Справа № 274/936/25 Провадження № 1-кс/0274/315/25
У Х В А Л А

іменем України

10.02.2025 м. Бердичів

Слідчий суддя Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши клопотання старшого слідчого СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Бердичівської окружної прокуратури ОСОБА_4 , подане в рамках кримінального провадження №0000130 від 05.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України

про арешт майна,

ВСТАНОВИВ:

І. Суть клопотання

Слідчий звернувся до суду з указаним клопотанням, у якому просить накласти арешт на майно із забороною користування та розпорядження ним, а саме: 200 мішків цукру (загальною вагою 10 тон) з паперовими бирками з наступними надписами: ««Україна ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод», адреса: Хмельницька область смт. Теофіполь, вул. Жовтнева, 12, тел., ДСТУ: 46232023, цукор з цукрових буряків I категорія», які належать ОСОБА_5 та перебувають на відповідальному зберіганні у ОСОБА_6 .

В обґрунтування клопотання вказує, що досудовим розслідуванням встановлено, що 04.02.2025, у невстановлений час, невстановлена особа, використовуючи осіб, які не були обізнані в її злочинних намірах, шляхом обману, заволоділа 10 тонами цукру належного ОСОБА_5 , внаслідок чого заподіяла останньому матеріальної шкоди на загальну суму 240000 грн.

Відомості про вчинення зазначеного кримінального правопорушення 05.02.2025 внесено до ЄРДР за №0000130 з правовою кваліфікацією за ч.3 ст.190 КК України.

В ході проведення першочергових слідчих дій встановлено наступне:

Допитаний з даного приводу в якості потерпілого ОСОБА_5 повідомив, що

він являється ФОП та займається оптовою торгівлею. Місце підприємницької діяльності розташоване в м. Вінниця, але торгівлею займається по всій Україні.

Так, йому необхідно було придбати цукор. Тому він здзвонився із відділом збуту ТОВ «Україна 2001», що за адресою: Хмельницька область смт Теофіполь, вул. Соборна (Жовтнева), 12 та домовилися про купівлю цукру в розмірі 10 тон за ціною 20 гривен за 1 кг без ПДВ, а з ПДВ по 24 гривні за 1 кг, тобто на загальну суму 240000. Після чого через електронну пошту він уклав договір. Після укладення договору, який було укладено 31.01.2025 року, йому скинули рахунок, на якій необхідно було проплатити кошти. 03.02.2025 року він поплатив кошти в сумі 240000 грн., згідно укладеного договору за цукор. Після чого йому на електронну адресу прийшла видаткова накладна, оригінал якої надається водієві при перевезенні товару вже безпосередньо перед завантаженням та перевезенням.

В нього є приватний підприємець, з яким він співпрацює, це ФОП ОСОБА_7 , для перевезення товарів по Україні та саме з нею зв`язалася його працівник ОСОБА_8 для того, щоб знайти водія для перевезення цукру. Це все відбувалося 03.02.2025. ОСОБА_7 знайшла йому водія та скинула всі його дані: ОСОБА_9 , номер посвідчення водія НОМЕР_1 , ІПН: НОМЕР_2 , також було вказано відомості параметрів транспортного засобу, тобто його державний номерний знак, згідно даних, вказаних в техпаспорті, дані причіпу. На підставі цього всього було складено заявку на відвантаження цукру саме вказаному водієві. Сканована копія цієї заявки, підписана Покупцем та передана за допомогою засобів електронного зв?язку (на електронну пошту Постачальника) вважається оригіналом. Саме тому вказана копія була направлена на відвантаження цукру на електронну адресу Товариства з обмеженою відповідальністю «Україна 2001». Також йому надіслали смс-повідомлення, де було зазначено номер водія, як . Після чого один з його робітників, ОСОБА_8 цілий день тримала зв?язок із водієм, який в день завантаження, тобто 03.02.2025 року не встиг на завантаження, що розташований за адресою: АДРЕСА_1 та чекав до ранку 04.02.2025 року. Після чого він завантажився та поїхав до нього, тобто до адреси: м. Вінниця, вул. Ватутіна, 14а. Але до пункту призначення він не доїхав, хоча їхати було близько 150 км. Близько 15 годин ОСОБА_8 подзвонила водієві, останній перестав брати слухавку. Вона знову почада набирати, але слухавку він більше не брав. Тоді вона подзвонила ОСОБА_7 , остання зайшла сайт, де вона знайшла водія для вантажоперевезень, там же був його мобільний телефон, але той телефон був інший « НОМЕР_3 ». Коли ми подзвонили на нього, то виявилося, шо він знаходиться у м. Бердичеві, вантаж він вже вивантажив на складі у вказаному місті та чекає на інше перевезення. Тоді він сказав, що саме він є замовниками цукру та виіхав до м. Бердичева, попередньо випитавши, де саме водій стоїть та де саме він вивантажив придбаний нами цукор. Коли вони приїхали у м. Бердичів, дізналися про те, що їх ошукали, то тоді вже викликали працівників поліції. Далі водій показав, де розташований склад, куди саме він розвантажив цукор в кількості 10 тон, це виявилося за адресою м. Бердичіз, вул. Чуднівська, 137. Таким чином йому заподіяно матеріальної шкоди на суму в 240000 гривен.

