Справа № 308/3340/25
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
07 березня 2025 року м. Ужгород
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, -
Слідчий ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді із даним клопотанням, яке обґрунтовує тим, що у ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, але не пізніше 06.02.2025 року, та у невстановленому досудовим розслідуванням точному місці, але на території Закарпатської області, з метою особистого збагачення та з корисливих мотивів, виник злочинний умисел, спрямований на організацію незаконного переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, через державний кордон України шляхом протиправного перетинання останніми державного кордону України поза межами офіційних пунктів пропуску.
Усвідомлюючи неможливість одноособово вчиняти незаконні дії пов?язані з організацією незаконного переправлення осіб через державний кордон України, з метою належного забезпечення конфіденційності своїх дій, перешкоджання виявленню правоохоронними органами, реалізації логістичних маршрутів з перевезення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким в умовах правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, об?їзду контрольно-пропускних пунктів ДПСУ та НП України, ОСОБА_4 залучив до вказаної вище злочинної діяльності з числа своїх знайомих ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , а також інших наразі невстановлених досудовим розслідуванням осіб.
Так, реалізовуючи спільний злочинний умисел, ОСОБА_4 , у лютому 2025 року, точного часу органом досудового розслідування не встановлено, перебуваючи у невстановленому досудовим розслідуванням місці, але на території Закарпатської області, підшукав громадянина України ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , якому під час дії правового режиму воєнного стану обмежено виїзд за межі України, та якому у телефонному режимі повідомив, що може організувати незаконне переправлення останнього через державний кордон України поза офіційними пунктами пропуску за грошову винагороду у сумі 6 000 Євро, обумовивши при цьому можливі дату, місце та механізм його протиправного переплавлення через державний кордон України, на що ОСОБА_9 надав свою згоду.
У подальшому, ОСОБА_4 04.03.2025, перебуваючи у місті Калуш Івано-Франківської області, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, відповідно до попередніх домовленостей між ОСОБА_9 та ОСОБА_4 , останній використовуючи транспортний засіб, який перебуває в його користуванні: автомобіль марки «Шевроле» моделі «Каптіва» д.н.з. НОМЕР_1 , забрав ОСОБА_9 та повіз у напрямку Закарпатської області, при цьому надаючи поради та вказівки щодо особливостей та механізму протиправного переправлення останнього через державний кордон України.
Надалі того ж дня, тобто 04.03.2025 року приблизно об 11 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 зупинив транспортний засіб на території селищної ради Мислівка Калушського району Івано-Франківської області, де повідомив ОСОБА_9 , що з метою запобігання виявленню їх незаконної діяльності необхідно буде пішком обійти контрольно-пропускний пункт НП України «В?їзд до Закарпатської області», після чого ОСОБА_4 провів ОСОБА_9 через лісово-гірську місцевість, поза межами населених пунктів та автодоріг, до села Свобода Хустського району Закарпатської області, де відповідно до попередніх домовленостей їх чекала невстановлена досудовим розслідуванням особа під керуванням транспортного засобу автомобіля марки «Фольксваген Гольф», д.н.з. НОМЕР_2 .
Того ж дня, приблизно о 12 годині 42 хвилини, вказана вище невстановлена досудовим розслідуванням особа, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, діючи з відома інших учасників даної злочинної групи, посадила останнього до транспортного засобу автомобіля марки «Фольксваген Гольф» д.н.з. НОМЕР_2 , та інструктуючи надаючи поради та вказівки щодо переправлення останнього через державний кордон України, довезла його до території селищної ради Колочава Хустського району, де на них відповідно до попередніх домовленостей очікував ОСОБА_8 , котрий перебував за кермом транспортного засобу автомобіля марки «Шкода Фабія» білого кольору д.н.з. НОМЕР_3 .
