ДАРНИЦЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М.КИЄВА
справа № 753/5901/21
провадження № 1-кп/753/429/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

"26" лютого 2025 р.

Дарницький районний суд міста Києва у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

судді ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретарів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0000016 від 13.02.2020 за обвинуваченням:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця смт. Молодіжне Сімферопольського району Автономної Республіки Крим (далі - АРК), останнє відоме місце проживання: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110 (в редакції статті від 01.09.2001), ч. 1 ст. 111 КК України,

сторони кримінального провадження:

прокурор ОСОБА_7 ,

захисник ОСОБА_8 ,

встановив:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

1.1. ОСОБА_6 31 жовтня 2010 року обраний на місцевих виборах до Верховної Ради Автономної Республіки Крим VI скликання по одномандатному мажоритарному округу № 15 від Кримської республіканської організації Партії регіонів.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» 20 лютого 2014 року (тобто на час каденції ОСОБА_6 як депутата Верховної Ради АРК VI скликання) розпочалась збройна агресія РФ проти України, направлена на окупацію півострова Крим.

Так, у період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року (більш точні дати в ході досудового розслідування не встановлені) Російською Федерацією (далі - РФ) було передислоковано на територію півострова Крим особовий склад та військову техніку наступних військових підрозділів: військова частина (далі за текстом - в/ч) № НОМЕР_1 , в/ч НОМЕР_2 , в/ч НОМЕР_3 , в/ч НОМЕР_4 , в/ч НОМЕР_5 , в/ч НОМЕР_6 , НОМЕР_7 окрема мотострілкова бригада, в/ч НОМЕР_8 , в/ч НОМЕР_9 , в/ч НОМЕР_10 , в/ч НОМЕР_11 , в/ч НОМЕР_12 , в/ч НОМЕР_13 , сили спеціальних операцій у складі 3, 16, 22 окремих бригад спеціального призначення та центру спеціального призначення «ІНФОРМАЦІЯ_3», а також задіяно військовослужбовців та військову техніку НОМЕР_14 окремої гвардійської бригади морської піхоти, які дислокувалися на території півострова Крим на підставі Угоди між Україною та РФ «Про статус та умови перебування ЧФ РФ на території України» від 1999 року.

У період з кінця лютого 2014 року по початок березня 2014 року зазначеними підрозділами збройних сил РФ було блоковано та захоплено будівлі Верховної ради АР Крим (м. Сімферополь, вул. К. Маркса, буд. 18), Ради Міністрів АР Крим (м. Сімферополь, просп. Кірова, буд. 13), будівлі органів державної влади та місцевого самоврядування, приміщення та підрозділи МВС України, військові об`єкти ЗС України, ГУР МО України, ВМФ України.

Згідно рішення Європейського суду з прав людини у справі «Україна проти Росії (щодо Криму)» (заяви № 20958/14 та № 42410/15), Російська Федерація із застосуванням її збройних сил отримала ефективний контроль над півостровом Крим не пізніше 27 лютого 2014 року.

З метою легітимізації вказаних протизаконних дій представниками РФ на 06 березня 2014 року призначено пленарне засідання Верховної Ради АРК, у порядок денного якого, серед іншого, внесений розгляд проекту постанови № 1702-6/14 «Про проведення загальнокримського референдуму», згідно якого 16 березня 2014 року мав бути проведений загальнокримський референдум, одним з питань якого було входження АРК до складу РФ на правах суб`єкта.

Проте, вказані питання не вирішувались на рівні місцевого референдуму, виходячи з наступного. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 19, ст. 68 Конституції України органи державної влади, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен зобов`язаний неухильно додержуватися Конституції України та законів України, не посягати на права і свободи, честь і гідність інших людей.

Статтями 5, 72, 73 Конституції України передбачено, що Україна є республікою. Право визначати і змінювати конституційний лад в Україні належить виключно народові і не може бути узурповане державою, її органами або посадовими особами. Питання про зміну території України вирішується виключно всеукраїнським референдумом, який призначається Верховною Радою України або Президентом України відповідно до їх повноважень, встановлених Конституцією України.

Згідно з вимогами ст. 1, 3, 9, 10 Закону України «Про Верховну Раду Автономної Республіки Крим» Верховна Рада Автономної Республіки Крим є представницьким органом Автономної Республіки Крим, який здійснює свої повноваження на підставі Конституції України і законів України, Конституції Автономної Республіки Крим і нормативно-правових актів Автономної Республіки Крим з метою сприяння реалізації прав та інтересів населення автономії та вирішенню питань життєдіяльності регіону. Нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим не можуть суперечити Конституції і законам України та приймаються відповідно до Конституції і законів України, актів Президента України і Кабінету Міністрів України та на їх виконання.

