому ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватись виключно на підставі суворості можливого судового рішення.

Частиною 2 ст. 177 КПК України встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У рішенні у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 року Європейський суд з прав людини зазначив, що термін «обґрунтована підозра» означає наявність фактів або відомостей, які здатні переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа могла вчинити це правопорушення. Від сукупності обставин справи залежить, що саме можна вважати обґрунтованою підозрою. При цьому така підозра не може ґрунтуватися лише на тому, що особа вчинила в минулому правопорушення, навіть аналогічне. Таким чином, підозра буде вважатися обґрунтованою лише у випадку, коли вона ґрунтується на відомостях, що об`єктивно пов`язують підозрюваного із вчиненим кримінальним правопорушенням. Це означає, що у слідчого мають бути докази, які вказують на причетність особи до вчинення кримінального правопорушення (показання свідків, потерпілих, речові докази, протоколи слідчих дій тощо).

Розглядаючи скаргу у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» від 28.10.1994 року, ЄСПЛ підкреслив також, що при визначенні «ступеня підозри» підставою для обрання запобіжного заходу у вигляді взяття під варту може бути «більш низький поріг обґрунтованості підозри» при вчиненні особливої категорії злочинів».

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України, підтверджується наявними у матеріалах справи доказами, зокрема:

- Матеріалами тимчасового доступу до речей та документів до Сквирського районного суду Київської області відповідно до яких вище зазначене угрупуванням, шляхом надання неправдивої інформації заволоділо квартирами за наступними адресами: АДРЕСА_6 належала ОСОБА_18 ІНФОРМАЦІЯ_6 , позивач ОСОБА_10 до заяви додано держаний акт на право власності на земельну ділянку, яка відповідно до відповіді з Держгеокадастру в Державному земельному кадастрі відсутні - відповідач ОСОБА_5 та у подальшому переоформлена на ОСОБА_10 ; рішення Сквирського районного суду № 376/1888/22 про визнання, у порядку спадкування за законом права власності на квартиру. АДРЕСА_7 належала ОСОБА_19 ІНФОРМАЦІЯ_7 , позивач ОСОБА_11 до заяви додано держаний акт на право власності на земельну ділянку, яка відповідно до відповіді з Держгеокадастру в Державному земельному кадастрі відсутні - відповідач ОСОБА_14 та у подальшому переоформлена на ОСОБА_11 ; рішення Сквирського районного суду № 376/1783/22 про визнання, у порядку спадкування за законом права власності на квартиру. АДРЕСА_8 належала ОСОБА_16 , ІНФОРМАЦІЯ_8 позивач ОСОБА_8 - відповідач ОСОБА_5 та у подальшому переоформлена на ОСОБА_8 ; рішення Сквирського районного суду № №376/1594/22 про визнання, у порядку спадкування за законом права власності на квартиру. АДРЕСА_9 належала ОСОБА_20 , ІНФОРМАЦІЯ_9 , позивач ОСОБА_12 до заяви додано держаний акт на право власності на земельну ділянку, яка відповідно до відповіді з Держгеокадастру в Державному земельному кадастрі відсутні - відповідач ОСОБА_8 та у подальшому переоформлена на ОСОБА_12 ; рішення Сквирського районного суду №376/2657/22 про визнання, у порядку спадкування за законом права власності на квартиру. АДРЕСА_10 належала ОСОБА_21 , ІНФОРМАЦІЯ_10 , позивач ОСОБА_13 до заяви додано держаний акт на право власності на земельну ділянку, яка відповідно до відповіді з Держгеокадастру в Державному земельному кадастрі відсутні - відповідач ОСОБА_9 та у подальшому переоформлена на ОСОБА_13 ; рішення Сквирського районного суду №376/2662/22 про визнання, у порядку спадкування за законом права власності на квартиру.

- Матеріалами тимчасового доступу до речей та документів до державного реєстратора Гребінківської селищної ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_22 та до державного реєстратора Фурсівської сільської ради Білоцерківського району Київської області ОСОБА_23 відповідно до яких вилучено оригінали заяв про державну реєстрацію об`єкта нерухомого майна поданих ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11

- Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_11 ;

- Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_12 ;

- Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_13 ;

- Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 ;

- Показами свідків сусідів, які проживають за адресою: АДРЕСА_1 ;

- іншими доказами у їх сукупності.

Таким чином, при дослідженні матеріалів справи, доданих до клопотання, суд встановив наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України.

У поданому клопотанні орган досудового розслідування зазначає, що відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме:

1) Ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_5 може ухилятися від органу досудового розслідування та суду оскільки кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 є особливо тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 12-ти років, з конфіскацією майна, та будучи обізнаним про покарання, що йому загрожує за інкримінований йому злочин, для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду.

2) Ризик, передбачений п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, полягає у тому, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники кримінального правопорушення, місця зберігання речей та документів, що можуть бути використані як докази у справі, не встановлено осіб, тому ОСОБА_5 може знищити, сховати речі та документи, які мають доказове значення для вказаного провадження, зокрема, мобільні телефони, комп`ютери тощо, з яких здійснювалась переписка з особами, які вчиняли кримінальні правопорушення.

3) Ризик передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України виражається у тому, що отримавши матеріали клопотання про обрання запобіжного заходу ОСОБА_5 володітиме інформацією стосовно характеризуючих, в тому числі біографічних, даних свідків, які надали органу досудового розслідування викривальні покази стосовно нього та інших учасників групи, у зв`язку з чим останній матиме можливість безперешкодно впливати на вказаних учасників процесу шляхом підкупу, примусу, погроз з метою зміни або відмови їх від показів. Так, кримінальне правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 вчинювалося з невстановленим досудовим розслідуванням на даний час колом осіб, яким підозрюваний може повідомити форми і методи роботи правоохоронних органів України, що стали йому відомі у зв`язку із набуттям статусу підозрюваного. Крім того, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він зможе, як сам, так і на його вимогу, використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків та очевидців вчиненого злочину, відомості про які він може отримати, як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.