Допитаний з даного приводу ОСОБА_9 повідомив, що він працює на посаді водія в ПП Агрофірма «Рідний Дім». Він співпрацює з фірмою, на якій отримує маршрути загрузки та вигрузки товарів в телефонному режимі від працівниць фірми, а саме: ОСОБА_10 - 51, ОСОБА_11 - НОМЕР_4 , Юлія - 91.

03.02.2025 близько йому телефонували ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , які повідомили, що доставка товару з Хмельницької області смт. Теофіполь, вул. Соборна 12, територія цукрового заводу до м. Вінниця, вул. Ватутіна 14А.

Він погодився на даний маршрут та 03.02.2025 близько 13 год. 00 хв. йому зателефонував невідомий чоловік на ім?я ОСОБА_12 з номеру телефону - НОМЕР_5 та представився замовником. ОСОБА_12 під час телефонної розмови запитував коли він має намір загрузитись та виїхати, так як йому необхідно було якнайшвидше отримати замовлення. ОСОБА_12 він повідомив, що близько 10 год. 04.02.2025 виїде з смт. Теофіполь. Майже кожну годину йому телефонував ОСОБА_12 , який перепитував де він знаходиться та як швидко прибуде на місце вигрузки. Також ОСОБА_12 повідомив, що половину загруженого товару, а саме - цукру, йому необхідно буде вигрузити в м. Бердичів, а іншу половину везти далі в кінцеву точку вигрузки - м. Вінниця, вул. Ватутіна 14А. По приїзду в м. Бердичів ОСОБА_12 знову зателефонував та повідомив, що до нього під?їде авто, яке надалі супроводить до точки вигрузки половини товару в м. Бердичеві. По прибуттю, в м. Бердичів по вул. Чуднівській, до нього під?їхав раніше невідомий чоловік на білому авто марки «Volkswagen Caddy» та він поїхав за ним. Коли зателефонував знову ОСОБА_12 , то повідомив, що необхідно вигрузити весь товар в м. Бердичів та забрати за нього грошові кошти. Вигрузка відбулась, в м. Бердичеві за адресою: вул. Чуднівська 139, за що з ним розрахувався покупець, грошовими коштами в сумі 200 000 грн. Його відсоток від поїздки становив 25 000 грн., які він відрахував від отриманої суми за узгодженням з ОСОБА_12 . Надалі він від?їхав з вул. Чуднівської до вул. Козацької в м. Бердичеві, де і зупинився неподалік АЗС «ANP» на відпочинок та для очікування наступної поїздки. Близько 15 год. 10 хв. до нього знову зателефонував ОСОБА_12 , який запитав де він знаходиться і повідомив, що через декілька хвилин до нього підійдуть довірені особи, яким він повинен віддати отримані за вигрузку цукру грошові кошти, в сумі 175 000 грн. Буквально через декілька хвилин, до нього підійшли двоє невідомих молодих хлопців, віком приблизно 25-30 років, одягнені в чорний одяг та з капюшонами на голові. Він в той час був на зв?язку з ОСОБА_12 і запитав чи саме цим особам передавати кошти. ОСОБА_12 підтвердив і він віддав даним хлопцям грошові кошти в сумі 175000 грн. Куди саме в подальшому направились хлопці йому невідомо.