Усвідомлюючи вказані обставини та положення чинного законодавства України, які унеможливлювали проведення місцевого референдуму із вказаних питань, ОСОБА_6 , діючи з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою з іншими депутатами Верховної Ради АР Крим VI скликання 06 березня 2014 року, перебуваючи в захопленому за описаних вище обставин приміщенні Верховної Ради АРК, у порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132, Конституції України та п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум» проголосував за незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума», згідно якої 16 березня 2014 року мав відбутися так званий «референдум», на який винесли питання входження АРК та м. Севастополя до складу РФ на правах суб`єкта федерації.

Відповідно до вказаної постанови 16 березня 2014 року проведено незаконний референдум із заздалегідь відомим та підконтрольним РФ результатом, який в подальшому став формальною підставою для прийняття незаконного рішення про включення до складу РФ території АР Крим і міста Севастополя на правах суб`єктів федерації.

Конституційний суд України своїм рішенням № 2-рп/2014 у справі № 1?13/2014 16.03.2014 визнав постанову ВР АРК № 1702-6/14 від 06.03.2014 року неконституційною.

У подальшому, 17 березня 2014 року ОСОБА_6 , продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, направлений на зміну меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, за попередньою змовою з іншими депутатами Верховної Ради АР Крим VI скликання, в порушення ч. 2 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132, Конституції України, проголосував за постанову № 1745-6/14 «О независимости Крыма», згідно з якою створено нелегітимне державне утворення «Республика Крым».

Рішенням Конституційного суду України №3-рп/2014 у справі №1?15/2014 від 20.03.2014 року згадану вище «Декларацію про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя» визнано неконституційною.

У подальшому ОСОБА_6 , будучи депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим проголосував за незаконну постанову від 17.03.2014 року № 1748?6/14 «Про правонаступництво Республіки Крим», у пункті 1 якої вказано, що з моменту проголошення Республіки Крим як незалежної суверенної держави вищим органом влади Республіки Крим є «Державна Рада Республіки Крим».

На підставі перелічених вище документів 18 березня 2014 року між РФ та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крым» підписано договір про входження території АРК та м. Севастополя до складу РФ.

20 березня 2014 року Державною Думою РФ прийнято Федеральний конституційний закон від 21.03.2014 № 6-ФКЗ «О принятии в Российскую Федерацию Республики Крым и образовании в составе Российской Федерации новых субъектов - Республики Крым и города федерального значения Севастополя».

Таким чином, описані вище дії ОСОБА_6 призвели до юридичного оформлення факту окупації АРК РФ, незаконного прийняття автономії до складу РФ та втрати фактичного контролю України над вказаною територією, що є тяжким наслідком.

Крім того, вказані незаконні рішення Верховної Ради АР Крим призвели до дострокового припинення її повноважень на підставі постанови Верховної Ради України від 15.03.2014 № 891-VII.

1.2.Крім цього, ОСОБА_6 , будучи громадянином України, депутатом Верховної Ради АРК VI скликання, повноваження якої припинено постановою Верховної Ради України від 15.03.2014 № 891-VII, ігноруючи вищевказані вимоги Конституції і законів України, достовірно знаючи про те, що територія АРК є невід`ємною частиною України, перебуваючи в м. Сімферополі у приміщенні Верховної Ради АРК, 11 квітня 2014 року взяв участь у засіданні так званої «Державної Ради Республіки Крим під час якого голосував за прийняття «Конституції Республіки Крим», чим сприяв представникам РФ у проведенні підривної діяльності на території України.

Продовжуючи свої дії, направлені на проведення підривної діяльності проти України, ОСОБА_6 05 червня 2014 року взяв участь у засіданні так званої «Державної Ради Республіки Крим» та голосував за прийняття законопроектів про державні символи республіки, законотворчу процедуру, структуру та найменування органів влади на місцях, встановлення кордонів муніципальних утворень та їх статус, про вибори.

У подальшому, ОСОБА_6 продовжив свою роботу в незаконно створеній на тимчасово окупованій території автономії «Державній Раді Республіки Крим», чим забезпечив функціонування незаконно створеного представницького органу та сприяв представникам РФ у проведенні підривної діяльності на території України.

Створення та функціонування на території України представницького органу іноземної держави, в якому здійснював діяльність ОСОБА_6 , призвели до тимчасової окупації півострова Крим та міста Севастополя, забезпечили функціонування незаконно створених органів законодавчої, виконавчої, судової влади та правоохоронних органів.

1.3.Кримінальна відповідальність за умисне вчинення громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості, а саме: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, передбачена ч. 1 ст. 111 КК України, а нормою ч. 3 ст. 110 КК України встановлено кримінальну відповідальність за вчинення умисних дій за попередньою змовою групою осіб з метою зміни меж території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до тяжких наслідків.

