Справа № 592/3126/25
Провадження № 1-кс/592/1582/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м.Суми

Слідчий суддя Ковпаківського районного суду м. Суми ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми клопотання слідчого СВ Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000193, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246, ч.2 ст.364 КК України,

встановив:

Слідчий звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаним клопотанням та просить накласти арешт на майно, що належить на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , яка на даний час має статус підозрюваного у кримінальному провадженні № 0000193, а саме:

- квартира з реєстраційним номером 101, за адресою: АДРЕСА_1 ; загальна площа: 59,14 кв.м; житлова площа: 42,9 кв.м; номер запису про право власності: 39012458 від 19.10.2020, форма власності приватна з розміром частки 1, що зареєстрована на праві власності (підстава виникнення права власності: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень ( з відкриттям розділу), індексний номер: 54956378 від 04.11.2020, видавник: ОСОБА_6 , Виконавчий комітет Сумської міської ради, Сумська область, власник за ОСОБА_5 , реєстраційний номер облікової картки платника податків: НОМЕР_1 , паспорт громадянина України, серія та номер: НОМЕР_2 , виданий 03.08.2002, видавник: Ковпаківським ВМ СМВ УМВС України в Сумській області.

Ухвалою слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми від 26.02.2025 клопотання старшого слідчого Сумського РУП ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000193, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246, ч.2 ст.364 КК України повернуто прокурору та встановлено строк в сімдесят дві години з моменту отримання копії ухвали для усунення недоліків.

28.02.2025 слідчий, після доопрацювання, звернувся до слідчого судді Ковпаківського районного суду м. Суми з вказаним клопотанням.

Слідчий своє клопотання мотивує тим, що слідчим відділом Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000193, зареєстрованому 17.12.2024 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України.

ОСОБА_5 підозрюється в тому, що перебуваючи на посаді виконувача обов`язків директора Комунального закладу Сумської обласної ради «Меморіальний Будинок- музей А.П. Чехова в м. Суми», маючи обов`язки з охорони території музею, як об`єкта природньо-заповідного фонду, та достатньо повноважень для здійснення контролю за належним виконанням умов акту №119 обстеження зелених насаджень від 18.03.2024 та Договору №11 про надання послуг від 01.05.2024, зловживаючи своїм службовим становищем, діючи умисно всупереч інтересам комунального закладу, в порушення встановленого порядку охорони та раціонального використання об`єкту природньо- заповідного фонду, встановленого Положенням про парк-пам`ятку садово- паркового мистецтва місцевого значення «Будинок - музей А.П. Чехова», охоронним зобов`язанням №1 від 02.06.2017, Законом України «Про природно-заповідний фонд України» та іншими нормативними актами з охорони навколишнього природного середовища, перебуваючи на території парку-пам`ятки садово-паркового мистецтва місцевого значення «Будинок- музей А.П. Чехова» під час виконання 01.05.2024 в денний час доби робіт з омолодження дерева породи «тополя», умисно, з метою одержання неправомірної вигоди, достовірно знаючи про відсутність спеціального дозволу на видалення зелених насаджень, надав вказівку працівникам Комунального підприємства «Зелене будівництво» Сумської міської ради здійснити поруб вказаного дерева, за результатами виконання якої здійснено поруб одного сироростучого дерева породи «тополя», яке знаходились на пні (не відділене від коріння), внаслідок чого природно-заповідному фонду України заподіяно шкоди в розмірі 540918,17 грн, тобто підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України, а саме у незаконній порубці дерев на лісовій ділянці, вчиненій на об`єкті природно-заповідного фонду, що спричинило тяжкі наслідки, та у зловживанні службовим становищем, тобто умисному, з метою одержання неправомірної вигоди для самої себе чи іншої фізичної або юридичної особи використанні службового становища всупереч інтересам служби, що спричинило тяжкі наслідки державним інтересам.

