Справа №485/2291/24
Провадження №1-кс/485/17/25
УХВАЛА

іменем України

про продовження строку запобіжного заходу

08 січня 2025 року м. Снігурівка

Слідчий суддя Снігурівського районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 , розглянувши клопотання заступника начальника СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , застосованого ухвалою Снігурівського районного суду Миколаївської області від 13.11.2024 року у кримінальному провадженні № 0000513 від 11.11.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Заступник начальника СВ ВП №2 Баштанського РВП ГУНП в Миколаївській області, як сторона кримінального провадження, звернувся з клопотанням, погодженим з прокурором Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону, до слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_6 в межах строків досудового розслідування.

Клопотання мотивує тим, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно.

Зокрема, ОСОБА_6 11.11.2024 в ранковий час дізнався про те, що місцевий житель м. Снігурівка Миколаївської області ОСОБА_7 продає мотоцикл «ИЖ». Не маючи грошових коштів, керуючись корисливим мотивом, ОСОБА_6 вирішив вчинити незаконне заволодіння транспортним засобом. Діючи на реалізацію свого злочинного умислу, 11.11.2024 близько 09:40 години ОСОБА_6 , приїхав до місця проживання ОСОБА_7 на АДРЕСА_1 , де оглянувши мотоцикл «ИЖ 7108» червоного кольору реєстраційний номер НОМЕР_1 , який зареєстрований на ім`я ОСОБА_8 та фактично належить ОСОБА_7 , повідомив останньому про намір придбати вказаний мотоцикл.

Бажаючи ввести в оману ОСОБА_7 , ОСОБА_6 з метою продемонструвати потерпілому дійсність свого наміру щодо придбання транспортного засобу обговорив з ним продажну ціну, визначену ОСОБА_7 в розмірі 11 тисяч гривень, та запевнив, що готовий сплатити останньому за мотоцикл 12 тисяч гривень. Продовжуючи реалізувати свій намір заволодіти транспортним засобом, ОСОБА_6 попрохав ОСОБА_7 здійснити обкатку мотоцикла, перевіривши його працездатність і технічний стан. На вказане прохання ОСОБА_7 сівши за кермо мотоцикла, продемонстрував роботу мотоцикла ОСОБА_6 , який при цьому зайняв місце пасажира. Запевнивши ОСОБА_7 у реальності свого наміру придбати мотоцикл і таким чином ввійшовши в його довіру, ОСОБА_6 , діючи з наміром заволодіти транспортним засобом та отримати доступ до мотоцикла, знаходячись на узбіччі дороги неподалік будинку № 12 по вулиці Волошковій у м. Снігурівка Миколаївської області, висловив ОСОБА_7 прохання дати можливість йому як покупцю самостійно перевірити роботу мотоцикла. Будучи введеним в оману щодо дійсності наміру ОСОБА_6 , ОСОБА_7 передав останньому транспортний засіб, у замку запалення якого був ключ.

11.11.2024 близько 10:00 години, отримавши доступ до транспортного засобу шляхом обману та зловживання довірою ОСОБА_7 , ОСОБА_6 сів за кермо мотоцикла марки «ИЖ 7108» червоного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , запустив двигун даного транспортного засобу, ключем, який знаходився в замку запалення, та діючи з корисливих мотивів з метою обернення його на свою користь, розпочав рух від території вищевказаного домоволодіння та поїхав спочатку до місця свого проживання, а подальшому у напрямку м. Херсон. Таким чином, шляхом обману та зловживання довірою фактичного власника мотоцикла ОСОБА_7 . ОСОБА_6 повторно незаконно заволодів транспортним засобом мотоциклом ИЖ 7108» червоного кольору з реєстраційним номером НОМЕР_1 , який привласнив та у подальшому розпорядився на свій розсуд.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав. Додатково пояснив, що на сьогоднішній день існує обґрунтована підозра у вчиненні підозрюваним інкримінованого йому кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено безальтернативне покарання у виді позбавлення волі строком від 5 до 8 років з конфіскацією майна або без такої. Обгрунтованість підозри, на думку прокурора, стверджується зібраними по справі доказами та повністю відповідає вимогам чинного законодавства та вимогам Європейського суду з прав людини щодо поняття «обґрунтованості» та «розумності». Ухвалою слідчого судді від 13.11.2024 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави строком на шістдесят днів та покладено у зв`язку цим обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України. Строк тримання під вартою на підставі ухвали слідчого судді від 13.11.2024 року закінчується 09.01.2025 року, однак досудове розслідування у кримінальному провадженні не закінчено та потребує значного часу. Керівником Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 11.02.2025. Крім того, вважає, що в діях підозрюваного надалі наявні ризики, передбачені ст.177КПК України для продовження строку вказаного виду запобіжного заходу, які не зменшились а продовжують діяти. Є працездатною особою, ніде не працює, у неї відсутні міцні соціальні зв`язки, тяжкими захворюваннями не страждає, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали продовженню підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. На думку прокурора, жоден інший більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України. На даний час наявні обставини які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме призначено ряд експертиз по яких на даний час відсутні висновки.

Захисник в судовому засіданні проти продовження підозрюваному строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечив та просив останньому змінити такий на більш м`який вид запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту. Вказав, що ризики слідчим та прокурором перелічені формально, підозрюваний має постійне місце проживання.

Підозрюваний в судовому засіданні підтримав думку захисника.

Заслухавши учасників процесу, оглянувши та перевіривши надані матеріали клопотання, вважаю, що клопотання слідчого підлягає до задоволення виходячи з наступного.