2.Позиції сторін кримінального провадження

2.1.Прокурор в судовому засіданні вказав, що винуватість обвинуваченого доведена повністю письмовими матеріалами, які зібрані в ході досудового розслідування, просив визнати винуватим ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст.111 КК України та призначити йому покарання за ч. 1 ст. 111 КК України 13 років позбавлення волі з конфіскацією усього наявного майна та за ч. 3 ст. 110 КК України 12 років позбавлення волі, і за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань 15 років позбавлення волі з конфіскацією всього наявного майна.

2.2.Захисник вказав, що обвинувачення викладене прокурором не доведено, крім цього не встановлено, що ОСОБА_6 переховувався від органів слідства та суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. Підстав для проведення спеціального досудового розслідування та судового провадження не було, надані стороною обвинувачення докази є недопустимими, а тому просив ухвалити виправдувальний вирок на підставі п. 3 ч. 1 ст. 284 КПК України, у зв`язку з тим, що не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді і вичерпані можливості їх отримати.

3.Застосована судом правова процедура при розгляді кримінального провадження

3.1.Ухвалою суду від 08.12.2022 року визначено здійснювати спеціальне судове провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст.111 КК України.

3.2.Судовий розгляд у даному кримінальному провадженні здійснювався за відсутності обвинуваченого (in absentia) ОСОБА_6 , останній показань суду не надавав.

3.3.Зважаючи на специфіку спеціального судового провадження (ч. 3 ст. 323 КПК України), суд, зберігаючи неупередженість та безсторонність, надає особливого значення охороні прав та законних інтересів обвинуваченого як учасника кримінального провадження, яке відбувається за його відсутності, забезпеченню повного та неупередженого судового розгляду з тим, щоб до обвинуваченого була застосована належна правова процедура в контексті приписів ст. 2 КПК України з дотриманням всіх загальних засад кримінального провадження з урахуванням особливостей, встановлених виключно законом.

3.4.Так, повістки про виклик обвинуваченого ОСОБА_6 у вказаному кримінальному провадженні, а також інформація про процесуальні документи, надсилались та публікувались шляхом опублікування повістки про виклик на офіційному сайті Дарницького районного суду м. Києва, Офісу генерального прокурора і в газеті «Урядовий кур`єр», відповідно до вимог ст. 323 КПК України. У судові засідання обвинувачений не з`являвся. Також, суд враховує той факт, що захист у цьому кримінальному провадженні здійснюється адвокатом ОСОБА_8 на підставі договору про надання правової допомоги від 25 квітня 2019 року № 16/19, що додатково свідчить про обізнаність обвинуваченого ОСОБА_6 про наявність кримінального провадження проти нього (т. 1 а. 35).

3.5.Відтак ОСОБА_6 усвідомлював, що проти нього розпочато кримінальне провадження, оскільки він 23 вересня 2019 року відмовився підписувати та приймати повідомлення про підозру (т. 2 а. 52-57), відповідні виклики та пред`явлене обвинувачення, мав можливість бути обізнаним із усіма своїми правами, в тому числі, на захист та доступ до правосуддя.

3.6.Як зазначено в рішенні Європейського суду з прав людини «Лєна Атанасова проти Болгарії (Lena Atanasova v. Bulgaria)» № 52009/07 від 26 січня 2017 р. певні встановлені обставини можуть свідчити про те, що обвинувачений знає про наявність висунутих проти нього кримінальних обвинувачень, але не має наміру брати участь у провадженні або має намір уникнути кримінального переслідування.

3.7.Такі правові висновки суд уважає релевантними до обставин цього кримінального провадження, і враховуючи те, що у матеріалах кримінального провадження наявні документи, які достовірно свідчать про відмову ОСОБА_6 захищати себе безпосередньо в суді, а так само свідчать про його наміри від ухилення від кримінальної відповідальності.

3.8.Водночас, вказане кримінальне провадження здійснювалось за обов`язковою участю захисника, який діяв на підставі договору про надання правової допомоги.