4) Ризик, передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, виражається у тому, що на даний час невстановлені усі спільники ОСОБА_5 у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_5 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.

5) Ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, виражається у тому, що на даний час ОСОБА_5 не має постійного джерела доходів. Налагодивши зв`язки з особами для вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 знехтував принципами поведінки в суспільстві, моральними засадами, став на шлях діяння, яке є кримінально караним ОСОБА_5 з метою заробітку, шахрайським шляхом, може вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки на даний час не встановлене коло всіх потерпілих та співучасників вказаного правопорушення, тому ОСОБА_5 може вчиняти кримінальні правопорушення.

З даними доводами слідчий суддя погоджується, вважає доведеним наявність ризиків, передбачених п. 1, 2, 3, 4, 5 ст. 177 КПК України, зважаючи на наявні матеріали кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, суд вважає доведеним, що заявлені ризики не зменшились, вони виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Неможливість обрання стосовно підозрюваного іншого запобіжного заходу обґрунтовується тим, що застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить наявність вищевказаних ризиків та не зможе перешкодити їх реалізації.Вказали, що неможливе і застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді особистої поруки, оскільки на момент повідомлення йому про підозру та звернення до слідчого судді із вказаним клопотанням до органу досудового розслідування не надійшло жодної заяви від осіб, які заслуговують на довіру, про обрання відносно підозрюваного саме такого запобіжного заходу.

Крім того, необхідновиконати процесуальні дії, які потребують додаткового часу, а саме: виконати вимоги ст. 290, 291 КПК України та скласти обвинувальний акт та реєстр матеріалів досудового розслідування

Таким чином, суд вважає доведеним, що заявлені ризики не зменшились, вони виправдовують застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту та наявні обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч. 1, 7, 10 ст. 290 КПК України визнавши зібрані під час досудового розслідування докази достатніми для складання обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру прокурор або слідчий за його дорученням зобов`язаний повідомити підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

Про відкриття сторонами кримінального провадження матеріалів прокурор або слідчий за його дорученням повідомляє потерпілого, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, після чого останній має право ознайомитися з ними за правилами, викладеними в цій статті.

Сторонам кримінального провадження, потерпілому, представнику юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, надається достатній час для ознайомлення з матеріалами, до яких їм надано доступ.

26 листопада 2024 року стороні захисту повідомлено про те, що досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000131 від 29.03.2023 року завершено та з цього дня розпочато ознайомлення сторони захисту з матеріалами кримінального провадження.

Відповідно до ч. 5 ст. 219 КПК України строк ознайомлення з матеріалами досудового розслідування сторонами кримінального провадження в порядку, передбаченому ст. 290 цього Кодексу, не включається у строки досудового розслідування, крім дня прийняття відповідної постанови та дня повідомлення підозрюваному, його захиснику, законному представнику та захиснику особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного чи виховного характеру, про завершення досудового розслідування та надання доступу до матеріалів досудового розслідування.

На даний час етап ознайомлення із матеріалами досудового розслідування не завершений, тому слідчий суддя приходить до висновку, що оскільки матеріали кримінального провадження є досить об`ємними і здійснення ознайомлення всіх сторін провадження та виконання вимог ст.ст. 290, 291 КПК України в строк дії ухвали слідчого судді не вбачається за можливе, а також з врахуванням того, що ризики, передбачені п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зменшились та не зникли, тому клопотання підлягає частковому задоволенню із продовженням строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту терміном на 30 діб, тобто до 11 січня 2024 року включно.

Аргументи на користь і проти звільнення не можуть бути «загальними та абстрактними» «Бойченко проти Молдови» § 142; «Худойоров проти Росії» § 173, але повинні містити вказівки на конкретні факти і особисті обставини заявника, які виправдовують його тримання під вартою «Алексанян проти Россії» § 179; «Рубцов і Балаян проти Росії» §§ 30-32.

Зважаючи на вищезазначені норми кримінального процесуального законодавства, практику європейського суду з прав людини, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, слідчий суддя вважає, що клопотання про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню, оскільки з урахуванням наведених обставин та встановлених ризиків, інший запобіжний захід не зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків до завершення досудового розслідування.

Таким чином, беручи до уваги обставини, що враховуються при обранні запобіжного заходу, передбачені ст. 178 КПК України, керуючись ст.ст. 2, 7, 176-179, 181, 193, 194 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора відділу Київської обласної прокуратури ОСОБА_6 у кримінальному провадженні №0000131, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 29.03.2023 року про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно: ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити частково.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, заборонивши йому залишати місце свого фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , щоденно в період часу з 22 год. 00 хв. до 07 год. 00 хв. наступної доби без дозволу слідчого, прокурора або суду, за виключенням необхідності отримання невідкладної медичної допомоги або / та необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) у випадку оголошення повітряної тривоги, терміном на 30 діб, тобто до 11 січня 2025 року включно.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора і суду на кожну вимогу;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками, потерпілими та іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 15 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Ухвала слідчого судді діє до 11 січня 2025 року включно та підлягає негайному виконанню після її оголошення.

У задоволенні іншої частини клопотання - відмовити.

Контроль за виконанням даного запобіжного заходу покласти на органи Національної поліції за місцем проживання підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Ухвала слідчого судді підлягає апеляційному оскарженню протягом п`яти днів з часу проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1