ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/406/25
Провадження №1-кс/477/229/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

15 березня 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду клопотання старшого слідчого в ОВС відділу розслідування злочинів загально кримінальної спрямованості СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001032 від 06 грудня 2024 року, про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, такого, що народився в с. Новоолександрівка Вознесенського району Миколаївської області та проживає в АДРЕСА_1 , з базовою вищою освітою, помічника юриста Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги, не одруженого, не судимого

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України

за участі: прокурора ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

підозрюваного ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИВ:

14 березня 2025 року слідчий СУ ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 в кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001032 від 06 грудня 2024 року з попередньою кваліфікацією за частиною третьою статті 332 КК України.

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що слідчим відділом СУ ГУНП в Миколаївській області за фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України місцевим мешканцем Миколаївської області 06 грудня 2024 року внесено відомості до ЄРДР за №0000665 та розпочато досудове розслідування за частиною третьою статті 332 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлений факт ймовірного вчинення дій спрямованих на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України ОСОБА_5 , який діяв з корисливих мотивів.

14 березня 2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, а саме у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, що вчинено з корисливих мотивів.

На думку слідчого необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою обумовлена наявністю ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4, 5 частини першої статті 177 КПК України.

Наявність указаних ризиків слідчим обґрунтовується тим, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, має паспорт громадянина України для виїзду за кордон та з метою уникнення покарання може виїхати до іншої країни чи непідконтрольної Україні території. Також, слідчий у поданому клопотанні вказує, що ОСОБА_5 , з метою прикриття своєї незаконної діяльності, може знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, з огляду на те, що під час досудового розслідування не віднайдено усіх документів, а підозрюваний маючи коло зв`язків, може вживати заходів щодо знищення чи спотворення речей та документів, що вказує про наявність ризиків, передбачених пунктами 1 та 2 частини першої статті 177 КПК України.

Також, слідчий ОСОБА_3 у поданому клопотанні посилається на наявність ризику, передбаченого пунктом 3, 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України, відповідно до яких ОСОБА_5 , з метою перешкоджання встановленню істини у кримінальному провадженні, може впливати на свідків, зокрема і тих відносно яких ним вчинялися неправомірні дії, а також інформувати інших осіб про перебіг досудового розслідування. В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 5 частини першої статті 177 КПК України, слідчий у поданому клопотанні посилається на те, що дії ОСОБА_5 та були припиненні лише органом досудового розслідування після його затримання, тобто незалежно від його волі, та вказані обставини свідчать про те, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не дозволить запобігти зазначеним вище ризикам.

Крім того, в разі визначення судом застави, слідчий у поданому клопотанні просив суд визначити заставу у максимальному розмірі, передбаченому частиною п`ятою статті 182 КПК України з покладенням на нього певних обов`язків.

У судовому засіданні проголошено резолютивну частину ухвали.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав клопотання слідчого ОСОБА_3 про застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та просив його задовольнити, указував про існування ризиків, передбачених пунктами 1, 2, 3, 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на те, що дій направлених на організацію незаконного переправлення осіб через державний кордон України він не вчиняв.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 у судовому засіданні також заперечувала проти задоволення клопотання слідчого, посилаючись на необґрунтованість повідомленої ОСОБА_5 підозри.

Заслухавши позиції учасників судового провадження, дослідивши докази по заявленому клопотанню та скарзі, слідчий суддя встановив наступне.

Відповідно до витягу з кримінального провадження №0001032 від 10 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань 06 грудня 2024 року внесено відомості про кримінальне правопорушення, кваліфіковане за частиною третьою статті 332 КК України фактом організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України місцевим мешканцем Миколаївської області.

Досудовим розслідуванням у цьому кримінальному провадженні встановлено, що 22 листопада 2024 року ОСОБА_5 , реалізуючи свій злочинним умисел, направлений на отримання незаконної грошової винагороди за організацію ним незаконного переправлення через державний кордон України, за попередньою домовленістю зустрівся з ОСОБА_7 на перехресті вулиці Садової та Марка Кропивницького в м. Миколаєві де під час розмови повідомив ОСОБА_7 , що може з використанням особистих зв`язків та знайомств, організувати незаконне переправлення через державний кордон України, обумовивши умови та підстави такого переправляння.