4. Докази сторони обвинувачення на підтвердження встановлених судом обставин та оцінка доказів судом

На підтвердження винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 110, ч. 1 ст. 111 КК України, стороною обвинувачення надано наступні докази, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

4.1. Копія постанови Верховної Ради України № 891-VII від 15.03.2014 р. про дострокове припинення повноважень Верховної Ради АРК. Комітету Верховної Ради України з питань державного будівництва та місцевого самоврядування внести пропозиції щодо призначення позачергових виборів Верховної Ради АРК (т. 2 а.с.48);

4.2. Лист секретаріату Центральної виборчої комісії від 02.03.2015 року № 21-222-376, з якого вбачається, що в період лютого-березня 2014 року ОСОБА_6 мав повноваження серед інших депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Севастопольської міської ради (т. 2 а.с. 49-63);

4.3. Протокол огляду від 07.03.2014 року з додатками, відповідно до даних якого був оглянутий офіційний сайт Верховної Ради Автономної Республіки Крим «www.rada.crime.ua». З огляду вказаного сайту виявлені документи та посилання на них, а саме: «Постановление Верховного Совета АРК № 1702-6/14 « О проведении общекрымского референдума»; бюллетень для голосования на общекрымском референдуме 16.03.2014 года; «Временное положение о републиканском (местом) референдуме Автономной Республики Крым», «Состав Комисии Автономной Республики Крым по проведению общекрымского референдума»; «Основные сравнительные показатели финансово-экономической сферы России Украины», «Налогообложение в Росии и Украине», далі у розділі «Структура ВС АРК - Депутатський корпус» міститься інформація про депутатські фракції ВР АРК, а також міститься посилання на «Общий стостав депутатских фракций ВС АРК» . Відповідно до додатку № 18 вказаного протоколу, до складу депутатів фракції Верховної Ради АРК депутатської фракції «Регіони Крима» входить ОСОБА_6 (т. 1 а.с.116 ). В додатку 16 вказаного протоколу міститься автобіографія ОСОБА_6 (т. 1. а.с. 186), (т. 1 а.с.1-227);

4.4. Постанова від 18.09.2019 року про виділення матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_6 (т. 2 а.с. 1-3);

4.5. Повідомлення про підозру від 31.05.2016 року ОСОБА_6 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України (а.с.39-41);

4.6. Повістка про виклик ОСОБА_6 для явки до старшого слідчого в ОВС СВ прокуратури АР Крим ОСОБА_9 (т. 2 а.с.42);

4.7. Постанова від 15.09.2016 року про оголошення в розшук ОСОБА_6 (т. 2 а.с.43);

4.8. Відеозпис з якого вбачається розмова працівника ІНФОРМАЦІЯ_4 полковника ОСОБА_10 з ОСОБА_6 . Під час якого полковник ОСОБА_10 намагається вручити ОСОБА_6 повідомлення про підозру, але ОСОБА_6 відмовляється (т. 2 а.с.52-56). В судовому засіданні за участю сторін кримінального провадження вказаний відеозапис був відтворений (т. 2 а.с.57);

4.9. Копія закордонного паспорта ОСОБА_6 виданий Державою Україна (т. 2 а.с.60-65);

4.10. Копія паспорта громадянина України ОСОБА_6 , серія НОМЕР_15 (т. 2 а.с.67-68);

4.11. Копія листа Управління Державної міграційної служби України в Херсонській області, відповідно до якої 12.01.2018 року Новотроїцьким РС УДМС України в Херсонській області вклеєно фотокартку в паспорт громадянина України серії НОМЕР_15 , виданого 21.02.2013 Київським РВ у м. Севастополі ГУ ДМС України в АР Крим на ім`я ОСОБА_6 по досягненню 45 років (т. 2 а.с. 69);

4.12. Протокол огляду предметів від 10.05.2019 року, відповідно до даних якого оглянуто диск, з 4 файлами на яких наявні відео сюжети новин «ТСН», «АТR», «Интер Подробности», «СТБ», які стосуються обставин прийняття так званої «конституції Республіки Крим» та проведення незаконного референдуму на півострові. На вказаних сюжетах зафіксовані депутати ВР АР Крим, зокрема ОСОБА_6 (т. 2 а.с.77-80);

4.13. Протокол огляду інтернет видань від 14.07.2016 року, з даних якого переглянутий офіційний портал «Верховна Рада Автономної Республіки Крим», у розділі «Структура», вкладка «Депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим» зазначений ОСОБА_6 (т. 2 а.с.81-83);

4.14. Протокол тимчасового доступу до речей і документів від 03.06.2020 року, відповідно до даних якого було вилучено копії документів, а саме: облікова картка на видачу громадянину України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 паспорту громадянина України для виїзду за кордон, копія заяви на отримання (відновлення) паспорту громадянина України на ім`я ОСОБА_6 (т. 2 а.с.90-94);

4.15. Лист Управління державної міграційної служби України в Херсонській області від 13.02.2020 року № 04/4-515-20 відповідно до якого, за обліками Єдиної інформаційно-аналітичної системи управління міграційними процесами ДМС України громадянин ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 значиться документованим паспортами громадянина України для виїзду за кордон серії НОМЕР_16 , оформлений 25.02.2013 органом видачі 0101 та серії НОМЕР_17 , оформлений 22.05.2019 органом виді 2 RUS на підставі паспорта громадянина України серії НОМЕР_15 , виданого 21.02.2013 року Київським РВ у м. Сімферополі ГУ ДМС України в АР Крим (т. 2 а.с.96);