Допитаний з даного приводу ОСОБА_13 повідомив, що 01.02.2025 приблизно в обідню пору, до нього зателефонував невідомий чоловік з номеру НОМЕР_6 , який не представився та запитав чи потрібен йому цукор у великих розмірах та він може продати йому 10 тон цукру. Коли ОСОБА_13 запитав про ціну, то невідомий повідомив, що 10 тон будуть коштувати 200000 грн. Тоді ОСОБА_13 повідомив, що готовий купити 10 тон цукру по такій ціні. Далі невідомий запитав куди потрібно доставити товар, на що він відповів що в м. Бердичів. 04.02.2025 в обідню пору до нього зателефонував чоловік з номеру НОМЕР_3 , який повідомив, що він являється водієм фури та везе йому цукор в м. Бердичів. Після чого він на своєму автомобілі зустрів вказану фуру та провів її до місця розвантаження за адресою: м. Бердичів, вул. Чуднівська, 137-Б. Коли він запитав у водія чи є в нього документи на цукор, то водій повідомив, що таких документів в нього немає, але цукор він везе з цукрового заводу. Після чого він розрахувався з водієм готівкою передавши йому гроші в сумі 200000 грн. та водій поїхав у невідомому напрямку.

04.02.2025 в період часу з 22.45 год. по 23.55 год. під час проведення огляду місця події в складському приміщенні розташованому за адресою: м. Бердичів, вул. Чуднівська, 137-а, було виявлено 200 мішків цукру на кожному з яких знаходиться паперова бирка з друкованими надписами: ««Україна ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод», адреса: Хмельницька область смт. Теофіполь, вул. Жовтнева, 12, тел., ДСТУ:46232023, цукор з цукрових буряків I категорія». Вищевказані 200 мішків цукру під час огляду були вилучені та передані на відповідальне зберігання власнику приміщення ОСОБА_6 .

Вищевказані перелічені речі мають значення у кримінальному провадженні в якості речових доказів.

Накладення арешту на вказане в клопотанні майно мотивовано збереженням речових доказів, призначенням судових експертиз, проведенням ряду слідчих дій.

ІІ. Процедура та позиція учасників справи

В судове засідання учасники провадження не з`явилися.

Від слідчого надійшла заява про розгляд клопотання за його відсутності, щодо письмового клопотання власника майна в частині залишення на зберігання вилучених мішків з цукром не заперечує. При цьому просить роз`яснити останньому зміст ст.388 КК України, покласти на останнього обов`язок перевезення арештованого майна за місцем зберігання.

Від власника майна - ОСОБА_5 надійшло письмове клопотання про розгляд справи у його відсутності, при вирішенні клопотання покладається на розсуд суду. зазначив, що він займається підприємницькою діяльністю, вилучений цукор згідно умов договору повинен зберігатись в належних умовах, псування даного майна приведе до його подальшої непридатності. Просить передати йому на відповідальне зберігання цукор.

На підставі ст. 107 КПК України фіксування кримінального провадження за допомогою технічних засобів не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 108 КПК України ведеться журнал судового засідання.

ІІІ. Кримінально-процесуальне законодавство

За положеннями частин 1 та 5 статті 237 КПК України, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий, прокурор проводять огляд місцевості, приміщення, речей та документів. При проведенні огляду дозволяється вилучення лише речей і документів, які мають значення для кримінального провадження, та речей, вилучених з обігу. Усі вилучені речі і документи підлягають негайному огляду і опечатуванню із завіренням підписами осіб, які брали участь у проведенні огляду.

Відповідно до ч. 2 ст. 167 КПК України вилучене під час огляду майно є тимчасово є вилученим.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно п.7 ч.2 ст.131 КПК України, заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна. Відповідно до ч.5 ст.132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально - протиправним шляхом або отримані юридичною особою.

