Справа №511/1145/21
Провадження по справі №1-кп/498/11/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 квітня 2025 року Великомихайлівський районний суд Одеської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

потерпілої ОСОБА_5

представника потерпілої ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду сел. Велика Михайлівка кримінальне провадження внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000250 від 26 березня 2019 року за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Копєйск російської федерації, громадянина України, з вищою освітою, одруженого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України,

встановив:

До Великомихайлівського районного суду Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні відносно ОСОБА_4 , внесений в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000250 від 26 березня 2019 року за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

З зазначеного обвинувального акту вбачається, що 21 травня 2019 року близько 11:00 год. в магазині « Анюта» розташованому за адресою: вул. Незалежності буд. 2-Д, м. Роздільна Роздільнянського району Одеської області між обвинуваченим ОСОБА_4 та потерпілої ОСОБА_5 виникла сварка. Під час даної сварки обвинувачений ОСОБА_4 з метою нанесення тілесних ушкоджень, навмисно схопив двома руками за передпліччя рук потерпілої ОСОБА_5 , після чого завдав декілька ударів руками в область передпліччя, тим самим спричинив останній тілесні ушкодження у вигляді: чотирьох синців правого плеча, два синця правого передпліччя, синець правої кістки, садно в ділянці правого ліктьового суглоба, які не були небезпечним для життя, мають незначні скороминущі наслідки тривалістю не більше 6-ти діб і за цим критерієм згідно п. 2.3.5. « Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», 1995 р., відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень.

Дії обвинуваченого ОСОБА_4 кваліфіковано за ч.1 ст.125 КК України умисне легке тілесне ушкодження.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав подане ним клопотання про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та просив його задовольнити. При цьому обвинувачений зазначив, що вину не визнає, проте згоду на закриття кримінального провадження він надає добровільно та без примусу, йому зрозуміла суть обвинувачення і підстави та наслідки звільнення від кримінальної відповідальності.

Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання та закриття кримінального провадження в зв`язку із закінченням строків давності.

Потерпіла ОСОБА_5 та її представник ОСОБА_6 в судовому засіданні не заперечували проти задоволення клопотання ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності та просили задовольнити цивільний позов.

Розглянувши клопотання, дослідивши матеріали кримінального провадження, заслухавши думку учасників провадження, суд вважає, що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно висновку, викладеного в постанові Верховного Суду у справі №760/18016/15-к від 09 квітня 2019 року, виходячи з положень п. 1 ч. 2 ст.284, ч. 3 ст.285, ч. 4 ст.286, ч. 3 ст. 288 КПК України, якщо під час здійснення судового провадження за обвинувальним актом сторона кримінального провадження звертається до суду з клопотанням про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, суд має невідкладно розглянути таке клопотання й, у випадку встановлення передбачених уст. 49 КК України підстав та відсутності заперечень з боку обвинуваченого, закрити кримінальне провадження, звільнивши особу від кримінальної відповідальності.

Більш того, з аналізу норм чинного законодавства вбачається, що строк давності спливає і під час досудового розслідування, і під час судового провадження, і після проголошення обвинувального вироку суду. Будь-які процесуальні дії протягом цих строків не припиняють їх перебіг. Якщо строк давності сплив то особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності будь-якого виду, незалежно від того на якій стадії перебуває кримінальне провадження щодо цієї особи.

Відповідно до п. 1 ч. 2ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

КПК України передбачено, що встановивши наявність усіх передбачених законом обставин, суд зобов`язаний звільнити особу від кримінальної відповідальності за цією підставою, незалежно від того, на якій стадії перебуває кримінальне провадження. Суд, за наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності, передбачених ст. 49 КК України, та за згодою обвинуваченого, ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Так, з обвинувального акту та доданих до нього матеріалів вбачається, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України.

Санкція ч. 1 ст. 125 КК України передбачає покарання у виді штрафу до п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадських робіт на строк до двохсот годин, або виправних робіт на строк до одного року.

Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України, особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло два роки - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачене покарання менш суворе, ніж обмеження волі.

Початком перебігу строку давності у даному провадженні є день, коли відбулась вказана в обвинувальному акті подія, тобто, згідно обвинувального акту 21 травня 2019 року і ця обставина сторонами не заперечується.