4.16. Висновок експерта № 119 від 30.06.2010 року, відповідно до даних якого у відеофайлі «88 голосов за Крым получил новую конституцию. mp.4» (тривалість 04 хв. 39 с. розмір 15,5 Mb, в якому у проміжку часу з 00 хв. 59 с. по 01 хв. 02 с. по центру зображена особа чоловічої статі з короткою зачіскою та світлим волоссям, нахиленою головою, а також у проміжку з часу 01 хв. 16 с. по 01 хв. 20 с. ліворуч у кадрі, стоячи у профіль, зображена особа чоловічої статі з короткою зачіскою та світлим волоссям в темному піджаку, синій сорочці з червоною краваткою)» зображений громадянин України ОСОБА_6 (т. 2 а.с.105-114);

4.17. Протокол огляду речей та документів від 04.05.2020 року відповідно до якого переглянуті відео хостингу «Youtube», переглянуто сюжет новин каналу «1+1» присвячений подіям 2014 року, а саме незаконному голосуванню депутатів Верховної ради Автономної Республіки Крим за прийняття «Конституції Республіки Крим». Також на вказаному відео сюжеті, а саме на 02 хвилині 53 секунді серед присутніх зображений ОСОБА_6 . Далі переглянуто сюжет новин каналу «ТСН», відеозапис з назвою «Кримський парламент хоче приєднатись до Росії» від 06.03.2014 року. На 00 хвилині 55 секунді на відео зображений ОСОБА_6 . Далі переглянутий сюжет новин каналу «СТБ» під назвою «ІНФОРМАЦІЯ_5» від 11.04.2014 року. Далі переглянуто відеозапис з назвою «88 голосов за. Крым получил новую конституцию» від 12.04.2014 року на каналі «ITV News». На 01 хвилині 00 секунд на відео зображений ОСОБА_6 (т. 2 а.с.116-121).

В судовому засіданні відповідно до ст. 359 КПК України були переглянуті відео та фото до протоколу, які повністю відповідають описаному у протоколі огляду речей та документів ( т. 2 а.с.121);

4.18. Витяг з ЄРДР від 25.01.2021 року про внесення відомостей щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 110 (т. 3 а.с.1);

4.19. Протокол огляду від 27.01.2021 року, відповідно до даних якого було переглянуто сайт «Государственный совет Республики Крым», здійснено перехід до інформаційного розділу «11.03.2014 - Внеочередное пленарное заседание Верховного Совета АРК», де відображено позачервгое пленарне засідання Верховної Ради Автономної Республіки Крим, на якому зображений ОСОБА_6 з іншими депутатами (т. 3 а.с.6-8);

4.20. Повідомлення про зміну раніше повідомленої підозри ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 110 (в редакції статті від 01.09.2001), ч. 1 ст. 111 КК України (т. 3 а.с.144-152);

4.21. Копія ухвали Херсонського апеляційного суду від 25.01.2021 року, відповідно до якої скасовано ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09.12.2020 року та постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 погодженого з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , про здійснення спеціального досудового розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000016 від 13.02.2020 року, відносно підозрюваного ОСОБА_6 та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування (т. 3 а.с.154-155);

4.22. Витяг з ЄРДР від 13.02.2020 року про внесення відомостей щодо вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_6 за ч. 1 ст. 111 (т. 3 а.с.1);

4.23. Копія рішення Конституційного Суду України від 14.03.2014 року № 2-рп/2014 відповідно до якого, визнано постанову ВР АРК № 1702-6/14 від 06.03.2014 «Про проведення загальнокримського референдуму» неконституційною (т.3 а.с.с166-174);

4.24. Копія рішення Конституційного Суду України від 20.03.2014 року № 3-рп/2014 відповідно до якого постанову Верховної Ради Автономної Республіки Крим «Про Декларацію про незалежність Республіки Крим і міста Севастополя від 11.03.2024 року № 1727-6/14» визнано неконституційною (т. 3.а.с 177-185);

4.25. Копія Указу Президента України № 261/2014 від 07.03.2014 року про зупинення дії Постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 06.03.2014 року № 1702-6/14 «Про проведення загальнокримського референдуму», як такої, що не відповідає Конституції та законам України (т. 3 а.с.187-189);

4.26. Копія Указу Президента України № 296/2014 від 14.03.2014 року про зупинення дії Постанови Верховної Ради Автономної Республіки Крим від 11.03.2014 року № 1727-6/14 «Про Декларацію про незалежність Автономної Республіки Крим і міста Севастополя», як такої, що не відповідає Конституції та законам України (т. 3 а.с.190-192).

