Справа № 522/3971/25
Провадження по справі №1-кп/522/1957/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м. Одеса

Приморський районний суд м. Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0000042 від 08.02.2025 за обвинувальним актом стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, українця, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, ніде не зареєстрованого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

обвинувачуваного у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1, 4 ст. 358 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 , у невстановлений час та у невстановленому місці, знайшов на вулиці у м. Одесі військовий квиток серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , та, маючи прямий умисел, направлений на підроблення офіційного документу, який видається установою, яка має право видавати документи, що посвідчують особу, діючи з прямим умислом, здійснив заміну первісного фотознімку власника на внутрішній стороні обкладинки військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 16.03.2023, на фотознімок зі своїм зображенням з метою його подальшого використання.

Встановлено, що на внутрішній стороні обкладинки військового квитка серії НОМЕР_1 від 16.03.2023 на ім`я ОСОБА_6 проводилась заміна первісного фотознімку власника на наявний.

Крім того, ОСОБА_3 , 08.02.2025, приблизно о 12:30 годині, перебував на вулиці біля будинку №72 по вулиці Мечникова у м. Одесі, де в цей час до нього підійшли працівники сектору кримінальної поліції відділення поліції № 1 Одеського районного управляння поліції № 1 ГУНП в Одеській області для перевірки документів.

Маючи прямий умисел, направлений на використання завідомо підробленого документу, а саме, - військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 16.03.2023, достовірно знаючи, що на внутрішній обкладинці документу проведена заміна первісного фотознімку власника на фотознімок зі своїм зображенням, ОСОБА_3 пред`явив оперуповноваженому сектору кримінальної поліції відділення поліції №1 Одеського районного управляння поліції № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 завідомо підроблений документ військовий квиток серії НОМЕР_1 , на ім`я ОСОБА_6 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 16.03.2023, для посвідчення особи.

Крім того, ОСОБА_3 , 08.02.2025, у ранковий час доби, перебуваючи у Дюковському парку за адресою: м.Одеса, вул. Розкидайлівська, 56, шляхом знахідки, придбав особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено, яку з метою особистого вживання зберігав при собі.

Так, 08.02.2025, приблизно о 12:30 годині, перебуваючи біля будинку №72 по вул. Мечникова у м. Одесі, працівниками сектору кримінальної поліції ВП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, під час патрулювання виявлено ОСОБА_3 , в якого під час перевірки документів в обкладинці військового квитка серії НОМЕР_1 на ім`я ОСОБА_6 , виданого ІНФОРМАЦІЯ_2 16.03.2023, виявлено один паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору.

У подальшому, 08.02.2025 о 14:13 годині дізнавачем у складі слідчо-оперативної групи ВнП №1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області в ході проведення обшуку ОСОБА_3 за адресою: м. Одеса, вул. Мечникова, біля будинку 72, вилучено один паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору.

Встановлено, що порошкоподібна речовина білого кольору, масою 0,508г, містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Загальний кількісний вміст PVP в порошкоподібній речовині становить 0,413г.

Особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) ОСОБА_3 незаконно придбав та зберігав при собі з метою особистого вживання.

Допитаний в судовому засіданні ОСОБА_3 свою провину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.ч. 1, 4 ст. 358 КК України, визнав повністю та підтвердив обставини вчинених ним кримінальних правопорушень. У вчиненому каявся, просив суд призначити покарання у виді штрафу із розстрочкою виплати.

Суд з`ясував, що всі учасники судового розгляду правильно розуміють обставини справи, та упевнився у добровільності їх позиції, їм було роз`яснено про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржувати ці обставини у апеляційному порядку.

При таких обставинах, за згодою учасників кримінального провадження, які визнали недоцільним дослідження доказів по справі, докази у судовому засіданні не досліджувались, згідно до вимог ч.3 ст. 349 КПК України.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що провина обвинуваченої у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

З урахуванням викладеного, дії обвинуваченого ОСОБА_3 містять склад кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч.ч.1,4 ст. 358 КК України, за кваліфікуючими ознаками:

- ч. 1 ст. 309 КК України незаконне придбання, зберігання психотропної речовини, без мети збуту;

- ч. 1 ст. 358 КК України - підроблення офіційного документа, який видається установою, яка має право видавати такі документи, і який надає права, з метою використання його підроблювачем;

- ч. 4 ст. 358 КК України - використання завідомо підробленого документа.

