Справа № 569/477/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , представника власника майна адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна та повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2025, -

ВСТАНОВИВ :

Адвокат ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 звернулася до слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області із клопотанням про часткове скасування арешту, накладеного ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду Рівненської області від 14.01.2025, а саме на автомобіль марки «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ключ та cвідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що на даний час арештоване майно підлягає поверненню власнику, оскільки на даний час вказаний автомобіль органом досудового розслідування оглянуто, а тому у застосовуванні арешту відпала потреба.

Адвокат ОСОБА_7 в судовому засіданні повністю підтримала клопотання, просила його задоволити з викладених у ньому підстав. Додатково вказала, що арештований транспортний засіб є єдиним транспортним засобом в сім`ї підозрюваного ОСОБА_6 , який є батьком багатодітної сім`ї (на його утриманні перебуває четверо малолітніх дітей), автомобіль йому необхідний для того, щоб возити дітей до школи та садочку, які перебувають на відстані 2-3 км від місця їх проживання.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні заперечили щодо задоволення заяви адвоката, покликаючись на те, що вказаний автомобіль являється матеріальним об`єктом кримінального правопорушення , що зберіг на собі сліди вчиненого злочину та відповідає вимогам речових доказів, передбачених статтею 98 КПК України. Постановою слідчого визнаний речовим доказом у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2025.

Заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно із ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існують достатні підстави вважати, що воно є предметом, засобом чи знаряддям вчинення злочину, доказом злочину, набуте злочинним шляхом, доходом від вчиненого злочину, отримане за рахунок доходів від вчиненого злочину або може бути конфісковане у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого чи юридичної особи, до якої може бути застосовано заходи кримінально-правового характеру, або може підлягати спеціальній конфіскації щодо третіх осіб, юридичної особи або для забезпечення цивільного позову. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

За правилами ч. 1 ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Судом встановлено, що СУ ГУНП в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000001 від 01.01.2025 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

11.01.2025 в ході проведення обшуку у домоволодінні з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та в ході проведення невідкладного обшуку автомобіля марки «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , було виявлено та вилучено вищевказане майно, яке постановою слідчого від 12.01.2025 визнано та приєднано до матеріалів кримінального провадження в якості речового доказу.

11.01.2025 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Ухвалою слідчого судді Рівненського міського суду від 14.01.2025 за результатами розгляду клопотання слідчого, накладено арешт на вищевказане майно, яке було вилучене під час проведення обшуку 11.01.2025 у домоволодінні з господарськими будівлями за адресою: АДРЕСА_1 , де зареєстрований та проживає ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зокрема на автомобіль марки «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 ; 1 ключ та cвідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля марки «Ford Transit Connect», реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Позбавлено підозрюваного ОСОБА_6 та всіх осіб, які мають відношення до вказаного майна, можливості відчуження, розпорядження та користування вказаним майном.

Відповідно до ухвали суду про накладення арешту на майно слідує, що підставою для цього слугувала необхідність збереження речового доказу з метою повного, всебічного та неупередженого проведення слідчий (розшукових) дій, що в свою чергу може позбавити можливості встановлення істини у кримінальному провадженні.

Ухвала про накладення арешту на майно в апеляційному порядку не оскаржена.

Відповідно до ч. 1 ст. 100 КПК України речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або вилучений нею, повинен бути якнайшвидше повернутий власнику, крім випадків передбачених ст.ст. 160-166, 170-174 КПК України.

Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», а саме частиною 3 пункту 1 зазначено, що за наявності кримінального провадження власник чи інший володілець майна може звернутися до суду за захистом свого порушеного, невизнаного чи оспорюваного права власності у загальному порядку. Після підтвердження цього права зазначена особа, як і титульний власник майна, у тому числі й особа, яка не є учасником кримінального провадження, має право на звернення з клопотанням про скасування арешту та вирішення інших питань, які безпосередньо стосуються її прав, обов`язків чи законних інтересів, у порядку, передбаченому статтями 174, 539 Кримінального процесуального кодексу України до суду, що наклав арешт чи ухвалив вирок.

