Єдиний унікальний номер № 285/833/25
Провадження № 1-кс/0285/259/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 лютого 2025 року м. Звягель

Слідчий суддя НовоградВолинського міськрайонного суду Житомирської області Мозгового В.Б. за участі секретаря судових засідань Горбатюк І.О.

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_1 звернувся до суду зі скаргою, у якій просить зобов`язати Завягельський РВП внести відомості до ЄРДР про вчинення кримінальних правопорушень передбачених ст. 15 ч.1 ст. 186, ст. 15 ч.1 ст.357 і ст. 15 ч.3 ст.357 КК України.

В обґрунтування скарги зазначає, що 05 лютого 2025 року він подав до Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області письмову заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.1 ст.186, ст.15 ч.1 ст.357 і ст. 15 ч.3 ст.357 КК України, вчинене ОСОБА_2 02 серпня 2023 року по відношенню до належного йому майна і важливих особистих документів.

Заяву про кримінальне правопорушення було зареєстровано за номером 2335 від 05 лютого 2025 року, про що йому видано талон-повідомлення Єдиного обліку.

10 лютого 2025 року, відомості про заявлені мною кримінальні правопорушення до ЄРДР не внесені.

В судовому засіданні скаржник скаргу підтримав та просив її задовольнити.

Представник Звягельського РВП не з`явився в судове засідання, повідомлявся про час та місце його проведення завчасно та належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив, що відповідно до вимог ч. 3 ст. 306 КПК України не є перешкодою для розгляду скарги.

Вислухавши скаржника та вивчивши суть скарги та зміст поданої ним заяви про вчинення кримінальних правопорушень, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Із наданих суду матеріалів вбачається, що 05 лютого 2025 року ОСОБА_1 , подав до Звягельського РВП ГУНП в Житомирській області письмову заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.15 ч.1 ст.186, ст.15 ч.1 ст.357 і ст. 15 ч.3 ст.357 КК України, вчинене ОСОБА_2 02 серпня 2023 року по відношенню до належного йому майна і важливих особистих документів.

Заяву про кримінальне правопорушення було зареєстровано за номером 2335 від 05 лютого 2025 року, про що ОСОБА_1 видано талон-повідомлення Єдиного обліку.

10 лютого 2025 року, відомості про заявлені ОСОБА_1 кримінальні правопорушення до ЄРДР не внесені.

Дані обставини підтверджуються наданими суду та дослідженими у судовому засіданні матеріалами скарги.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження. Серед яких, зокрема і бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Згідно з ч. 1 ст. 214 КПК України слідчий, прокурор, невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та розпочати розслідування.

Відповідно до п. 4 ч. 5 ст. 214 КПК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

Положенням про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, яке затверджено наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 №298, передбачено, що відомості про кримінальне правопорушення, викладені у заяві, повідомленні чи виявлені з іншого джерела, повинні відповідати вимогам пункту 4 частини п`ятої статті 214 КПК України, зокрема мати короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (п.п.2 п.1 Розділу 2 Положення)

Отже, кримінально-процесуальне законодавство передбачає внесення до ЄРДР не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень, а лише тих, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, тобто, заява має містити достатні дані про наявність в описаній події ознак складу злочину, поняття якого визначено ст.11 КК України.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 2 КК України підставою кримінальної відповідальності є вчинення особою суспільно небезпечного діяння, яке містить склад кримінального правопорушення, передбаченого цим Кодексом.

Таким чином певне звернення особи можна розглядати саме як заяву чи повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення, якщо воно містить реальні об`єктивні дані (а не суто гіпотетичні, надумані чи уявні), які вказують на можливий факт вчинення певного діяння, яке має ознаки кримінального правопорушення. При цьому, навіть якщо заявник прямо назве певне діяння злочином, то це не означає автоматично, що подія злочину насправді мала місце, оскільки заявник може помилятися в юридичній оцінці відповідних фактів.

Також, відповідно до правового висновку, наведеного у постанові Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 30.09.2021 в справі № 556/450/18, "підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР". Тобто для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації такого діяння саме як кримінального правопорушення за певною статтею КК. Якщо ж зі змісту заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке зініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Дослідивши зміст долученої до скарги заяви про вчинення, на думку ОСОБА_1 кримінальних правопорушень ОСОБА_2 , передбачених ст. 15 ч.1 ст. 186, ст. 15 ч.1 ст.357 і ст. 15 ч.3 ст.357 КК України, слідчий суддя дійшов висновку, що вона не містить конкретних обставин, що можуть свідчити про вчинення зазначеною особою кримінальних правопорушень, передбачених ст. 15 ч.1 ст. 186, ст. 15 ч.1 ст.357 і ст. 15 ч.3 ст.357 КК України, оскільки зазначені події відбулися між скаржником та його колишньою дружиною ОСОБА_2 за місцем їхнього спільного проживання, що може свідчити про наявність в діях останньої складу адміністративного правопорушення за ст.173-2 КУпАП.

Таким чином, вирішення вказаних питань у спосіб, запропонований заявником, шляхом внесення відомостей до ЄРДР та початку кримінального провадження, вочевидь суперечить загальним засадам та завданням кримінального провадження.

Слідчий суддя звертає увагу, що ініціювати процедуру кримінального переслідування та застосувати державний механізм для здійснення досудового розслідування доцільно лише у випадку, коли наявні підстави вважати, що було вчинено кримінальні правопорушення. Безпідставне відкриття кримінального провадження є недопустимим і може потягти порушення прав конкретних осіб, відносно яких таке провадження ініційоване, та є неефективним з точки зору використання державних ресурсів.

Згідно змісту ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди зобов`язані застосовувати при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини, як джерел права.

Європейський Суд з прав людини притримується у своїх рішеннях позиції, що не гарантується захист теоретичних і ілюзорних прав, а гарантується захист прав конкретних та ефективних (рішення Європейського суду з прав людини, справа «Артіко проти Італії» від 13.05.1980 року).

Таким чином, оскільки заява ОСОБА_1 про кримінальні правопорушення від 05.02.2025 не містить достатніх та конкретних даних чи відомостей, що можуть свідчити про можливе їх вчинення, а тому у задоволенні скарги належить відмовити.

За таких обставин, керуючись ст.ст. 214, 303, 306, 307, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_1 на бездіяльність слідчого щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Копію ухвали направити учасникам справи.

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя В.Б. Мозговий