27 лютого 2025 року близько 10:20 год ОСОБА_7 , перебуваючи біля кафе «Кебаб» за адресою пр. Центральний буд. 68, діючи під контролем правоохоронних органів, передав ОСОБА_5 копії паспорта, ІНН та грошові кошти в сумі 600 доларів США в якості першого внеску за організацію в переправленні через державний кордон України та отриманні документів з лікарень, в яких буде зазначено діагноз з невиліковною хворобою для подальшого незаконного виїзду за кордон України під приводом лікування, а 14 березня 2025 року близько 10:00 год., перебуваючи по вул. Космонавтів, біля будинку №61, у м. Миколаїв, передав на вимогу ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 1000 доларів США для оформлення документів, які у подальшому стануть підставою для виїзду ОСОБА_7 за межі України під приводом необхідності лікування, а ОСОБА_5 передав ОСОБА_7 медичну карту стаціонарного хворого № 498/12/306, після чого злочинні дії ОСОБА_5 були припинені співробітниками правоохоронних органів.

Зі змісту повідомлення про підозру від 14 березня 2025 року, вбачається, що цього ж дня ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, а саме у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчиненій з корисливих мотивів, яка з дотриманням положень статті 278 КПК України йому вручена.

На підставі оцінки сукупності отриманих доказів, слідчий суддя дійшов висновку про причетність ОСОБА_5 до вчинення інкримінованого йому діяння, що може містити ознаки злочину, в якому він підозрюється.

Наявність підозри вчинення ОСОБА_5 злочину, зазначеного у повідомленні про підозру, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами у їх сукупності, зокрема: протоколами допиту свідка ОСОБА_7 від 02 січня 2025 року, 06 лютого 2025 року, 12 лютого 2025 року, 27 лютого 2025 року, 03 березня 2025 року та 14 березня 2025 року; протоколом огляду мобільного телефону належного ОСОБА_7 від 20 лютого 2025 року та 06 березня 2025 року; протоколом за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії від 12 лютого 2025 року №64/96-233; протоколом затримання ОСОБА_5 від 14 березня 2025 року які сукупності свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення дій, які можуть охоплюватися складом злочину передбаченого частиною третьою статті 332 КК України, що в силу положень частини третьої статті 132 КПК України, частини другої статті 177 КПК України є підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження, зокрема і запобіжного заходу.

При цьому, з огляду на заперечення підозрюваного та захисника, що зазначені ними слідчому судді, слід роз`яснити, що слідчим суддею не оцінювалися докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, тобто на даному етапі провадження не вирішувалися ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті.

Згідно частини першої статті 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до статті 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, а саме переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною першою статті 183 КПК України передбачено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Клопотання слідчого про обрання запобіжного заходу подано до суду в межах територіальної юрисдикції якого здійснюється досудове розслідування й відповідає вимогам статей 183, 184 КПК України, ґрунтується на вимогах закону та змісті викладених у ньому доводів.

Слідчим у поданому клопотанні та прокурором в судовому засіданні доведено наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 332 КК України.

Слідчий суддя також визнає доведеними обставинами те, що існують передбачені статтею 177 КПК України ризики, зокрема, ризики того, що підозрюваний перебуваючи на свободі, з метою уникнення від кримінальної відповідальності, може переховуватись від органу досудового розслідування або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків.

Про наявність існування ризику, що підозрюваний ОСОБА_5 може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду свідчать вагомість доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення та тяжкість покарань, передбаченого санкцією частини третьої статті 332 КК України, корисливий мотив, наявність паспорту громадянина України для виїзду за кордон, його вік, що підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 1 частини першої статті 177 КПК України, оскільки сукупність вказаних умов надає підозрюваному можливість залишити територію України.

Також слідчим та прокурором доведено існування іншого ризику, передбаченого частиною першої статті 177 КПК України, а саме можливість ОСОБА_5 знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, так як наразі проводиться ряд слідчих (розшукових) дій для встановлення та документування протиправних дій інших осіб, що могли бути залучені підозрюваним до протиправної діяльності, а останній, маючи зв`язки у тому числі й органах державної влади, матиме можливість вчинити дії направленні на знищення чи спотворення документів, які можуть мати значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, що на думку слідчого судді підтверджує існування ризику, передбаченого пунктом 2 частини першої статті 177 КПК України.

