Комінтернівський районний суд м.Харкова
Номер провадження № 1-кс/641/493/2025 Справа № 641/1339/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

слідчого ОСОБА_4 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Харкові клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000172 від 07.02.2025 року про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Харкова, громадянина України, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, з неповною середньою освітою, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Cторона обвинувачення звернулася до суду з клопотанням про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор», строком застосування на 60 днів.

В обґрунтування клопотання сторона обвинувачення посилається на те, що в провадженні СВ ВП № 2 ХРУП № 1 ГУНП в Харківській області знаходяться матеріали досудового розслідування, відомості про кримінальне правопорушення у якому внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000172 від 07.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , будучи раніше засудженим за корисливі кримінальні правопорушення проти власності, останній раз 20.01.2016 Нововодолазьким районним судом Харківської області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років 6 місяців позбавлення волі, 23.09.2019 року звільнений умовно-достроково, невідбутий строк: 1 місяць 17 днів, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, на шлях виправлення та перевиховання не став та знову скоїв умисне кримінальне правопорушення, направлене на таємне викрадення чужого майна у період дії воєнного стану, поширеного на території України, будучи обізнаним про Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», продовженого до теперішнього часу, за наступних обставин.

Так, 30.01.2025 року о 14:07 год., ОСОБА_5 , знаходячись за адресою: м. Харків, пр. Аерокосмічний, буд. 179 в приміщенні тимчасового укриття «ЗАХИСТ» (інв. № ЕТ), що належить КП «Харківський Метрополітен», де реалізуючи свій раптово виниклий протиправний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, діючи повторно, у період дії воєнного стану, з корисливих мотивів, з метою особистого збагачення за чужий рахунок, усвідомлюючи протиправність своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та свідомо бажаючи їх настання, впевнившись в тому, що за його діями ніхто не спостерігає, шляхом вільного доступу, таємно викрав бездротові датчики руху торгової марки «Ajax» моделі «MotionCam (PhOD) black», у кількості 2 шт., зі стелі в приміщенні тимчасового укриття «ЗАХИСТ», які належать КП «Харківський Метрополітен».

Після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинив матеріальну шкоду КП «Харківський Метрополітен» на загальну суму 7694,00 грн..

24.03.2025 року слідчим за погодженням з прокурором, повідомлено ОСОБА_5 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 , тобто таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

Як вказує сторона обвинувачення, обґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри підтверджується: протоколом допиту представника потерпілого ОСОБА_7 від 12.02.2025; протоколом огляду речового доказу (перегляду відеозапису) від 14.02.2025; протоколом огляду речового доказу (перегляду відеозапису) від 14.02.2025; протоколом огляду місця події від 20.02.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 20.02.2025; протоколом впізнання особи за фотознімками за участю ОСОБА_8 від 20.02.2025, а також іншими доказами, які містяться в матеріалах кримінального провадження.

Сторона обвинувачення зазначає, що в ході досудового слідства встановлена наявність ризиків, передбачених п. 1,3,5 ч. 1ст. 177 КПК України, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути відповідальності; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

У судовому засіданні сторона обвинувачення підтримала подане клопотання, просила про його задоволення.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечували проти задоволення клопотання сторони обвинувачення, просили застосувати більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою- домашній арешт.

Слідчий суддя, вислухавши доводи сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що ВП №2 ХРУП №1 ГУНП в Харківській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за№ 0000172 від 07.02.2025 року, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

24.03.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, тобто у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненій повторно, в умовах воєнного стану.

Надані стороною обвинувачення докази свідчать про обґрунтованість повідомленої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу.

Згідно п. 5 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки.

Згідно з ч. 1 ст. 200 КПК України, прокурор, слідчий за погодженням з прокурором має право звернутися в порядку, передбаченому статтею 184 цього Кодексу, до слідчого судді, суду із клопотанням про зміну запобіжного заходу, в тому числі про скасування, зміну або покладення додаткових обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 цього Кодексу, чи про зміну способу їх виконання.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (частина 5статті 9 КПК).