У подальшому, ОСОБА_8 , приблизно о 13 годині 40 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел направлений на організацію незаконного переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України, здійснюючи свою діяльність з прямим умислом, з корисливих мотивів, з метою отримання незаконного прибутку, діючи з відома інших учасників даної злочинної групи, перебуваючи за кермом транспортного засобу автомобіля марки «Шкода Фабія» білого кольору д.н.з. НОМЕР_3 , посадив на пасажирське сидіння ОСОБА_9 та інструктуючи останнього надаючи поради та вказівки щодо протиправного переправлення останнього через державний кордон України, перевіз його до села Угля Тячівського району Закарпатської області, де на них відповідно до попередніх домовленостей очікувала невстановлена досудовим розслідуванням особа, котра перебувала за кермом транспортного засобу автомобіля «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_4 .
Після чого, того ж дня приблизно о 15 годині 00 хвилин, реалізовуючи свій злочинний умисел вказана вище невстановлена досудовим розслідуванням особа перебуваючи за кермом транспортного засобу автомобіля «Опель Астра» д.н.з. НОМЕР_4 , посадила на пасажирське сидіння ОСОБА_9 та інструктуючи останнього надаючи поради та вказівки щодо переправлення останнього через державний кордон України, приблизно о 16 годині 05 хвилин, перевезла останнього до гаражного приміщення, яке знаходилося у селі Тересва Тячівського району Закарпатської області, на відстані приблизно 1 000 метрів від державного кордону України, та з якого відповідно до слів невстановленої досудовим розслідуванням особи, мало відбуватися безпосереднє переправлення ОСОБА_9 через державний кордон України.
Проте незаконні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_8 , а також невстановлених досудовим розслідуванням осіб були припинені, у зв?язку з їх викриттям працівниками правоохоронних органів.
ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 , затримано в порядку ст. 208 КПК України.
Крім того встановлено, що разом з переправленням ОСОБА_9 , ОСОБА_4 , та ОСОБА_8 , а також інші невстановлені досудовим розслідуванням особи, організовували переправлення через державний кордон України ще двох осіб, а саме ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 .
05.03.2025, стороною обвинувачення, відповідно до ст.278 КПК України повідомлено про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, кваліфікуючими ознаками якого є організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, вчинене за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.
Слідчий у клопотанні стверджує, що наявність обґрунтованої підозри підтверджується зібраними матеріалами досудового розслідування.
Також обґрунтовуючи клопотання слідчий вказує на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема підозрюваний може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; знищити, сховати документи, речі які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на інших підозрюваних, свідків у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема шляхом погодження показань з особами, причетними до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення в якому підозрюється.
Так, ОСОБА_4 , може ухилятися від органу досудового розслідування та суду, оскільки злочин який інкримінують йому є тяжким та передбачає покарання у виді позбавлення волі строком до 9-ти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та будучи обізнаним про покарання, що цому загрожує за інкримінований злочин для уникнення покарання може переховуватися від органу досудового розслідування та суду, та в будь-який момент може покинути територію України, у тому числі поза межами пунктів пропуску через державний кордон України, оскільки його злочинна діяльність безпосередньо була пов`язана саме з такою діяльністю.
Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий обґрунтовує тим, що на даний час у кримінальному провадженні проведений не увесь комплекс необхідних слідчих (розшукових) дій, не встановлено усі обставини, що мають значення для досудового розслідування; не встановлені усі співучасники злочинів, місця зберігання речей та документів, що можуть бути використані як речові докази; отримано не всі дані щодо місць проживання невстановлених осіб, причетних до вчинення злочину, що дає обґрунтовані підстави вважати, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, буде намагатися знищити, сховати або спотворити вказані речові докази та документи, які мають значення для кримінального провадження.
Ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України слідчий обґрунтовує тим, що у разі обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою неможливо буде запобігти контактам ОСОБА_4 , з іншими невстановленими співучасниками вчинення злочину, з якими ОСОБА_4 , перебуваючи на свободі зможе вільно спілкуватись та координувати їхні дії щодо приховування слідів та засобів вчинення кримінальних правопорушень, вчинення тиску на інших підозрюваних та свідків, з метою схилити їх до відмови від дачі правдивих показань та узгодження їх з метою ухилення від кримінальної відповідальності та введення в оману сторону обвинувачення.