4.27. Судом достовірно встановлено, що загальновідомим фактом є те, що 06 березня 2014 року у приміщенні Верховної Ради АР Крим, у порушення ч. 3 ст. 2, ст. 73, п. 2 ч. 1 ст. 85, ст. 132 Конституції України, п. 2 ч. 3 ст. 3, ст. ст. 6, 18, 27 Закону України «Про всеукраїнський референдум», депутатами Верховної Ради АР Крим прийнято незаконну постанову № 1702-6/14 «О проведении общекрымского референдума» з визначенням 16 березня 2014 року датою такого волевиявлення, на яке одним з питань виносилося, зокрема, питання про входження Автономної Республіки Крим до складу РФ на правах суб`єкта.

11 березня 2014 року в порушення вимог законодавства України на позачерговому пленарному засіданні Верховної Ради Автономної республіки Крим та позачерговому пленарному засіданні Севастопольської міської ради було створене нелегітимне державне утворення «Республіка Крим»

17 березня 2014 року Верховною Радою Автономної Республіки Крим було ухвалено незаконну постанову № 17486/14 від 17.03.2014 «Про правонаступництво Республіки Крим», пунктом 1 якої вказано, що з моменту проголошення Республіки Крим як незалежної суверенної держави вищим органом влади Республіки Крим є «Державна Рада Республіки Крим».

У подальшому, 18 березня 2014 року між РФ та представниками нелегітимного державного утворення «Республика Крим» ОСОБА_13 , ОСОБА_14 і ОСОБА_15 підписано договір про входження території АР Крим та м. Севастополя до складу РФ.

Крім того, 11 квітня 2014 в приміщенні Верховної Ради Автономної Республіки Крим на засіданні так званої «Державної Ради Республіки Крим» прийнято «Конституцію Республіки Крим», а 05 червня 2014 року прийнято законопроекти про державні символи республіки, законотворчу процедуру, структуру та найменування державних органів влади на місцях, встановлення границь муніципальних утворень та їх статус, про вибори. На вказаному засіданні 88 колишніх депутатів Верховної Ради Автономної Республіки Крим одноголосно прийнято так звану «Конституцію Республіки Крим».

Указом Президента України від 07 березня 2014 року № 261/2014 дія Постанови Верховної Ради АР Крим «Про проведення загальнокримського референдуму» від 06 березня 2014 року зупинена, а рішенням Конституційного Суду України № 2-рп/2014 від 14 березня 2014 року визнана неконституційною.

Указом Президента України від 14 березня 2014 року № 296/2014 дія Постанови Верховної Ради АР Крим від 11 березня 2014 року, якою прийнята «Декларація про незалежність Автономної Республіки Крим і міста Севастополя» зупинена, а рішенням Конституційного Суду України № 3-рп/2014 від 20 березня 2014 року визнана неконституційною. Постановою Верховної Ради України від 15 березня 2014 року № 891-VII Верховна Рада АР Крим була розпущена.

4.28. Судом встановлено, що ОСОБА_6 є громадянином України та на час дій, які йому інкримінують, був депутатом Верховної Ради АР Крим.

Так, відповідно до дослідженого протоколу огляду від 07.03.2024 року та додатків до нього, ОСОБА_6 являвся депутатом Верховної Ради Автономної Республіки Крим шостого скликання з 2010 року.

4.29. З дослідженого в судовому засіданні протоколу огляду предметів від 10.05.2019 року, відповідно до даних якого оглянуто диск, з 4 файлами на яких наявні відео сюжети новин «ТСН», «АТR», «Интер Подробности», «СТБ», які стосуються обставин прийняття так званої «конституції Республіки Крим» та проведення незаконного референдуму на півострові, зафіксовано депутатів ВР АР Крим, зокрема ОСОБА_6 .

4.30. Досліджений в судовому засіданні протокол огляду інтернет видань від 14.07.2016 року, з даних якого переглянутий офіційний портал «Верховна рада Автономної Республіки Крим», у розділі «Структура», вкладка «Депутати Верховної Ради Автономної Республіки Крим» зазначений ОСОБА_6 , що підтверджує його подальшу співпрацю з РФ, після проведення незаконного референдуму.

Згідно вимог ч. 1 ст. 94 КПК України, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Відповідно до ст. 85 КПК України, належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність, чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно з приписами ч. 1 ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку встановленому цим Кодексом.

Оцінюючи досліджені в судовому засіданні докази на предмет їх допустимості, та аналізуючи їх зміст у співставленні з доводами сторін кримінального провадження, суд приходить до висновків, що докази надані стороною обвинувачення є належними та допустимими, й такими, що з огляду на розкриття їх змісту підтверджують обставини, які підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні.