Ризик, передбачений пунктом 3 частини першої статті 177 КПК України, який полягає у незаконному впливі на свідків у цьому кримінальному провадженні підтверджується тим, що додані до клопотання матеріали кримінального провадження містять справжні анкетні дані осіб, яким було надано відповідні засоби та поради для вчинення ними дій пов`язаних з перетином державного кордону, а також інших свідків, що були очевидцями тих чи інших протиправних дій, зокрема і отримання коштів підозрюваним від ОСОБА_7 , що може призвести до впливу на них шляхом умовлянь або погрожувань, у тому числі шляхом схиляння до дачі завідомо неправдивих показів, які виправдовують його, чим може перешкоджати встановленню істини у провадженні, чи взагалі схиляти цих осіб до відмови давати свідчення, чи їх спотворення на користь підозрюваної.

В підтвердження наявності ризику, передбаченого пунктом 4 та 5 частини першої статті 177 КПК України слідчим не надано переконливих доказів, які б свідчили про їх існування, тому слідчий судді вважає їх недоведеними.

З урахуванням наявності вищезазначених ризиків, слідчий суддя вважає доведеним, що інші, більш м`які (особисте зобов`язання, особиста порука та домашній арешт), запобіжні заходи на даному етапі досудового розслідування не забезпечать належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 , а тому з урахуванням приписів пункту 4 частини другої статті 183 КПК України у вказаному випадку до підозрюваного ОСОБА_8 не може бути застосований більш м`який запобіжний захід, ніж тримання під вартою.

Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права.

Пунктом «с» частини першої статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен має право на свободу та особисту недоторканність. Нікого не може бути позбавлено свободи, крім таких випадків і відповідно до процедури, встановленої законом: законний арешт або затримання особи, здійснене з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно частини першої статті 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;

3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;

5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;

6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;

7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;

8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;

9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;

10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;

11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини;

12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Оцінюючи встановлені слідчим суддею ризики, через призму положень статті 178 КПК України, слідчим суддею, окрім вищевикладеного враховує також і те, що підозрюваний ОСОБА_5 раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, не одружений, має постійне місце роботи. При цьому вказані обставини хоча і свідчать про наявність у підозрюваного ОСОБА_5 соціальних зв`язків, однак з огляду на характер вчинення інкримінованого йому правопорушення, його корисливий мотив, також те, що інкриміновані дії вчинено у період воєнного стану, тяжкість покарання, яке загрожує підозрюваному у даному випадку переважає над міцністю наявних у нього соціальних зв`язків..

З врахуванням обставин кримінального провадження та долучених до матеріалів клопотання доказів, в тому числі документів, які свідчать про причетність ОСОБА_5 до вчинення дій пов`язаних із організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з корисливих мотивів, слідчий суддя вважає підозру, яка повідомлена підозрюваному обґрунтованою, а долучені докази такими, що переконують неупередженого спостерігача, що ця особа причетна до вчинення цього злочину.

Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

З огляду на викладене, для запобігання ризиків, які зазначені в клопотанні, слідчий суддя вважає, що застосування до підозрюваного ОСОБА_5 більш м`якого запобіжного заходу не гарантуватиме та не забезпечуватиме запобігання вказаним ризикам та виконанням підозрюваним процесуальних обов`язків, у зв`язку з чим заперечення сторони захисту слідчий суддя відхиляє.

Слідчим суддею враховується те, що за рішеннями Європейського суду з прав людини у справах «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Об`єднаного Королівства» від 28 жовтня 1994 року, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно зв`язують підозрюваного з певним злочином і вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення звинувачення.

При цьому, такі об`єктивні дані не повинні бути достатніми для засудження особи, а повинні лише об`єктивно зв`язувати певну особу з певним злочином для можливості застосування заходу забезпечення кримінального провадження при наявності реальних ризиків, а у разі ж не доведеності вини особи за наслідками судового розгляду, остання може бути виправдана судом, у тому числі, з урахуванням положень Конституції України.