Так, кримінальне правопорушення вчинене підозрюваною здійснювалося з невстановленим на даний час колом осіб, яким підозрюваний може повідомити форми і методи роботи правоохоронних органів України, що стали їй відомі у зв`язку із набуттям статусу підозрюваної. Крім того, з метою ухилення від кримінальної відповідальності він зможе як сама, так і на її вимогу використовуючи інших осіб, шляхом вмовлянь, погроз видати інформацію про інших учасників злочину, чи підкупу впливати, або вимагати впливу на свідків та очевидців вчиненого злочину, відомості про які він може отримати як з копій матеріалів кримінального провадження так із інших джерел.
Ризик передбачений п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України обґрунтовує, що на даний час невстановлені усі спільники ОСОБА_4 , у вчиненні даного кримінального правопорушення, яким останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що унеможливить притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб, а тому ОСОБА_4 , може перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом.
Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України підозрюваній ОСОБА_4 , з метою особистого збагачення може вчиняти інші корисливі кримінальні правопорушення (злочини).
До того ж ОСОБА_4 , має злочинні зв`язки та досвід організації незаконного перетину державного кордону України, а тому може і сам залишити територію України, поза пунктами пропуску, у зв`язку з тим, що він підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, санкція за який передбачена у вигляді позбавлення волі на строк на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, а тому усвідомлюючи тяжкість та реальність покарання, в разі застосування запобіжного заходу непов`язаного з триманням під вартою, останній може переховуватися від органу досудового слідства за кордоном.
З урахуванням наведеного, а також достатністю підстав вважати , що більш м`який запобіжний захід ніж тримання під вартою не забезпечить належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання покладених на нього обов`язків, слідчий у клопотання просить застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 клопотання підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених у клопотанні. При цьому, зазначив, що ОСОБА_4 органом досудового розслідування обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, а відтак, більш м`який запобіжний захід, як тримання під вартою не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним покладених процесуальних обов`язків.
Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечив проти задоволення клопотання слідчого, зазначив про необґрунтованість підозри та недоведеність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України. Також вказав про недоведеність слідчим неможливості застосування до підозрюваного менш суворого запобіжного заходу, а тому просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого. у разі необхідності застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, або визначити розмір застави в розмірі визначеному п. 2 ч. 5 ст. 182 КПК України.
Підозрюваний ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримав думку свого захисника. При цьому зазначив, що працює автослюсарем, великих доходів не має.
Заслухавши думку прокурора, пояснення підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали внесеного клопотання з додатками, слідчий суддя приходить до наступного висновку.
Згідно протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 05.03.2025 року, ОСОБА_4 о 21 год. 51 хв. 04.03.2025 року, у порядку ст. 208 КПК України, був затриманий.
05.03.2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.
Згідно зі змістом ст.ст. 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.
Стаття 177 КПК України містить правові норми щодо мети та підстав застосовування запобіжних заходів. Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.
Відповідно до ст. 194 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно в разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 194 КПК України.
Згідно ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу крім наявності ризиків, зазначених у статті 177, враховуються тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється особа, її вік, стан здоров`я, розмір майнової шкоди, майновий стан, наявність родини та утриманців, місце проживання та інші обставини, що її характеризують.