4.31. Доводи сторони захисту щодо неналежності доказів, а саме відеосюжетів телеканалів про засідання Верховної Ради АРК від 06.03.2014, 17.03.2014, 11.04.2014, 05.06.2014 на яких зображено ОСОБА_6 та протокол огляду речей і документів від 04.05.2020, оскільки на вказаних відеосюжетах не зафіксовано факту голосування обвинуваченого, суд вважає надуманими. Так, під час перегляду сюжету «ITV News» на 59 секунді зафіксовано ОСОБА_6 серед депутатів ВР АРК, а з 01 хв. 01 с по 01 хв 09 с повідомляється про те, що за конституцію Криму проголосували 88 депутатів, жодного хто утримався чи проголосував проти. Про одностайність в голосуванні за конституцію Криму йдеться і у дослідженому в судовому засіданні сюжеті «ТСН».

Доказування у кримінальному провадженні здійснюється не лише за допомогою прямих доказів. Достовірно встановлена присутність обвинуваченого ОСОБА_6 на засіданні ВР АРК у співставленні з одностайними результатами голосування, на переконання суду, беззаперечно свідчить про його участь у такому голосуванні та відданні голосу на його підтримку.

4.32. Позиція сторони захисту щодо можливої недостовірності переглянутих відео та на цій підставі прохання про виключення з числа доказів протоколу огляду речей та документів від 04.05.2020, є необґрунтованою. Так, під час дослідження доказів чи на стадії клопотань і доповнень до судового розгляду стороною захисту таке питання не ставилось, клопотання про призначення відповідної експертизи не заявлялось.

4.33. Хибною, на переконання суду, є позиція сторони захисту щодо підтвердження невинуватості обвинуваченого ОСОБА_6 постановою Верховної Ради України № 891-VII від 15.03.2014 «Про дострокове припинення повноважень ВР АРК» у зв`язку з тим, що дії колишніх депутатів АРК не мають юридичних наслідків, а тому відсутній причинно-наслідковий зв`язок. Дострокове припинення повноважень депутатів АРК ніяк не реабілітує їх за вчинення відповідних дій на шкоду державному суверенітету України.

4.34. Додані до матеріалів кримінального провадження відеозаписи на яких зафіксована розмова працівника ІНФОРМАЦІЯ_7 полковник ОСОБА_10 з ОСОБА_6 . Під час якого полковник ОСОБА_10 намагається вручити ОСОБА_6 повідомлення про підозру, але ОСОБА_6 відмовляється, на противагу доводам сторони захисту, додатково свідчать про факт обізнаності обвинуваченого з тим, що проти нього здійснюється кримінальне провадження й вибору ним своєї позиції щодо ухилення від кримінальної відповідальності.

Отже, суд визнає доведеним, що ОСОБА_6 , будучи громадянином України, депутатом Верховної Ради АР Крим, в порушення вимог Конституції України та її законів, достовірно знаючи, що Автономна Республіка Крим є невід`ємною частиною України, взяв участь у засіданнях Верховної Ради Автономної Республіки Крим та проголосував за прийняття незаконних постанов та незаконного рішень.

4.35. Позиція сторони захисту, що ОСОБА_6 не ухилявся від досудового розслідування та суду, а прокурором не доведено обвинувачення під час судового розгляду у кримінальному провадженні, є не обґрунтованою.

В ході судового розгляду були забезпечені процесуальні права сторони захисту та обвинувачення для надання ними доказів на підтвердження обвинувачення або його спростування, що закріплені в ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, за яким винуватість особи у вчиненні злочину має бути доведена поза розумним сумнівом.

4.36. Доводи захисту про необґрунтованість ухвали Херсонського апеляційного суду від 25.01.2021 року, відповідно до якої скасовано ухвалу Херсонського міського суду Херсонської області від 09.12.2020 року та постановлено ухвалу, якою задоволено клопотання старшого слідчого в ОВС СВ ІНФОРМАЦІЯ_6 ОСОБА_11 погодженого з прокурором у кримінальному провадженні ОСОБА_12 , про здійснення спеціального досудового розслідуванням у кримінальному провадженні № 0000016 від 13.02.2020 року, відносно підозрюваного ОСОБА_6 та надано дозвіл на здійснення спеціального досудового розслідування, ставлять під сумнів презумпцію законності судового рішення, а тому суд відкидає їх.

Як зазначено у рішенні Верховного Суду від 21.01.2020 (у справі № 754/17019/17, провадження № 51-2568км19) стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.

Застосовуючи цей стандарт до обставин даного кримінального провадження, суд уважає, що досліджені під час судового розгляду документи, зміст яких розкрито у вироку, встановлена висновком експерта № 119 від 30.06.2010 року особа ОСОБА_6 під час голосування за прийняття рішень, які призвели зміни меж території України в порушення порядку встановленого Конституцією України, виключають будь-яке інше розумне пояснення подій, які є предметом цього судового розгляду.

