Справа № 405/6491/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року Ленінський районний суд м.Кіровограда в складі:

головуючого: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2

за участю прокурора: ОСОБА_3

потерпілого: ОСОБА_4

обвинуваченого: ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в м. Кропивницькому обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002124 від 01.08.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Брусівка, Устинівського району, Кіровоградської області, українця, громадянина України, із середньо-спеціальною освітою, не одруженого, не маючого утриманців, не працюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України,

встановив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 31.07.2024 близько 17 години 30 хвилин, керуючи технічно справним мотоциклом марки «GEON PN-200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить на праві приватної власності ОСОБА_6 , здійснюючи рух по вул. Великій Перспективній в м. Кропивницькому зі сторони вул. Маланюка, наближаючись до нерегульованого перехрестя з вул. Студентський бульвар, проігнорував вимоги п.п.1.5,2.3 (б) ПДР України (п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров 'ю громадян, завдавати матеріальних збитків; п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний: б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі), проявивши особисту неуважність і безпечність до забезпечення елементарних вимог безпеки, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати мотоциклом.

У подальшому, ОСОБА_5 , наближаючись до перехрестя з вул. Студенський бульвар в м. Кропивницькому та маючи намір рухатись прямо в напрямку вул. Шевченка, наближаючись до пішохідного переходу по вказаній вулиці, який був помічений дорожніми знаками 5.38.1, 5.38.2 «Пішохідний перехід», та дорожньою розміткою 1.14.1, не вибрав безпечної швидкості руху керованого транспортного засобу, чим позбавив себе можливості вірно оцінювати дорожню обстановку та безпечно керувати ним, не вжив заходів для зменшення швидкості аж до зупинки транспортного засобу, не впевнившись у відсутності пішоходів на пішохідному переході, яким може бути створена небезпека для руху, проявивши особисту неуважність і безпечність, продовжив рух, та під час проїзду пішохідного переходу, не надавши перевагу в русі пішоходу ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , яка переходила проїзну частину по пішохідному переходу з права - на - ліво по ходу його руху, з необережності допустив наїзд на неї, чим грубо порушив вимоги п.18.1 ПДР України (п.11.1 Водій транспортного засобу, що наблшсається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких мозісе бути створена перешкода чи небезпека).

У результаті ДТП пішохід ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , отримала тілесні ушкодження у вигляді: комбінованої травми: обширної скальпованої рани правої гомілки, скальпованої рани лівої гомілки та лівого передпліччя, рани носу; поверхневих ран обличчя та тім`яної ділянки справа; закритого внутрішньо-суглобового перелому медіального виростку великогомілкової кістки справа; крайового перелому голівки малогомілкової кістки справа з задовільним стоянням уламків; закритої травми грудної клітки, переломів 7,8 ребер зліва, які відносяться до категорії середнього ступеня тяжкості, які викликали тривалий розлад здоров`я, строком понад 21 добу.

Діяння ОСОБА_5 органом досудового слідства кваліфіковано за ч.1 ст.286 КК України, як порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження.

В судовому засіданні обвинуваченим заявлено клопотання про закриття кримінального провадження в зв`язку з примиренням його з потерпілою ОСОБА_4 , в обґрунтування якого вказав, що він щиро покаявся, визнав вину, ним повністю відшкодовані збитки, жалкує з приводу вчиненого.

Прокурор в судовому засіданні вказав, що є підстави для закриття провадження у відповідності до ст.46 КК України, так як обвинувачений раніше не судимий, обвинувачується у вчинення кримінального правопорушення, що відноситься до категорії нетяжкого.

Потерпіла в судовому засіданні не заперечила щодо закриття кримінального провадження, оскільки вони примирилися, завдані їй збитки відшкодовані.

Заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Згідно п.2 ч.3 ст.314 КПК України в підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про закриття провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 46 КК України особа, яка вперше вчинила кримінальний проступок або необережний нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією, порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, звільняється від кримінальної відповідальності, якщо вона примирилася з потерпілим та відшкодувала завдані нею збитки або усунула заподіяну шкоду.

Відповідно до ч.3 ст.288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Відповідно до п.1 ч.2 ст.284 КПК України кримінальне провадження закривається судом, у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Відповідно до п.4 Постанови № 12 від 23 грудня 2005 року Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» за наявності передбачених у ст.46 КК України підстав, звільнення особи від кримінальної відповідальності є обов`язковим.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 раніше не судимий, за місцем реєстрації характеризується позитивно, згідно довідок КНП «Обласна клінічна психіатрична лікарня КОР» на обліках у лікарів психіатрів та наркологів не перебуває, вперше вчинив необережне нетяжке кримінальне правопорушення, примирився з потерпілою та відшкодував завдану ним шкоду. У потерпілої ОСОБА_4 не має до ОСОБА_5 претензій морального та матеріального характеру.

На підставі викладеного, суд вважає за необхідне задовольнити клопотання обвинуваченого та звільнити його від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим, а кримінальне провадження за ч.1 ст.286 КК України - закрити на підставі п.1 ч.2 ст.284 КПК України.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Згідно з ч.1 ст.126 КПК України суд вирішує питання щодо процесуальних витрат у вироку суду або ухвалою.

Велика Палата Верховного Суду у постанові від 17 червня 2020 року у справі №598/1781/17 дійшла висновку, що кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, виключно обвинувальним вироком.

Суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат у будь-якому рішенні, яким завершується розгляд кримінального провадження по суті. Очевидно, що, звільняючи особу від кримінальної відповідальності, суд або суддя має вирішити питання про скасування чи зміну запобіжного заходу, речові докази, розподіл процесуальних витрат тощо. Таким чином, ВП ВС вважає, що це питання може бути вирішене й ухвалою суду.

Нормами КПК встановлено, що, ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про розподіл процесуальних витрат (п. 13 ч. 1 ст. 368, ч. 4 ст. 374 КПК).

Оскільки ст. 126 КПК визначено, що означене питання може бути вирішено й ухвалою суду, ВП ВС робить висновок, що у випадку наявних судових витрат або заявлення учасниками кримінального провадження клопотання про компенсацію процесуальних витрат суд, ухвалюючи остаточне рішення за результатами розгляду кримінального провадження (вирок або ухвалу), вирішує питання щодо розподілу процесуальних витрат.

Вказаний висновок колегії суддів узгоджується з правовою позицією викладеною в постанові Великою Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі №462/6473/16-ц де зазначено, що процесуальні витрати, понесені, зокрема, у кримінальному провадженні, не є збитками, що можуть бути стягнуті шляхом подання цивільного позову до обвинуваченого. Такі витрати розподіляються виключно за правилами, встановленими главою 8 КПК України.

Отже, кримінальний процесуальний закон не обмежує можливість вирішення питання розподілу процесуальних витрат, зокрема витрат на залучення експертів, виключно обвинувальним вироком.

З огляду на викладене враховуючи те, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_7 закрито, а також вимоги ст.126 КПК та позицію Великої Палати Верховного Суду, викладену в постанові від 17.06.2020 (справа № 598/1781/17, провадження № 13-47кс20) суд вважає, що витрати за проведення судово-експертних досліджень в сумі 6815,52 грн. підлягають стягненню на користь держави з ОСОБА_5 .

Відповідно до п.9 ст.100 КПК України питання про долю речових доказів вирішується судом під час ухвалення судового рішення, яким закінчується кримінальне провадження.

У відповідності до ч.4 ст.174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна.

Керуючись ст. 46 КК України, ст.ст. 284 - 288, 314, 372 КПК України, суд,

постановив:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільнити від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України на підставі ст.46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0002124 від 01.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, закрити.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_5 не застосовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні відсутній.

Речові докази: мотоцикл марки «GEON PN-200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , що переданий на зберігання на територію майдану тимчасово затриманих ТЗ ГУНП в Кіровоградській області, - повернути ОСОБА_5 , як йому належний;

оптичний диск зберігати при матеріалах кримінального провадження в Кропивницькій окружній прокуратурі Кіровоградської області.

Стягнути з ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , на користь держави судові витрати в сумі 6815,52 гривень.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду м.Кіровограда від 07.08.2024 на майно, а саме мотоцикл марки «GEON PN-200», реєстраційний номер НОМЕР_1 , VIN НОМЕР_3 , власником якого є ОСОБА_5 .

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд м. Кіровограда протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя

Ленінського районного суду

м. Кіровограда ОСОБА_8