Вивчивши матеріали поданого клопотання, зокрема дослідивши долучені: копії рапорту оперуповноваженого 1-го відділу УСР в Закарпатській області ДСР НП України ОСОБА_12 ; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 06.02.2025 року; повідомлення про виконання доручення заступника начальника головного оперативно-розшукового відділу НОМЕР_5 прикордонного загону підполковника ОСОБА_13 ; протоколу огляду місця події від 04.03.2025 року; протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 05.03.2025 року свідку ОСОБА_9 ; протоколу огляді мобільного телефону ОСОБА_9 від 05.03.2025 року; протоколу огляду та вручення грошових коштів від 02.03.2025 року; протоколу про вручення спеціальних технічних засобів, спрямованих на фіксацію ходу і результатів НС(Р)Д від 26.02.2025 року; протоколу допиту свідка ОСОБА_9 від 05.03.2025 року, інших матеріалів кримінального провадження, вважаю обґрунтованою пред`явлену ОСОБА_4 підозру, про що свідчать додані до клопотання копії матеріалів кримінального провадження, які з достатньою імовірністю підтверджують існування «розумної підозри» щодо причетності особи до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, в межах розслідування якого ставиться питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Таким чином ОСОБА_4 , підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна, та яке у відповідності до положень ст. 12 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів.
Отже, слідчий суддя дійшов висновку, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю даних, які містяться в клопотанні слідчого, а документи, які містять такі дані, надані до суду разом з клопотанням. Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення інкримінованих кримінальних правопорушень є вірогідною та достатньою для застосування щодо нього обмежувального заходу, то з огляду на наявні в матеріалах провадження дані слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.
Окрім цього, виходячи з поняття «обґрунтована підозра», наведеного в п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України», термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).
При цьому, слід зауважити, що стандарт доведення обґрунтованості підозри є нижчим від стандарту доведення винуватості поза розумним сумнівом та вимагає меншої ваги доказів, ніж для ухвалення обвинувального вироку.
В свою чергу, всі обставини провадження та правильність кваліфікації дій ОСОБА_4 мають з`ясовуватися судом під час судового розгляду у встановленому законом порядку.
Ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначених дій. При цьому КПК не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.
Під час перевірки наявності ризиків, передбачених ч. 1 статті 177 КПК, у кримінальному провадженні щодо підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя дійшов наступних висновків.
Так, враховуючи, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину може вдатися до переховування від органів досудового розслідування та суду. Поряд з цим, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину пов`язаного із незаконним переправленням осіб через державний кордон України, будучи обізнаним із деталями можливого незаконного перетину державного кордону, може незаконно його перетнути задля уникнення від кримінальної відповідальності. При цьому, тяжкість ймовірного покарання та суворість можливого вироку особливо сильно підвищують ризик переховування від органів досудового розслідування та/або суду на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності.
Про актуальність цього ризику вказують і умови, в яких перебуває Україна. На думку слідчого судді, з урахуванням введення воєнного стану, ресурси контролю за поведінкою підозрюваних у контексті встановлення місцезнаходження, перетину державного кордону є більш обмеженими. Це вимагає вжиття додаткових заходів з метою забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваних. На даний час не всі ділянки державного кордону України контролюються українською владою, а тому, на переконання слідчого судді, ризик переховування ОСОБА_4 від органу досудового розслідування та суду наразі якщо не збільшився, то залишився високим.
Також слідчий суддя вважає доведеним ризик можливості незаконного впливу підозрюваного на свідків, інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні чи інших осіб, на даний час невстановлених досудовим розслідуванням, з метою зміни їх показів вигідних для нього.
При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слід враховувати, що суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав від свідків під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК України, тобто, допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (ч.4 ст. 95 КПК України). За наведених вище обставин, ризик впливу на свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідків та дослідження їх судом.
Слідчий суддя зазначає, що ризиком у даному випадку є дія, яка може вчинитися з високим ступенем ймовірності.
Таким чином, стороною обвинувачення доведено наявність ризиків, передбачених п.1, 3 ч.1 ст.177 КПК України, що спростовує доводи сторони захисту щодо відсутності ризиків передбачених ст. 177 КПК України.
Щодо доводів слідчого про наявність решти ризиків, слідчий суддя вважає такі не надто переконливими та не доведеними.
При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу слідчий суддя враховує, що ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, кримінальне правопорушення вчинено умисно з корисливих мотивів, а також бере до уваги дані про особу підозрюваного, який має постійне місце проживання, раніше не судимий.