Призначаючи покарання, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого кримінального правопорушення (злочину), особу обвинуваченого, який перебував в ЗСУ, демобілізований за станом здоров`я, обставини справи, які пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до положень ст.66 КК України являється щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , відповідно до положень ст.67 КК України, судом не встановлено.

Основним критерієм градації видів покарань, які можуть бути застосовані судом до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінального правопорушення, є місце прав людини, втручання в які передбачає кожний із заходів примусу, у загальновизнаній ієрархії людських цінностей. У цій ієрархії право особи на свободу й особисту недоторканність має вищу цінність порівняно з правом власності й іншими речовими правами. Виходячи із зазначеного ціннісного орієнтиру законодавчий перелік видів покарання, встановлений у ст. 51 КК, побудований за принципом «сходів», де кожному виду покарання відведено відповідний щабель на шляху від менш до більш суворого. Зокрема, в ієрархії видів покарань штраф є найбільш м`яким серед інших видів покарання, зокрема обмеження чи позбавлення волі.

У ст. 65 КК встановлено загальні засади призначення покарання, відповідно до яких суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання (ч. 1). А у ч. 2 ст. 65 КК сформульований принцип доцільності покарання, відповідно до якого винній особі має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення і попередження нових злочинів.

Разом з тим, cуд вправі, за наявності до того підстав, звільнити особу від відбування призначеного покарання з випробуванням.

Звільнення від відбування покарання з випробуванням має умовний характер: призначений захід примусу хоча й не застосовується, однак у перспективі особа звільняється від його відбування за умови виконання встановлених судом обов`язків протягом іспитового строку. Упродовж цього строку засуджений піддається заходам системного контролю за його поведінкою, які становлять втручання держави у сферу приватного життя людини і передбачають низку обмежень її особистих прав. Правовим наслідком невиконання відповідних обов`язків згідно із ч. 2 ст. 78 КК є направлення особи судом для відбування призначеного покарання.

Натомість покарання у виді штрафу вичерпується необхідністю сплати грошового стягнення і не передбачає покладення на засудженого будь-яких додаткових обов`язків, заборон чи обмежень. Та обставина, що виконання стягнення шляхом одноразового платежу в окремих випадках може становити для особи значний матеріальний тягар, компенсується нормативно закріпленим обов`язком суду дослідити майновий стан винного та можливістю розстрочення виплати штрафу (ч. 4 ст. 53 КК).

Відповідно до висновку Великої Палати Верховного Суду від 07.12.2021 (справа 617/775/20, провадження №13-110кс 21) вбачається, що покарання у виді штрафу замість призначеного судом першої інстанції покарання у виді обмеження волі чи позбавлення волі зі звільненням від його відбування з випробуванням на підставі ст. 75 КК не є ані «застосуванням більш суворого покарання», в розумінні п. 2 ч. 1 ст. 420 КПК України, ані «неправильним звільненням від відбування покарання» в розумінні п. 4 ч. 1 ст. 420 КПК України, «іншим погіршенням становища обвинуваченого» в розумінні ч. 2 ст. 404 і ч. 1 ст. 421 КПК України.

З урахуванням викладеного та обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_3 , у своїй сукупності, а також те що ОСОБА_3 на обліку у психіатра та у лікаря нарколога не перебуває, щиро розкаявся у вчинених правопорушеннях, тобто висловив щирий жаль з приводу вчинених кримінальних проступків та осуд своєї поведінки, дають підстави суду вважати, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_3 можливо без ізоляції від суспільства і необхідності призначення йому покарання у виді штрафу, оскільки саме таке покарання є необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 і для попередження вчинення ОСОБА_3 нових злочинів.