Даючи кримінально-правову оцінку діям обвинуваченого, суд приходить до висновку, що ОСОБА_6 будучи громадянином України своїми умисними протиправними діями, які виразились у державній зраді, тобто діянні, вчиненому умисно громадянином України на шкоду суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканості України: надання іноземній державі та її представникам допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 111 КК України, а також умисні дії за попередньою змовою групою осіб з метою зміни території та державного кордону України на порушення порядку, встановленого Конституцією України, які призвели до тяжких наслідків, тобто вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 110 КК України (в редакції статті від 01.09.2001 року).

Крім цього, враховуючи те, що інкриміновані обвинуваченому ОСОБА_6 діяння за ч. 1 ст. 111 КК України вчинено 05 червня 2014 року, а зміни до означеної статті набрали чинності 18 квітня 2014 року, його дії необхідно кваліфікувати в редакції Закону України № 1183-VII від 08 квітня 2014 року. Щодо діяння за ч. 3 ст. 110 КК України, які вчинено 6 та 17 березня 2014 року, то зазначена в обвинувальному акті редакція від 01.09.2001 є невірною, оскільки у вказану дату КК України набрав чинності, а вірною є редакція Закону України № 2341-III від 05.04.2001.

5. Мотиви призначення покарання

Вирішуючи питання про призначення обвинуваченому ОСОБА_6 виду та розміру покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчинених ним кримінальних правопорушень, які віднесені до категорії особливо тяжких злочинів, проти основ Національної безпеки України.

Підвищена суспільна небезпечність та тяжкість цих злочинів зумовлена тим, що суспільні відносини, які охороняються, зокрема нормами ст. 110, 111 КК України, забезпечують саме існування України як суверенної, незалежної, демократичної і правової держави.

Характеризуючи особу обвинуваченого ОСОБА_6 , суд враховує, що він раніше не судимий, громадянин України, мав статус суб`єкта владних повноважень - депутата Верховної Ради АРК.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують відповідальність відповідно до вимог ст.ст. 66-67 КК України, судом не встановлено.

Приймаючи до уваги тривалість і характер, найвищий ступінь тяжкості та підвищену суспільну небезпеку вчинених ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а саме те, що він будучи особою, яка склала присягу депутата, відповідно до якої він присягав на вірність Україні. Зобов`язувався усіма своїми діями боронити суверенітет і незалежність України, дбати про благо Вітчизни і добробут Українського народу. Присягав додержуватися Конституції України та законів України, виконувати свої обов`язки в інтересах усіх співвітчизників, однак в порушення зазначених зобов`язань вчинив державну зраду, суд вважає за необхідне призначити йому покарання у виді позбавлення волі, також з урахуванням приписів ч. 2 ст. 59 КК України конфіскацію всього належного йому майна на праві власності за вчинення злочину передбаченого ч. 1 ст. 111 КК України.

Саме таке покарання на переконання суду, є необхідним та достатнім для його виправлення і попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Згідно з ч. 2 ст. 124 КПК України, суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 323, 368, 370, 373, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_6 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 111 (в редакції ЗУ № 1183-VII від 08 квітня 2014 року), ч. 3 ст. 110 КК України (в редакції ЗУ № 2341-III від 05.04.2001), і призначити йому покарання:

за ч. 1 ст. 111 КК України у виді позбавлення волі строком на 13 (тринадцять) років з конфіскацією усього належного йому майна на праві власності;

за ч. 3 ст. 110 КК України у виді 12 (дванадцяти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у виді позбавлення волі строком на 15 (п'ятнадцять) років з конфіскацією усього належного йому майна на праві власності.

Строк покарання відраховувати з моменту затримання ОСОБА_6 в порядку виконання вироку суду.

Стягнути з ОСОБА_6 на користь держави 6211 грн. 10 коп. на рахунок проведення експертизи.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 395 КПК України, до Київського апеляційного суду через Дарницький районний суд м. Києва шляхом подачі апеляції протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Якщо апеляційну скаргу подано обвинуваченим щодо якого судом ухвалено вирок за результатами спеціального судового провадження, суд поновлює строк за умови надання обвинуваченим підтвердження наявності поважних причин, передбачених ст. 138 КПК України, та надсилає апеляційну скаргу разом із матеріалами кримінального провадження до суду апеляційної інстанції з дотриманням правил, передбачених ст. 399 КПК України.

Копію вироку, яка підлягає врученню обвинуваченому, вручити захиснику в день його проголошення, а інформацію про вирок опублікувати в газеті «Урядовий кур`єр» та на офіційному веб-сайті суду відповідно до вимог ст. 323 КПК України.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3