Інших даних, котрі б свідчили про те, що підозрюваний не може утримуватися в закладі тимчасового обмеження волі чи того, що в такому закладі ОСОБА_4 не буде забезпечена необхідна медична допомога, такі не містять.
Враховуючи сукупність наведених обставин, особу підозрюваного, вважаю, що стороною обвинувачення доведено, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України, а тому приходжу до висновку про необхідність застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Застосовуючи вказаний запобіжний захід, слідчий суддя виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.
Частиною 3 ст. 183 КПК України передбачено, що слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених КПК України, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Відповідно до п. 2 ч. 5 статті 182 КПК України визначено, щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину визначається у межах від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, слідчий суддя з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється. При цьому, необхідно мати на увазі, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб у особи, щодо якої застосовано заставу, не виникло бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя врахував як характер кримінального правопорушення, у якому підозрюється особа, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, який підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, його майновий стан (усні пояснення), при цьому, будь-яких даних щодо розміру його доходів слідчому судді не надано, а також розмір вигоди, яку ОСОБА_4 повинен був отримати за вчинення кримінального правопорушення. Також слідчий суддя бере до уваги, що імітаційні кошти, які були передані гр. ОСОБА_9 за незаконне переправлення його через державний кордон України, були виявлені саме в гр. ОСОБА_4 .
За таких обставин, слідчий суддя дійшов до висновку, що застава в розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 200 , 00 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті гривень, 00 копійок) гривень (150х3028), в достатній мірі гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
У разі внесення застави, на ОСОБА_4 , відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України слід покласти наступні обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу; не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає Івано-Франківська область, Калушський район, м. Калуш, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання; здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 186, 193, 196, 197, 309 КПК України, слідчий суддя,-
П О С Т А Н О В И В :
Клопотання задовольнити.
Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українця, громадянина України, уродженця м. Мукачево Закарпатської області, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.
Строк тримання під вартою ОСОБА_4 обчислювати з моменту фактичного затримання з 21 год. 51 хв. 04 березня 2025 року.
Встановити строк дії ухвали до 30 квітня 2025 року включно.
На підставі ч. 3 ст. 183, ч. 5 ст. 182 КПК України, визначити підозрюваному ОСОБА_4 заставу, достатню для забезпечення виконання ним обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, у розмірі 150 (сто п`ятдесят) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 454 200 , 00 (чотириста п`ятдесят чотири тисячі двісті гривень, 00 копійок) гривень (150х3028).
Роз`яснити, що підозрюваний ОСОБА_4 або заставодавець мають право в будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У разі внесення застави на ОСОБА_4 , у відповідності до ч. 5 ст. 194 КПК України покласти наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду на їх першу вимогу;
- не відлучаться із населеного пункту в якому він проживає Івано-Франківська область, Калушський район, м. Калуш, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та навчання;
- здати на зберігання до Головного управління Державної міграційної служби України в Закарпатській області свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну.
Строк дії обов`язків, покладених судом, у разі внесення застави визначити до 30 квітня 2025 року включно.
У разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Територіального управління ДСА України в Закарпатській області коштів, має бути наданий уповноваженій службовій особі установи, в якій утримуватиметься підозрюваний.
Після отримання та перевірки протягом одного дня документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа негайно має здійснити розпорядження про звільнення підозрюваного з-під варти, про що повідомити Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області.
У разі внесення застави та з моменту звільнення підозрюваного з-під варти внаслідок внесення застави, визначеної у даній ухвалі, підозрюваний зобов`язаний виконувати покладені на нього обов`язки, в порядку ч.5 ст.194 КПК України.
Роз`яснити ОСОБА_4 , що в разі невиконання вище перерахованих обов`язків до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення.
Копію ухвали вручити підозрюваному, захиснику та прокурору.
На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Ухвала підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Час та дата складання повного тексту ухвали 12.03.2025 року о 16 год. 15 хв.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1