Суддя ОСОБА_1
Справа № 644/9681/24
Провадження № 1-в/644/48/25
15.01.2025
УХВАЛА

Іменем України

15 січня 2025 року.

Орджонікідзевський районний суд м. Харкова у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

За участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні Орджонікідзевського районного суду м. Харкова клопотання засудженого ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до закону, звільнення від призначеного покарання,

ВСТАНОВИВ:

У провадження Орджонікідзевського районного суд м. Харкова надійшло клопотання засудженого в зв`язку із Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 № 3886-IX, в якому засуджений просить звільнити його від покарання. Як вбачається із клопотання, засуджений відбуває покарання у ДУ «Харківська виправна колонія (№43)», яке знаходиться за адресою м. Харків, вул. Таджицька, 7, тож, у відповідності до ч. 2 ст. 539 КПК України, розгляд заяви підсудний Орджонікідзевському районному суду м. Харкова.

ДУ «Харківська виправна колонія (№43)» представника в судове засідання не направила, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Засуджений також в судове засідання не прибув, повідомлявся про судове засідання через ДУ «Харківська виправна колонія (№43)», просив у заяві проводити судове засідання без його участі та без відеоконференції.

Прокурор зазначив, що клопотання підлягає частковому задоволенню, подав у справу пояснення.

Вислухавши прокурора, вивчивши матеріали справи, оцінивши надані докази, суд вважає, що заява підлягає частковому задоволенню. До такого висновку суд дійшов виходячи з наступного.

Судом встановлено, що засуджений ОСОБА_4 відбуває покарання за вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2021 року у справі № 639/3870/21. Згідно з зазначеним вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та призначено йому покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі; - за ч.2 ст.185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі; -за ч.3 ст.185 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у вигляді 4 (чотирьох) років позбавлення волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України за сукупністю вироків, до призначеного за вказаним вироком покарання частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24.12.2015р. у виді 6 (шести) місяців позбавлення волі, та остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Згідно з вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2021 року у справі № 639/3870/21 встановлено, що ОСОБА_4 03.12.2018 вчинив крадіжку на суму 36 261 грн. 32 коп. із проникнення у житлове приміщення, 27.12.2018 вчинив повторну крадіжку на суму 697,00 грн., 22.02.2021 вчинив повторну крадіжку на суму 3430,00 грн. із проникненням до спеціального сховища, 06.03.2021 вчинив повторну крадіжку на суму 1164,00 грн., 09.03.2021 вчинив повторну крадіжку на суму 2198,00 грн., 12.03.2021 вчинив повторну крадіжку на суму 2099,00 грн., 26.03.2021 вчинив повторну крадіжку на суму 440,00 грн., 26.03.2021 вчинив повторну крадіжку на суму 430,00 грн., 05 квітня 2021 року вчинив закінчений замах на крадіжку на суму 338,00 грн.

Крім того, вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24.12.2015р. у справі №642/9817/15-к ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 визнано винним в скоєнні злочину за ст.185 ч.3 КК України призначено покарання у вигляді 4(чотирьох) років позбавлення волі.

Зазначеним вироком суду встановлено, що 12.09.2015 вчинив крадіжку на суму 2333,33 грн.

09 серпня 2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ, відповідно до якого в ст. 51 КУпАП викладено в наступній редакції:

«Дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тягне за собою накладення штрафу від п`ятдесяти до ста неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від двадцяти до тридцяти годин, або адміністративний арешт на строк до п`яти діб.

Дія, передбачена частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, - тягне за собою накладення штрафу від ста до трьохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або громадські роботи на строк від тридцяти до сорока годин, або виправні роботи на строк до одного місяця з відрахуванням двадцяти процентів заробітку, або адміністративний арешт на строк від п`яти до десяти діб…»

Таким чином, відповідно до вказаного Закону, дрібної крадіжкою, за яке передбачене адміністративне стягнення вважається крадіжка, яке не перевищує два неоподаткованих мінімумів доходів громадян.