У вказаному кримінальному провадженні наявна обґрунтована підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, а також наявні достатні фактичні дані, що об`єктивно підтверджують факт існування ризиків приховування, пошкодження, перетворення або ж відчуження майна, що належне йому на праві власності та праві користування, а відтак на нього може бути накладено арешт з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення. Не застосування арешту на зазначене майно може призвести до його втрати або настання інших наслідків, які перешкоджатимуть суду у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, призначити покарання у виді конфіскації майна.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав та наполягав на його задоволенні. Просить накласти арешт з метою забезпечення цивільного позову.

У судове засідання власник майна та його представник не з`явилися, повідомлені належним чином про час та місце розгляду справи, причини неявки не повідомили, заяв про відкладення розгляду справи не надходило.

Вивчивши матеріали провадження, вважаю, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим відділом Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області здійснюється досудове розслідування в кримінальному провадженні № 0000193, зареєстрованому 17.12.2024 в Єдиному реєстрі досудових розслідувань, відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 246, ч. 2 ст. 364 КК України.

Положеннями ч. 1 ст. 131 КПК передбачено, що одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти відповідно положень КПК (ст. 1 КПК) та належною правовою (судовою) процедурою забезпечити швидке, повне та неупереджене розслідування і судовий розгляд, гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному примусу (обмеженню) (ч. 2 ст. 2 КПК).

Відповідно ч. 2 ст. 131 КПК, арешт майна є заходом забезпечення кримінального провадження, а згідно ч. 3 ст. 132 цього Кодексу застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно ч.2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч. 1 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Статтею 1 Протоколу Першого до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Частиної 1 ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод передбачено, що кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції.

Вирішуючи дане питання суд також враховує практику ЄСПЛ висловлену у своєму Рішенні від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» (Заява № 19336/04) де Суд зазначив наступне:

п.166. Згідно з усталеною практикою Суду стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy) [ВП], заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії» () [ВП], заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

Слідчим не додано достатніх і обґрунтованих доказів на підтвердження того, що у діях обвинуваченого є ризики, передбачені абзацом другим частини першої статті 170 КПК України, можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення чи відчуження майна, яке йому належить.

Як вбачається із клопотання, слідчий просить накласти арешт на квартиру за адресою АДРЕСА_1 .

До клопотання додано Довідку про оціночну вартість об`єкта нерухомості від 26.02.2025, відповідно до якого квартира за адресою АДРЕСА_1 , має вартість 1 526 217 грн. 74 коп.

Також до клопотання додано Технічний паспорт квартири за адресою АДРЕСА_1 .

Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, ОСОБА_5 є власником квартири за адресою: АДРЕСА_1 .

В порушення вимог ч. 8 ст. 170 КПК України подане клопотання не містить відомостей щодо вартості майна ОСОБА_5 , яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову, що позбавляє слідчого суддю можливості оцінити її співмірність розміру завданої кримінальним правопорушенням шкоди.

Згідно рішення ЄСПЛ у справі «Новоселецький проти України» (Заява №47148/99, рішення від 22.02.2005, остаточне рішення від 22.05.2005) Європейський суд з прав людини вказує, що у кожній справі, в якій йде мова про порушення права володіння своїм майном, суд повинен перевірити дії чи бездіяльність держави з огляду на дотримання балансу між потребами загальної суспільної потреби та потребами збереження фундаментальних прав особи, особливо враховуючи те, що заінтересована особа не повинна нести непропорційний та непомірний тягар.

Відповідно до пунктів 69,73 рішення Європейського суду з прав людини від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції" (Sporrong and Lonnroth v. Sweden) будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

З метою недопущення необґрунтованого процесуального обмеження підозрюваного, слідчий суддя приходить до висновку про відсутність правових підстав для арешту майна, а тому у задоволенні клопотання слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 131, 132, 167, 170, 172, 173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання слідчого СВ Сумського районного управління поліції ГУНП в Сумській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Окружної прокуратури м. Суми ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні № 0000193, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 17.12.2024 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст.246, ч.2 ст.364 КК України залишити без задоволення.

Апеляційна скарга на ухвалу може бути подана протягом п`яти днів з дня її проголошення безпосередньо до Сумського апеляційного суду. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1