Відповідно до ч.1ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Відповідно до положень ч.1 ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно з ч.1ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

У відповідності до ч.2 ст.177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі "Ілійков проти Болгарії" №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що "суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

П. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13.11.07 р. - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Відповідно до матеріалів клопотання 11.11.2024 року до Єдиного реєстру досудового розслідування внесено кримінальне провадження №0000513 за ч.2 ст. 289 КК України.

11.11.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 289 КК України у незаконному заволодінні транспортним засобом, вчинене повторно.

Ухвалою слідчого судді Личаківського районного суду м.Львова від 13 листопада 2024 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням розміру застави в розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб що становить 75 700,00 грн. та покладенням у зв`язку цим обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України.

Вирішуючи заявлене слідчим за погодженням з прокурором клопотання та враховуючи вимоги ч.2 ст.177 КПК України щодо наявності обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявності ризиків, суд виходить з наступного.

На виконання вимог положень ч.1ст.194 КПК України судом встановлено, що надані сторонами кримінального провадження докази свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України. Зокрема обґрунтованість підозри стверджується зібраними доказами у матеріалах кримінального провадження, а саме: заявою ОСОБА_7 про вчинення відносно нього кримінального правопорушення; протоколом огляду місця події від 11.11.2024, показання потерпілого ОСОБА_7 , показаннями свідків ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , протоколом огляду місця події, а саме території узбіччя дороги біля домоволодіння АДРЕСА_1 , звідки ОСОБА_6 незаконно заволодів мотоциклом марки «ИЖ» з д/н НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_7 ; протоколом огляду предмету, а саме металевого ключа замка запалювання від мотоцикла марки «ИЖ» з д/н НОМЕР_1 , який добровільно видала для огляду та подальшого вилучення свідок ОСОБА_9 та іншими матеріалами кримінального провадження, зібраними під час досудового розслідування, у їх сукупності..

Крім того, обґрунтовано доведеним є наявність в діях підозрюваного ризиків передбачених ст.177 КПК України: може переховуватися від органів досудового розслідування та суду; впливати на свідків та потерпілого; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Крім того, суд вважає за необхідне зазначити про наступне. У відповідності до рекомендацій, наданих Верховним Судом у Листі від 03 березня 2022 року № 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», запровадження воєнного стану та збройна агресія щодо України самі по собі є ризиками, які мають враховувати суди при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу. Зазначена позиція попередньо була висловлена і Радою суддів України в рекомендаціях щодо роботи судів в умовах воєнного стану, оприлюднених 02 березня 2022 року. А тому надані рекомендації слідчий суддя також враховує при вирішенні даної справи.

Ухвалою слідчого судді Снігурівського районного суду м.Львова від 13.11.2024 року до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою з визначенням розміру застави строком на шістдесят днів та покладено у зв`язку цим обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України.

Застосовуючи підозрюваному ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою суд виходив з того, що останій підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке належить до категорії тяжких та за яке передбачено безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі строком від 5 до 8 років з конфіскацією майна чи без такої. В його діях наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, є працездатною особою, тяжкими захворюваннями не страждає, ніде не працює, стійкі соціальні зв`язки відсутні, раніше неодноразово судимий, однак на шлях виправлення не став, а відтак відсутні підстави, які б перешкоджали застосуванню до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Крім цього, згідно витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_2 , підозрюваний з 06.11.2024 року вважається таким, що самовільно залишив військову частину. Жоден інший більш м`який запобіжний захід, на думку суду, не зможе запобігти вищезазначеним ризикам.

Прокурором в судовому засіданні доведено, що наявні ризики не зменшились, а продовжують існувати, які виправдовують тримання особи під вартою. Також доведено, наявність обставин, що перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою, а саме: тривалість проведення судових експертиз (судово-товарознавчої та судово-психіатричної), без отримання яких неможливо скерувати обвинувальний акт до суду.

Керівником Миколаївської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону продовжено строк досудового розслідування до трьох місяців, а саме до 11.02.2025, що підтверджується постановою від 06.01.2025.

Тому з урахуванням обставин клопотання та долучених до матеріалів клопотання письмових документів, а також враховуючи стадію кримінального провадження, суд вважає виправданим та обґрунтованим клопотання слідчого про продовження підозрюваній запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у зв`язку з наявністю обґрунтованої підозри та з метою уникнення ризиків.

А тому такій слід продовжити строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою в межах строків досудового розслідування з визначенням у відповідності до п.2 ч.5 ст.182 КПК України, застави. Визначаючи підозрюваному розмір застави суд вважає, що така має бути співмірною із матеріальним становищем особи та вчиненим нею діянням, а тому суд, вважає за можливе визначити підозрюваній заставу в розмірі 25 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75 700,00 грн. (сімдесят п`ять тисяч сімсот гривень нуль копійок).

Керуючись вимогами статей177,178, 182,183,186,194,196,197,395 КПК України, -

постановив:

Клопотання - задовольнити.

Продовжити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали становить з 08 січня 2025 року до 10 лютого 2025 року включно (в межах строків досудового розслідування).

Визначити підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , заставу в розмірі 25 (двадцять) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 75 700,00 грн. (сімдесят п`ять тисяч сімсот гривень нуль копійок).

Сума застави у національній грошовій одиниці може бути внесена як самим підозрюваним, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Миколаївській області.

У випадку внесення вказаного розміру застави, на відповідний рахунок ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , звільняється з-під варти в порядку, визначеному ч. 4 ст. 202 КПК України.

У випадку звільнення з-під варти на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покладаються такі обов`язки:

1) прибувати до слідчого, прокурора, суду за першим викликом;

2) не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

3) повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

4) здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

5) утриматися від спілкування з потерпілим та свідками у даному кримінальному провадженні.

З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний вважається таким до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Ухвала може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1