У відповідності висновку об`єднаної палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду за результатами розгляду справи № 278/1566/21, від 07.10.2024 року, законом № 3886-IX яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП. Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

До 09.08.2024, згідно попередньої редакції зазначеної статті КУпАП, викрадення чужого майна вважається дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу XX Податкового Кодексу України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 статті 169 Податкового кодексу визначено, що податкова соціальна пільга (неподатковий мінімум доходу громадян) дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Податкова соціальна пільга дорівнює 50% розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, який встановлюється законом станом на 01 січня поточного року, а саме: у 2024 році 3028 грн., у 2023 році 2684 грн., у 2022 році 2481 грн., у 2021 році 2270 грн., у 2020 році 2102 грн., тощо.

Отже, крадіжка майна вартістю до 3028,00 грн. у 2024, до 2684,00 гр. у 2023 році, до 2481 грн у 2022 році, 2270,00 грн. у 2021 році, до 2102,00 грн у 2020 році, 1921,00 грн. у 2019 році, 1762,00 грн. у 2018 році, 1600,00 грн. у 2017 році, 1378,00 грн. у 2016 році та 1218 грн. у 2015 році (включно) становить адміністративне правопорушення.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Відповідно до положень п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених п. 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до ч. 3 ст. 57, ч.1 ст. 58, ч.1 ст. КК України),11,13,13-2 ч. 1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Відповідно до положень ч. 2 ст.74 КК України, особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Судом встановлено, що вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2021 року у справі № 639/3870/21. Згідно з зазначеним вироком суду ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185, ч.2 ст.185, ч.3 ст.185 КК України.

Щодо покарання призначеного за ч.3 ст.185 КК України суд не вбачає підстав для звільнення особи від покарання оскільки епізоди, кваліфіковані за ч.3 ст.185 КК України (крадіжки, поєднані з проникненням у житло, інше приміщення чи сховище або що завдали значної шкоди потерпілому) перевищують декриміналізовану межу, згідно з законом №3886-ІХ.

Стосовно діянь, які кваліфіковані судом за ч.2 ст.185, ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України, суд вбачає підстави для звільнення ОСОБА_4 від покарання, яке призначене судом за скоєння цих кримінальних правопорушень, оскільки замах на крадіжку на суму 338,00 грн. та крадіжки за епізодами, зазначеними в вироку суду наразі вважаються дрібною крадіжкою. Однак, звільнення від покарання за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України та за ч.2 ст. 185 КК України в даному випадку не впливає на загальний строк позбавлення волі ОСОБА_4 , оскільки покарання, яке було призначене судом за ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України було повністю поглинуто покаранням за ч.3 ст.185 КК України.

Стосовно покарання за вироком Ленінського районного суду м. Харкова від 24.12.2015р., яке відповідно до ч.1 ст.71 КК України було приєднано за сукупністю вироків, суд не вбачає підстав для зміни покарання, яке було призначене за зазначеним вироком, оскільки крадіжка майна на суму 2333,33 грн. за яке судом було призначене покарання, перевищує декриміналізовану межу, встановлену на 01 січня 2015 року.

Таким чином, підстав для звільнення від покарання або пом`якшення остаточного покарання щодо засудженого ОСОБА_4 за кримінальні правопорушення, визначені вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2021 року у справі № 639/3870/2 судом не встановлено.

На підставі вищенаведеного, керуючись ст.107 ч.4, ст.537 ч.1 п.13, ст.539 ч.2 п.2 та ч.5, п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 року, ст. 5, ч. 1 ст. 70, ч. 1 ст. 71, ч.2 ст. 74, 75 КК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_4 , про приведення вироку у відповідність до закону, звільнення від призначеного покарання задовольнити частково.

Звільнити ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання, призначеного вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2021 року у справі № 639/3870/21 за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 15, ч.2 ст. 185 КК України у вигляді 2 років позбавлення волі та за ч. 2 ст. 185 КК України у вигляді 3 років позбавлення волі.

Залишити без змін остаточне покарання, призначене ОСОБА_4 04.01.1983 року вироком Жовтневого районного суду м. Харкова від 01 грудня 2021 року у справі № 639/3870/21 у виді 4 (чотирьох) років 6 (шести) місяців позбавлення волі.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали складений 15.01.2025 року.

Суддя: ОСОБА_1