Справа № 132/2794/23
Ухвала

про призначення до судового розгляду

"05" лютого 2025 р. Калинівський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого ОСОБА_1

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши в місті Калинівка при підготовчому провадженні в режимі відеоконференції кримінальне провадження по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000422 від 16.05.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця смт. Стрижавка Вінницького району Вінницької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

ВСТАНОВИВ:

Дане кримінальне провадження підсудне Калинівському районному суду Вінницької області, підстав для його закриття або зупинення немає.

По провадженню зібрані необхідні докази для його розгляду в судовому засіданні.

Обвинувальний акт складено відповідно до вимог ст. 291 КПК України.

Прокурор, обвинувачений та його захисник вважають за можливе призначити судовий розгляд в даному провадженні.

Крім того, обвинувачений та його захисник висловили свою позицію, щодо одноособового судового розгляду даного кримінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, суд вважає необхідним зазначене кримінальне провадження призначити до судового розгляду.

Крім того, в підготовчому судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 , оскільки строк перебування його під вартою закінчується 16 лютого 2025 року, а ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які було враховано при обранні обвинуваченому даного запобіжного заходу, не відпали.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою ще на шістдесят днів, просять застосувати більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши учасників судового процесу, суд вважає, що клопотання прокурора слід задовольнити.

Приймаючи таке рішення суд виходить з наступних підстав.

Так, судом встановлено, що відносно підозрюваного ОСОБА_4 18.05.2023 ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області було обрано міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів без визначення розміру застави.

Ухвалами від 11.07.2023 та 31.08.2023 слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області підозрюваному ОСОБА_4 було продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави в межах строку досудового розслідування до 17.10.2023.

В послідуючому обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою неодноразово продовжувався строком на 60 днів. Востаннє дію запобіжного заходу щодо обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою було продовжено ухвалою Вінницького апеляційного суду від 19.12.2024 року строком на 60 діб, без визначення розміру застави.

Згідно п. 2 ч. 3 ст. 331 КПК України, до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити: виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Статтею 177 КПК України встановлено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Розглядаючи питання про застосування запобіжного заходу, так само як і про його продовження, суд для прийняття законного й обґрунтованого рішення, відповідно до ст.ст. 178, 199 КПК України та практики ЄСПЛ, має врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до вимог ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд, вирішуючи питання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою враховує те, що обвинувачений, відповідно до ст. 12 КК України, вчинив особливо тяжке кримінальне правопорушення, санкція якого передбачає позбавлення волі на строк до п`ятнадцяти років, а тому усвідомлюючи можливу відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, він може спробувати переховуватись від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та вчинити інше кримінальне правопорушення. Крім того, кримінальне провадження ще не завершене, обвинувачений ОСОБА_4 веде антисоціальний спосіб життя, зловживає спиртними напоями і у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, а стан здоров`я та вік останнього дозволяють утримувати його під вартою та суду не були надані докази, які б свідчили про те, що ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які існували на час обрання в ході досудового розслідування обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зникли, тому суд приходить до висновку про необхідність продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на шістдесят днів та без визначення розміру застави.

Відповідно до сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства (Летельє проти Франції).

Європейський суд з прав людини у своєму рішенні у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» зазначив, що факти, які викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеня, необхідного для засудження або навіть для пред`явлення обвинувачення, що являється завданням наступних етапів кримінального процесу, сприяти якому має і тримання особи під вартою.

Розглядаючи можливість змінити обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід з тримання під вартою на більш м`який, суд, враховуючи вище наведене, вважає його таким, що не здатний забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та не зможе запобігти ризикам у даному кримінальному провадженні, тому в задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про застосування більш м`якого запобіжного заходу слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 314-316 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження по факту вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000422 від 16.05.2023 року відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , призначити до відкритого одноособового судового розгляду в залі судових засідань Калинівського районного суду Вінницької області на 11 год. 00 хв. 06 березня 2025 року.

Для судового розгляду даного кримінального провадження викликати на вказаний вище час та дату обвинуваченого ОСОБА_4 , його захисника, потерпілу та прокурора.

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою - задовольнити.

Обвинуваченому ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , продовжити строк тримання під вартою на 60 днів з 05 лютого 2025 року по 05 квітня 2025 року включно, без визначення розміру застави.

В задоволені клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 та його захисника ОСОБА_5 про застосування більш м`якого запобіжного заходу - відмовити.

Повний текст ухвали складений 06 лютого 2025 року.

Копію ухвали вручити під розписку обвинуваченому ОСОБА_4 , його захиснику та прокурору.

Копію ухвали про продовження строку тримання під вартою надіслати до ізолятора тимчасового затримання для виконання.

Повний текст ухвали виготовлено 06 лютого 2025 року.

Ухвала в частині продовження строку тримання під вартою може бути оскарженою до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, в іншій частині ухвала оскарженню не підлягає.

СУДДЯ: