Справа № 289/2344/24
Номер провадження 1-кп/289/61/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06.02.2025 м. Радомишль

Радомишльський районний суд Житомирської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у підготовчому судовому засіданні у залі суду кримінальне провадження №0000253 по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Іллінці, Вінницької області, громадянина України, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , та проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого:

-24.01.2024 Радомишльським районним судом Житомирської області за ч. 1 ст. 263 КК України до 4 років позбавлення волі з іспитовим строком 1 рік 6 місяців;

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, який неодноразово продовжено останній раз Указом Президента України № 271/2024 від 06.05.2024, який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» № 4024-ІХ від 29.10.2024, яким продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 08 лютого 2025 року строком на 90 діб. В свою чергу ОСОБА_4 , будучи особою раніше судимою за вчинення злочину, маючи вказану судимість не знятою та не погашеною, в черговий раз виявив умисел на вчинення нових умисних правопорушень за наступних обставин.

18 жовтня 2024 року близько 12 години у ОСОБА_4 , який перебував за місцем свого проживання, виник злочинний умисел направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, а саме несанкціонованого втручання до автоматизованої системі Інтернет-банкінгу «Приват24», яка належить потерпілому ОСОБА_6 з метою викрадення коштів з рахунку.

Реалізовуючи свій злочинний умисел, направлений на крадіжку чужого майна, діючи в умовах воєнного стану, розуміючи протиправність вчинюваних дій, керуючись корисливим мотивом та з метою наживи, направлений на несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, розуміючи протиправність вчинюваних дій, ОСОБА_4 , враховуючи сприятливу для нього обстановку, що його злочинні дії ніким не помічені та за ним ніхто не спостерігає, використовуючи свій мобільний телефон, у вказаний день, час та місці без дозволу потерпілого ОСОБА_6 , шляхом незаконних операцій з використанням електронно-обчислювальної техніки, через всесвітню мережу Інтернет, встановивши на свій мобільний телефон, а потім ввівши завідомо відомий йому пароль, здійснив вхід до персонального кабінету потерпілого в автоматизованій системі Інтернет-банкінгу «Приват24».

Після чого ОСОБА_4 о 15 годині 07 хвилин, о 15 годині 08 хвилин, о 15 годині 09 хвилин, о 15 годині 21 хвилині, о 15 годині 22 хвилині, о 16 годині 06 хвилин та о 16 годині 32 хвилини здійснив зняття та переказ грошей на загальну суму 39987 гривень, якими в подальшому розпорядився на власний розсуд.

Таким чином ОСОБА_4 таємно викрав гроші в сумі 39987 гривень, які належали потерпілому ОСОБА_6 та якими у подальшому розпорядився на власний розсуд, а також вчинив несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

Внаслідок вчинення вказаних вище дій, ОСОБА_4 заподіяв потерпілому ОСОБА_6 майнову шкоду на загальну суму 39987 гривень.

Таким чином, за викладених обставин, стороною обвинувачення дії ОСОБА_4 кваліфіковані за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану та несанкціоноване втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем.

26.11.2024 між прокурором Коростишівської окружної прокуратури ОСОБА_7 , якому на підставі ст. ст. 36, 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні, та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

З даної угоди вбачається, що прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій ОСОБА_4 за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України.

Сторони угоди визначили та узгодили покарання, яке повинен понести обвинувачений за вчинені ним кримінальні правопорушення, а саме за злочин за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі, а за кримінальний проступок за ч. 1 ст. 361 КК України у виді 3 років обмеження волі. На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі, а з врахуванням невідбутого покарання, яке призначено вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 25.01.2024, вважають, що остаточне покарання можливо призначити у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку, що вказана угода підлягає затвердженню, у зв`язку із наступним.

Прокурор в підготовчому судовому засіданні заявив, що укладення даної угоди відповідає вимогам і правилам КПК та КК України, а тому просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_4 в підготовчому судовому засіданні беззастережно визнав себе винним у вчиненні інкримінованих йому кримінальних правопорушень та просив суд затвердити вказану угоду з прокурором, призначивши узгоджену йому міру покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 також просив суд затвердити угоду про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином.

Положеннями ч. 2 ст. 474 КК України визначено, що розгляд угоди проводиться судом під час підготовчого судового засідання за обов`язкової участі сторін угоди з повідомленням інших учасників судового провадження. Відсутність інших учасників судового провадження не є перешкодою для розгляду.

З врахуванням думки учасників судового провадження суд вирішив проводити судовий розгляд за відсутності потерпілого, який належним чином повідомлений про проведення підготовчого судового засідання та від якого в матеріалах справи наявна письмова згода на укладення угоди про визнання винуватості з ОСОБА_4 (а.с. 15).

Суд шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним. При цьому сторони повністю усвідомлюють зміст укладеної угоди про визнання винуватості, наслідки затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

Таким чином, суд вважає доведеним скоєння ОСОБА_4 :

- таємного викрадення чужого майна (крадіжка), вчиненого в умовах воєнного стану, тому ці дії кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України;

- несанкціонованого втручання в роботу інформаційних (автоматизованих) систем, тому ці його дії кваліфікує за ч. 1 ст. 361 КК України.

За вчинення даних кримінальних правопорушень обвинуваченому необхідно призначити узгоджене сторонами угоди покарання, а саме за ч. 4 ст. 185 КК України покарання у виді 5 років позбавлення волі та за ч. 1 ст. 361 КК України у виді 3 років обмеження волі.

На підставі ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_4 покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Водночас, судом встановлено, що вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 24.01.2024 ОСОБА_4 було визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, та призначено покарання у виді 4 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням на строк 1 рік 6 місяців.

Частиною 1 статті 71 КК України передбачено, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Відповідно до роз`яснень, які містяться в п. 26 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 при визначенні покарання за правилами ст. 71 КК України до покарання за новим вироком повністю або частково приєднується не відбута частина покарання за попереднім вироком, суди повинні точно встановлювати невідбуту частину основного й додаткового покарань і зазначати їх вид та розмір у новому вироку.

Таким чином, ОСОБА_4 на підставі ч. 1 ст. 71 КК України слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 24.01.2024, остаточно призначивши покарання у виді 5 років 3 місяців позбавлення волі.

Судові витрати у даному кримінальному провадженні відсутні. Арешт на майно не накладався. Питання щодо речового доказу суд вирішує відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

Матеріальна шкода завдана внаслідок вчинення кримінального правопорушення, що заподіяна потерпілій ОСОБА_6 на суму 39987 гривень не відшкодована. Цивільний позов не заявлено.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався, підстави для його обрання відсутні.

Враховуючи викладене, керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 394, 474, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити у кримінальному провадженні №0000253 угоду про визнання винуватості від 26.11.2024, укладену між прокурором Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_7 та обвинуваченим ОСОБА_4 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень,передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 361 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості від 26.11.2024 покарання:

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді 5 років позбавлення волі;

- за ч. 1 ст. 361 КК України у виді 3 років обмеження волі.

Відповідно до ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, покарання ОСОБА_4 визначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 71 КК України за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання не відбутого покарання за вироком Радомишльського районного суду Житомирської області від 24.01.2024 остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді 5 (п`яти) років 3 (трьох) місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 обчислювати з моменту його фактичного затримання у порядку виконання вироку.

Речовий доказ, а саме мобільний телефон марки «Iphone 7+», ІМЕІ НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_4 та зберігається в кімнаті збереження речових доказів ВП №3 Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області повернути власнику.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 до набрання вироком суду законної сили не обирати.

Вирок може бути оскаржений з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Житомирського апеляційного суду через Радомишльський районний суд Житомирської області шляхом подачі апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Обвинуваченому та прокурору копія вироку вручається негайно після його проголошення.

Суддя ОСОБА_1