ІV. Обставини, встановлені слідчим суддею, їх оцінка та висновки

Встановлено, що СВ Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000130 від 05.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.190 КК України.

Слідчим суддею досліджено матеріали, долучені до клопотання: витяг з ЄРДР, сформований станом на 05.02.2025; протокол прийняття заяви ОСОБА_5 про кримінальне правопорушення та іншу подію від 04.02.2025; протокол допиту потерпілого від 05.02.2025; копію договору поставки від 31.01.2025; копію платіжної інструкції від 03.02.2025; заяви на відвантаження цукру; товарно - транспортної накладної від 03.02.2025; копію видаткової накладної № 516 від 03.02.2025; декларації виробника № 516 від 04.02.2025; заяву ОСОБА_6 про дозвіл працівникам поліції на огляд домоволодіння; протоколу огляду свідка ОСОБА_6 від 05.02.2025; протоколу огляду місця події від 04.02.2025; заяви ОСОБА_6 про зобов`язання зберігати мішки з цукром; протокол огляду місця події від 05.02.2025; протоколу огляду свідка ОСОБА_9 від 05.02.2025; протокол огляду свідка ОСОБА_13 від 05.02.2025.

Проаналізувавши вищенаведені обставини, вивчивши матеріали клопотання, слідчий суддя приходить висновку, що на час розгляду клопотання є достатньо підстав вважати, що майно, вказане у клопотанні, відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України та ст. 170 КПК України, таким чином, слідчим у даній справі доведена необхідність накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення його збереження як речового доказу у даному кримінальному провадженні з метою запобігання його можливої передачі, відчуження, або знищення, та потреби досудового розслідування виправдовують застосування арешту на це майно.

Відповідно до ч. 2 ст. 100 КПК України речовий доказ або документ, наданий добровільно або на підставі судового рішення, зберігається у сторони кримінального провадження, якій він наданий. Сторона кримінального провадження, якій наданий речовий доказ або документ, зобов`язана зберігати їх у стані, придатному для використання у кримінальному провадженні.

Частиною 4 статті 173 КПК України передбачено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Отже, враховуючи наслідки арешту майна для власника майна, слідчий суддя вважає, що потреби досудового розслідування виправдовують забезпечення кримінального провадження шляхом накладення арешту на майно вказане в клопотанні.

Спосіб, у який здійснюється забезпечення кримінального провадження, відповідає завданням кримінального провадження, враховує обставини вчиненого кримінального правопорушення, є розумним і співрозмірним.

З огляду на викладене, беручи до уваги обставини кримінального провадження, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя приходить до висновку, що підтверджені підстави, передбачені ст.ст. 170, 171, 173 КПК України, для задоволення клопотання.

Щодо клопотання власника майна в частині передачі вилученого майна йому на відповідальне зберігання, слідчий суддя зазначає наступне.

Згідно з ч. 2 ст. 100 КПК України та відповідно до Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження, затвердженого постановою КМУ від 19 листопада 2012 р. № 1104, саме на сторону кримінального провадження, якій надані речові докази, покладено під час досудового розслідування обов`язок організувати належне збереження таких речових доказів та забезпечити їх схоронність.

Таким чином ці питання, відповідно до ст.40,100 КПК України вирішує слідчий. Виходячи з наведеного, вирішення питання про місце зберігання речових доказів не входить до компетенції слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 170-173,175, 309, 372, 392, 532 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити .

Накласти арешт на майно, яке належить ОСОБА_5 , із забороною користування та розпорядження, а саме на: 200 мішків цукру (загальною вагою 10 тон) з паперовими бирками з наступними надписами: ««Україна ПрАТ «Теофіпольський цукровий завод», адреса: Хмельницька область смт. Теофіполь, вул. Жовтнева, 12, тел., ДСТУ: 46232023, цукор з цукрових буряків I категорія».

Виконання ухвали покласти на старшого слідчого Бердичівського РВП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 .

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала підлягає негайному виконанню слідчим, прокурором, оскарження ухвали не перешкоджає її виконанню.

Ухвала про арешт майна може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_14