Справа № 944/5365/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/151/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі

головуючої судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції, у м. Львові, апеляційну скаргу ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 6 лютого 2025 року про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Стебник, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України,

з участю секретаря судового засідання ОСОБА_7 ,

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваного ОСОБА_6

та його захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

ВСТАНОВИЛА:

прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідування та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного Регіону ОСОБА_9 звернувся до слідчого судді з клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів з визначенням розміру застави.

Клопотання обґрунтовував тим, що 24 грудня 2024 року ухвалою Яворівського районного суду Львівської області ОСОБА_6 продовжено строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з визначенням застави в розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908400 грн, до 14 лютого 2025 року.

Зазначав, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, у вчиненні яких обвинувачується ОСОБА_6 , відносяться до категорії особливо тяжких злочинів. Водночас, строк тримання під вартою ОСОБА_6 спливає, а ризики, наведені в ухвалі слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 10 вересня 2024 року, та в ухвалі Яворівського районного суду Львівської області від 24 грудня 2024 року якою продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, на даний час, не відпали, не зменшилися та не змінилися. Зокрема, зазначав про ризик переховування від органів досудового розслідування та суду, оскільки злочин є особливо тяжким та у разі доведення вини йому може бути призначено покарання у виді позбавлення волі до 12 років без альтернативи призначення більш м`якого покарання; ризик знищення та приховання речей, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, оскільки останньому достовірно відомо про місце перебування документів або речей, за допомогою яких було реалізовано злочинний намір; ризик незаконного впливу на потерпілих та свідків чи інших підозрюваних, ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення злочину, впливу на свідків; ризик вчинення іншого кримінального правопорушення чи продовження правопорушення, у яких він підозрюється, оскільки такі вчинено з корисливих мотивів, а також й те, що останній раніше неодноразово притягався до кримінальної відповідальності, не має постійного джерела доходів, не працевлаштований, не має міцних соціальних зв`язків.

Вважав, що наведені факти свідчать про неможливість запобігання ризикам, які передбачені ч.1 ст. 177 КПК України шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів ніж тримання під вартою, з метою забезпечення виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

Ухвалою слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 6 лютого 2025 року задоволено частково клопотання прокурора ОСОБА_9 .

Продовжено строк дії обраного ОСОБА_6 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 06 квітня 2025 року включно.

Змінено раніше визначений ОСОБА_6 розмір застави на заставу в 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 605 600 (шістсот п`ять тисяч шістсот) грн. 00 коп., яка буде достатньою для забезпечення виконання обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 покладено наступні обов`язки:

- прибувати до прокурора та суду за кожною вимогою;

- не відлучатися за межі Львівської області без дозволу прокурора або суду;

- повідомляти прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні, зокрема ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ОСОБА_13 , обвинуваченим ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , а також ОСОБА_18 ;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді, адвокат ОСОБА_5 подала апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді, ухвалити нову ухвалу, якою обрати до підозрюваного більш м`який запобіжний захід та визначити мінімальний розмір застави.

В доводах апеляційної скарги зазначає, що постанова суду першої інстанції є незаконною.

Наголошує, що підозрюваний не має на меті уникати кримінальної відповідальності, він раніше не судимий, має постійне місце проживання і реєстрації, позитивно характеризується, не буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, сприятиме встановленню істини в справі, має міцні соціальні зв`язки.

Заслухавши доповідача, доводи захисника та обвинуваченого на підтримку апеляційної скарги, виступ прокурора на заперечення доводів апеляційної скарги, вивчивши матеріали судової справи колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Порядок перевірки ухвал суду про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, про зміну іншого запобіжного заходу на запобіжний захід у виді тримання під вартою, а також про продовження строку тримання під вартою, постановлених під час судового провадження в суді першої інстанції до ухвалення судового рішення по суті, визначено ст. 422-1 КПК України.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до вимог ст.177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Окрім того, при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується особа та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при вирішенні питання щодо продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 дотримався в повному обсязі вимог чинного законодавства.

Як вбачається з матеріалів контрольного провадження, на розгляді Яворівського районного суду Львівської області перебуває кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_14 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України, ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 5 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України та ОСОБА_17 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України.

28.03.2024 ОСОБА_6 затримано, у порядку, передбаченому ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 5 ст. 190, ч. 3 ст. 27 ч. 4 ст. 189 КК України.

30.03.2024 ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду Львівської області ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на 60 календарних днів, який неодноразово продовжувався, останній раз 24.12.2024.

Продовжуючи стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходив з тих обставин, що прокурором доведено продовження існування ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, також суд оцінив сукупність обставин, а саме: вагомість наявних доказів про вчинення обвинуваченим особливо тяжкого злочину, тяжкість покарання, що загрожує йому в разі визнання винуватим у злочині, у вчиненні якого обвинувачується. Суд першої інстанції дійшов висновку про те, що за час тримання обвинуваченого під вартою зазначені ризики не зменшилися та не втратили своєї актуальності.

З висновками суду першої інстанції щодо продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 колегія суддів погоджується та вважає, що мотиви прийнятого судом рішення повно та обґрунтовано викладені в ухвалі, яка в цілому відповідає вимогам статті 196 КПК України.

Доводи апеляційної скарги захисника з приводу необґрунтованості підозри, не свідчать про незаконність рішення суду першої інстанції. Питання оцінювання доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину на даному етапі провадження судом не вирішуються, оскільки вони підлягають розгляду при судовому розгляді в суді першої інстанції. Суд на цій стадії процесу на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Згідно практики ЄСПЛ, який у рішенні в справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21 квітня 2011 р. встановив значення терміну «обґрунтована підозра» як таке, за якого існують факти чи інформація, що можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Також колегія суддів вважає необґрунтованими доводи захисника, що стороною обвинувачення не доведено наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та які не зменшилися та продовжують існувати, оскільки продовжуючи строк дії запобіжного заходу суд дійшов бунтованого висновку про наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зазначивши при цьому підстави, за яких застосування до обвинуваченого більш м`якого запобіжного заходу є неможливим, з яким цілком погоджується суд апеляційної інстанції.

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про надмірну суму застави, то колегія суддів вважає за необхідне відмітити наступне. Судом першої інстанції визначено розмір застави з урахуванням характеру та обставин інкримінованого ОСОБА_6 діяння, вагомості встановлених ризиків та майнового стану. Даних, які б свідчили про те, що визначений розмір застави є завідомо непомірний для обвинуваченого, щодо його майнового та сімейного стану, апеляційному суду не надано.

При цьому, суд апеляційної інстанції звертає увагу на те, що розмір застави, згідно з вимогами ч. 4 ст. 182 КПК України, практики Європейського суду з прав людини, повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави у випадку ухилення від слідства та суду, буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити в особи, щодо якої застосовано заставу, якесь бажання сховатися.

Тому визначення меншого розміру застави в даному випадку буде нівелювати інститут застави, як альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З огляду на значимі для даного провадження обставини, на переконання колегії суддів, суд першої інстанції прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість продовження виключного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, при цьому дослідив належним чином всі наявні в матеріалах провадження відомості та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

З урахуванням зазначеного, колегія суддів приходить до висновку про законність та обґрунтованість ухвали суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 та відсутності жодних підстав для зміни чи скасування рішення за доводами апеляційної скарги захисника.

Керуючись ст.ст. ст. ст.376, 405, 407, 418, 419, 422-1 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Яворівського районного суду Львівської області від 6 лютого 2025 року про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 залишити без змін, а апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4