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт та бо тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити неможна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88від 23жовтня 1994року «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Слідчий суддя також вважає встановленим існування ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнути відповідальності; незаконно впливати на свідків та потерпілого у цьому кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Слідчий суддя вважає необхідним зазначити, що у розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість покарання не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» № 33977/96 від 25.07.2001 Європейський суд з прав людини зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризику повторного вчинення злочинів».

Надаючи оцінку можливості підозрюваного переховуватися від органу досудового розслідування та суду або незаконно впливати на інших учасників провадження, суд враховує, що судовий розгляд у цьому кримінальному провадженні не розпочато, потерпілий та свідки не допитані, а тому існує певна ймовірність того, що підозрюваний може незаконно впливати на останніх з метою уникнення покарання, передбаченого за вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень, може вдатися до відповідних дій щодо переховування від суду.

Під час розгляду клопотання слідчим суддею вивчалась можливість застосування щодо ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу для запобігання вищезазначених ризиків.

Так при розгляді даного клопотання слідчим суддею встановлено, що підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Харкова, громадянин України, не одружений, офіційно не працевлаштований, з неповною середньою освітою, без зареєстрованого місця проживання, фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , не має стійких соціальних зв`язків, раніше судимий, щодо якого в Комінтернівському та Червонозаводському районних судах м. Харкова перебувають на розгляді два обвинувальних акти за ч. 4 ст. 185 КК України.

Згідно практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Отже, враховуючи існування зазначених ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1ст. 177 КПК України, а також оцінюючи сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винним у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється, враховуючи, що дії ОСОБА_5 , за вчинення яких повідомлено підозру, носять характер тяжкого кримінального правопорушення у сфері власності, застосування більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, а тому суд обирає для нього запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність обрання щодо підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, із визначенням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

При визначенні альтернативного запобіжного заходу, відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України, слідчий суддя визначає підозрюваному ОСОБА_5 заставу у розмірі 40 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 121 120 грн. (3028 грн. x 40 н.м.д.г. = 121 120 грн.), що є достатнім розміром застави для забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Керуючись ст. 177, 178, 182, 183, 193, 194, 196, 197, 206, 211, 372, 395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання сторони захисту про обрання іншого не пов`язаного з триманням під вартою запобіжного заходу відмовити.

Клопотання старшого слідчого СВ ВП №2 ХРУП №1 Головного управління Національної поліції в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погодженого прокурором Слобідської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів до 22 травня 2025 року включно.

Визначити суму застави в розмірі 40 (сорока) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 121 120 (сто двадцять одна тисяча сто двадцять) грн., які необхідно внести на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області (код одержувача: 26281249; банк одержувача: ДКСУ м. Київ; МФО одержувача: 820172; р/р. UA0006674, призначення платежу: застава згідно КПК України, справа № 641/1339/25, н/п 1-кс/641/493/2025) до сплину терміну тримання під вартою.

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з-під варти - звільнити.

У разі внесення застави, покласти на ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, чи суду за першою вимогою;

2) не відлучатися з м. Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

4) здати на зберігання до територіальних органів Державної міграційної служби України паспорт громадянина України для виїзду за кордон (у разі наявності).

Відповідно до вимог ст. 182 КПК України роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Роз`яснити заставодавцю, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, за яке передбачене законом покарання до восьми років позбавлення волі, та попередити його про обов`язки із забезпечення належної поведінки підозрюваного та його явки за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду, а також про наслідки не виконання цих обов`язків.

Покласти на заставодавця наступні обов`язки: забезпечувати належну поведінку підозрюваного; забезпечувати явку належно повідомленого підозрюваного до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду; повідомляти слідчого, прокурора, слідчого суддю, та суд про причини неявки підозрюваного.

Зобов`язати заставодавця забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків щодо повідомлення слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду про зміну свого місця проживання або перебування.

Попередити заставодавця, що в разі невиконання покладених на нього та самого підозрюваного обов`язків, застава буде звернена в дохід держави та зарахована до спеціального фонду Державного бюджету України.

Застава, не звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Встановити строк дії ухвали до 22 травня 2025 року.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому копії цієї ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошено 31.03.2025 року о 10-30 год..

Слідчий суддя- ОСОБА_1