Слідчий суддя вважає, що запобіжний захід у виді тримання під вартою з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає характеру та тяжкості діянь, які інкримінуються підозрюваному ОСОБА_5 , тяжкістю покарання, яке йому загрожує, згідно санкції статті, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

Будь-яких інших обставин, які б свідчили про те, що даний захід забезпечення кримінального провадження не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи підозрюваної слідчим суддею/судом, на даному етапі, не встановлено.

За такого, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є співмірним існуючим ризикам, відповідає особі підозрюваного та тяжкості пред`явленого йому обвинувачення, зможе забезпечити виконанню підозрюваним ОСОБА_5 своїх процесуальних обов`язків, а відтак є необхідним за даних обставин та відповідає характеру кримінального провадження та суспільному інтересу.

За досліджених вище обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання слідчого підлягає задоволенню, та відносно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно застосувати запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Згідно частини третьої статті 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до частини четвертої статті 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

За тлумаченням положень статті 182 КПК України, можна дійти висновку, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави буде достатнім стримуючим засобом, щоб запобігти бажанню особи, щодо якої застосовано заставу, будь-яким чином перешкодити встановленню істини у кримінальному провадженні. А тому розмір застави повинен бути встановлений з урахуванням належної особі власності, якою він може безперешкодно і без шкоди для близьких розпоряджатися для внесення застави, її майнового і сімейного стану.

Відповідно до частини п`ятої статті 182 КПК України визначено розмір застави, щодо осіб підозрюваних у вчиненні злочину в залежності від тяжкості інкримінованого правопорушення.

При визначенні розміру застави відносно підозрюваного ОСОБА_5 з огляду на приписи статті 182 КПК України, слідчим суддею враховується спосіб життя підозрюваного, зокрема відсутність у нього на праві власності рухомого та нерухомого майна; незначний дохід який він отримує перебуваючи на посаді помічника юриста Південного міжрегіонального центру з надання безоплатної правничої допомоги; відсутність відомостей про зосередження на його рахунках грошових коштів, що на думку слідчого судді вказує на те, що визначення застави у максимальних межах частини п`ятої статті 182 КПК України може мати ознаки непомірності для ОСОБА_5 та перетворити обраний йому запобіжний захід у виді тримання під вартою на безальтернативний запобіжний захід.

Враховуючи встановлені слідчим суддею обставини, щодо майнового стану підозрюваного, способу його життя, наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, розмір шкоди спричиненої кримінальним правопорушенням, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність визначення розміру застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків на рівні 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

За змістом абзацу 2 частини третьої статті 1836 КПК України в ухвалі слідчого судді зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави.

Відповідно до положень частини першої та другої статті 197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів, при цьому строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Відповідно до протоколу затримання особи, підозрюваного у вчиненні злочину від 14 березня 2025 року, вбачається, що ОСОБА_5 був затриманий 14 березня 2025 року о 10.15 годині.

З огляду на імперативні положення, визначені частиною першою та другою статті 197 КПК України, строк триманні під вартою підозрюваному ОСОБА_5 слід відраховувати з моменту його фактичного затримання, тобто з 14 березня 2025 року.

Керуючись статтями 176-178, 183, 193, 194, 196, 376 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів, який діє до 12 травня 2025 року включно.

Визначити розмір застави як запобіжного заходу, достатнього для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_5 , обов`язків, передбачених КПК України у розмірі 50 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 151 400 (сто п`ятдесят одна тисяча чотириста) гривень.

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

Підозрюваний або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу. Після внесення застави підозрюваний звільняється з-під варти.

У разі внесення застави, покласти на строк до 12 травня 2025 року включно на підозрюваного ОСОБА_5 наступні обов`язки:

прибувати за першою вимогою до слідчого, прокурора або суду;

повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну місця проживання та місця роботи;

не відлучатися із міста Миколаєва Миколаївської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

утриматися від спілкування з свідками у цьому кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального правопорушення, крім випадків участі у проведенні слідчих (розшукових) дій у даному провадженні;

здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Попередити підозрюваного про наслідки невиконання покладених обов`язків, роз`яснивши, що в разі їх невиконання до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід, може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, та внесена застава звернута у дохід держави.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню ГУНП в Миколаївській області після її оголошення.

Ухвала слідчого судді набирає законної сили з моменту оголошення та може бути оскарженою до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_9