З огляду на наведене, з цього часу минуло більше двох років, тобто у даному кримінальному провадженні, закінчився строк давності притягнення до кримінальної відповідальності, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 49 КК України.

Відтак, судом не встановлено обставин і не отримано об`єктивних доказів на підтвердження підстав для зупинення або переривання строків давності, передбачених ч. ч. 2, 3 ст. 49 КК України.

Інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення не відноситься до переліку правопорушень, зазначених в ч.ч. 5, 6 ст. 49 КК України.

Обвинувачений, якому були роз`яснені наслідки звільнення від кримінальної відповідальності за закінченням строків притягнення до кримінальної відповідальності, надав свою згоду та наполягав на закритті кримінального провадження з нереабілітуючих підстав.

Встановивши наявність усіх передбачених КПК України обставин, з`ясувавши позицію обвинуваченого, впевнившись у його добровільності та усвідомленні наслідків закриття кримінального провадження з нереабілітуючих підстав, суд вважає що клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 підлягає задоволенню, відтак обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню від кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження стосовно нього підлягає закриттю на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Окремо суд звертає увагу на те, що згідно правової позиції, викладеної Верховним Судом колегії суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду 29 липня 2021 року, вбачається, що звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК (сплив строків давності) є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту примирення з потерпілим, відшкодування обвинуваченим шкоди потерпілому, щирого каяття тощо (постанова по справі № 552/5595/18).

Щодо заявлених у даному кримінальному провадженні цивільного позову, суд вважає зазначити наступне.

У даному провадженні було заявлено цивільний позов цивільним позивачем ОСОБА_5 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової та моральної шкоди, отриманої внаслідок кримінального правопорушення в порядку ст. 61 КПК України на загальну суму 234344,52 грн.

Порядок вирішення цивільного позову в кримінальному провадженні регламентований главою 9 КПК України.

Закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності (п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК) є нереабілітуючою підставою, а тому така особа не звільняється від обов`язку відшкодувати заподіяну її діями шкоду.

Водночас у разі постановлення ухвали про закриття кримінального провадження у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності заявлений у кримінальному провадженні цивільний позов по суті не вирішується, а залишається без розгляду. У такому випадку позивач вправі вирішити свої вимоги в порядку цивільного судочинства.

Наведене обґрунтовано випливає з положень ч. 1 ст. 129 КПК, згідно з якими вирішення цивільного позову по суті заявлених вимог можливо лише у разі ухвалення обвинувального вироку або постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру. У такому випадку суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому.

У той же час, у випадку закриття кримінального провадження на встановлених КПК підставах, суд зобов`язаний роз`яснити цивільному позивачеві його право пред`явити аналогічний позов у порядку цивільного судочинства.

Зазначені висновки узгоджуються із правовою позицією Верховного Суду, наведеною у постанові від 10 серпня 2021 у справі №161/694/20.

Тому, у зв`язку зі звільненням обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку зі спливом строку давності притягнення до кримінальної відповідальності, заявлений потерпілою ОСОБА_5 цивільний позов про стягнення матеріальної та моральної шкоди слід залишити без розгляду, що за змістом ч. 7 ст. 128 КПК України не перешкоджає потерпілому пред`явленню позову в порядку цивільного судочинства.

Відповідно до ч. 2 ст. 265 Цивільного кодексу України, якщо суд залишив без розгляду позов, пред`явлений у кримінальному провадженні, час від дня пред`явлення позову до набрання законної сили судовим рішенням, яким позов було залишено без розгляду, не зараховується до позовної давності.

Враховуючи, приписи ст. 124 КПК України процесуальні витрати відносяться на рахунок держави.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 44, 49 КК України, ст. ст.284, 285, 369-372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання обвинуваченого ОСОБА_4 про звільнення його від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності - задовольнити.

ОСОБА_4 , звільнити від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 26 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, на підставі ст. 49 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000250 від 26 березня 2019 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України - закрити на підставі п. 1 ч. 2 ст. 284 КПК України.

Цивільний позов ОСОБА_5 про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України - залишити без розгляду, роз`яснивши цивільному позивачу про можливість вирішення спірних питань у порядку цивільного судочинства.

Ухвала може бути оскаржена до Одеського апеляційного суду, шляхом її подачі через Великомихайлівський районний суд протягом семи днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1