Відповідно до ч. 4 ст. 53 КК України, з урахуванням майнового стану особи суд може призначити штраф із розстрочкою виплати певними частинами строком до одного року.

Вказані положення статті 53 КК України не містять вимог про те, що суд може застосувати розстрочку лише за заявою особи, оскільки положення статті визначають розстрочку як право суду враховуючи матеріальний стан особи.

Таким чином, приймаючи до уваги відомості, зазначені в обвинувальному акті про те, що обвинувачений ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, заяву обвинуваченого ОСОБА_3 щодо його матеріального стану, а саме відсутності постійного місця роботи та належного матеріального забезпечення, що вказує на той факт, що обвинувачений ОСОБА_3 не має можливості одразу сплатити призначений судом штраф, йому потрібен певний час для сплати штрафу, з огляду на викладене, суд вважає за можливе розстрочити виплату штрафу на 1 рік.

Позовна заява відсутня.

Судові витрати у кримінальному провадженні підлягають стягненню з обвинуваченого.

Питання щодо речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 373, 374, 375, 376, 380, 381-382, ч.15 ст. 615 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 1, 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання:

-за ч. 1 ст. 309 КК України у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень;

-за ч. 1 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) гривень;

-за ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 (вісімсот п`ятдесяти) гривень.

У відповідності зі ст. 70 КК України при призначенні покарання за сукупністю злочинів, шляхом повного поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначити ОСОБА_3 покарання у виді штрафу у розмірі однієї тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень.

Призначити розстрочку виплати штрафу, встановивши, що ОСОБА_3 повинен сплачувати 1416 (одну тисячу чотириста шістнадцять) гривні 66 (шістдесят шість) копійок, щомісячно протягом 12 місяців, починаючи з місяця, наступного за тим, в якому даний вирок набере законної сили.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_3 у зазначеному кримінальному провадженні,- не застосовувався.

Роз`яснити ОСОБА_3 , що у разі призначення штрафу з розстрочкою виплати певними частинами він зобов`язаний сплачувати штраф у розмірі та строки, встановлені вироком суду. Про сплату відповідної частини штрафу він має повідомляти уповноважений орган з питань пробації за місцем проживання шляхом пред`явлення документа про сплату відповідної частини штрафу.

Згідно з ч. 4 статті 26 КВК України у разі несплати чергового платежу штрафу, призначеного як основне покарання, з розстрочкою його виплати, суд через місяць після закінчення строку виплати чергового платежу замінює несплачену суму штрафу покаранням у виді громадських, виправних робіт або позбавлення волі відповідно до закону.

Стягнути на користь держави з ОСОБА_3 судові витрати, пов`язані із залученням експертів у зв`язку з проведенням:

-судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів від 13.02.2025 № СЕ-19/116-25/3341-НЗПРАП на загальну суму 4775 гривень 40 копійок;

-судової технічної експертизи документів від 20.02.2025 № СЕ-19/116-25/3901-ДД на загальну суму 6367 гривень 20 копійок.

Скасувати арешт, накладений 13.02.2025 слідчим суддею Приморського районного суду міста Одеси на: один паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, схожою на наркотичну речовину; військовий квиток серії НОМЕР_1 виданий 16.03.2023 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ознаками підробки.

Речові докази:

-один паперовий згорток з порошкоподібною речовиною білого кольору, схожою на наркотичну речовину, який було вилучено, поміщено в спеціальний пакет ЕХРО №204441, та опечатано, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВнП№1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області - знищити;

- військовий квиток серії НОМЕР_1 виданий 16.03.2023 на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , з ознаками підробки, який було вилучено, поміщено в спеціальний пакет PSP №2105023 та опечатано, який зберігається в камері зберігання речових доказів ВнП№1 ОРУП №1 ГУНП в Одеській області, - знищити;

- відеофайл формату мр-4 зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Апеляційна скарга може бути подана протягом тридцяти днів з дня проголошення вироку. Апеляційна скарга подається до Одеського апеляційного суду через Приморський районний суд м. Одеси.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не буде подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Головуючий суддя ОСОБА_8