Так, слідчий суддя вважає, твердження заявника, що вказане арештоване майно підлягає поверненню його власнику не заслуговує на увагу оскільки, на даний час у даному кримінальному провадженні з метою з`ясування всіх обставин його вчинення є об`єктивна необхідність у проведенні слідчих (розшукових ) дій, зокрема огляду вилученого арештованого майна та вирішення питання про можливого призначення та проведення судових експертиз.

Окрім того, вилучене майно може містити на собі інформацію про обставини вчинення кримінального правопорушення, фактичні дані, на підставі яких можливо встановити наявність чи відсутність фактів та обставин, які мають значення для даного кримінального провадження і підлягають доказуванню, у зв`язку з чим суд вважає, що на даний час продовжує існувати необхідність у проведенні відповідних слідчих дій для перевірки та встановлення даних, які містяться на арештованому майні.

Згідно ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як убачається із п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, що заходом забезпечення кримінального провадження для досягнення його дієвості є арешт майна.

З огляду на вищевикладене, слідчий суддя при вирішення питання про арешт майна, дійшов правильного висновку про задоволення клопотання слідчого та необхідність накладення арешту на майно, яке є засобом та знаряддям вчинення кримінального правопорушення та доказом у кримінальному провадженні, а не застосування арешту, могло призвести до його знищення, приховування, відчуження або настання інших наслідків, які перешкодили б кримінальному провадженню.

Доказів, що арешт майна накладено необґрунтовано та/чи, що в застосовуванні арешту відпала потреба, як це встановлено ст. 174 КПК України, у клопотанні адвоката не наведено, та не здобуто під час його розгляду, тому підстав для скасування арешту майна слідчий суддя не вбачає, кінцеве рішення у кримінальному провадженні не прийнято, що також унеможливлює скасування вказаного заходу.

Відповідно до положень статті 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

На підставі вище викладеного, дослідивши надані матеріали, слідчий суддя вважає, що клопотання не підлягає до задоволення, оскільки на даний час є передчасним та повернення арештованого майна його власнику може зашкодити подальшому досудовому розслідуванню, проведенню інших процесуальних дій.

Відповідно до висновку про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 19 лютого 2019 року в справі № 569/17036/118 (провадження № 51-598 кмо 19), ухвала слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна, постановлена за правилами ст. 174 КПК, не підлягає апеляційному оскарженню.

Така ж позиція об`єднаної палати щодо вказаних правовідносин у даному кримінальному провадженні узгоджується з висновком про застосування норми права, який міститься в постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 24.05.2024 в справі №712/191/23 (провадження №51-3208кмо 23).

За таких обставин, ухвали слідчого судді про повне або часткове скасування арешту майна та про відмову в скасуванні арешту майна, постановлені в порядку ст. 174 КПК, апеляційному оскарженню не підлягають. При цьому відмова у скасуванні арешту майна не позбавляє особу права звернутися до суду з повторним клопотанням про скасування арешту майна в порядку ст. 174 КПК України як на досудовому розслідуванні, так і під час судового провадження.

Враховуючи вищевикладені обставини те, що повернення майна його власнику може позбавити орган досудового розслідування можливості повного, всебічного та неупередженого проведення слідчих (розшукових) дій, що у свою чергу позбавить можливості встановлення істини у кримінальному провадженні, слідчий суддя, приходить до висновку про відмову у задоволенні клопотання про скасування арешту майна, з метою збереження речових доказів, проведення судових експертиз так, як скасування арешту може призвести до зникнення, втрати або пошкодження майна, що було об`єктом кримінально протиправних дій, або настання інших наслідків, які можуть перешкодити у кримінальному провадженні.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 170-173, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_5 в інтересах ОСОБА_6 про скасування арешту майна та повернення тимчасово вилученого майна у кримінальному провадженні №0000001 від 01.01.2025 відмовити.

Ухвала, відповідно до статті 309 КПК України, оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя