УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2024 року

м. Київ

справа № 639/776/15-к

провадження № 51 - 671 ск 25

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати

Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвали Харківського апеляційного суду від 25 та 26 листопада 2024 року,

встановив:

Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року задоволено подання начальника Жовтневого МРВ КВІ УДПтС України в Харківський області про скасування іспитового строку та направлення в місця позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 .Скасоване звільнення від відбування покарання, призначеного ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 11.06.2015 року та направлено його для відбування призначеного судом покарання. Оголошено у розшук ОСОБА_5 .

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 25 листопада 2024 року залишено без задоволення клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 26 листопада 2024 року повернуто апеляційну скаргу захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвалу Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року.

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 , посилаючись на істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції. Свої вимоги мотивує тим, що засуджений ОСОБА_5 не був присутній під час ухвалення місцевим судом 16 листопада 2015 року судового рішення, а про існування даної ухвали засудженому стало відомо 31 травня 2024 року під час затримання. Зазначає, що оскільки ухвалу місцевого суду було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, засуджений ОСОБА_5 є громадянином Грузії, українською мовою не володіє, а захисник ОСОБА_4 лише 23 вересня 2024 року ознайомилась з матеріалами справи щодо ОСОБА_5 , то строк апеляційного оскарження для неї обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення, а саме з моменту ознайомлення з матеріалами кримінального провадження. З огляду на зазначене, на думку захисника, апеляційний суд дійшов хибного висновку щодо пропуску нею строків на апеляційне оскарження ухвали місцевого суду щодо ОСОБА_5 . Захисник просить скасувати оскаржуване судове рішення з призначенням нового розгляду у суді апеляційної інстанції.

Перевіривши доводи касаційної скарги, колегія суддів дійшла висновку, що у відкритті касаційного провадження необхідно відмовити з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 395 КПК апеляційна скарга на ухвалу суду подається протягом семи днів з дня його оголошення. Згідно з ч. 3 цієї статті, для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

За змістом положень п. 4 ч. 3 ст. 399 КПК, суд апеляційної інстанції за заявою особи може визнати причину пропуску встановленого законом процесуального строку на оскарження рішення суду першої інстанції поважною і відновити пропущений строк.

При цьому, у клопотанні про поновлення строку на апеляційне оскарження повинні бути наведені докази на підтвердження наявності обставин, які є об`єктивно непереборними, не залежать від волевиявлення особи та пов`язані з дійсними істотними перешкодами чи труднощами для своєчасного оскарження судового рішення у визначений законом строк.

Захисник та засуджений є окремими суб`єктами апеляційного оскарження. Апеляційна скарга була подана саме захисником ОСОБА_4 , а не засудженим ОСОБА_5 .

Адвокат ОСОБА_4 як захисник у суді першої інстанції у цьому провадження участі не брала.

Тому доводи про те, що в ухвалі апеляційного суду жодним чином не вказано в який спосіб засуджений отримав ухвалу місцевого суду не можуть братися до уваги в аспекті обґрунтування поважності причин пропуску строку на апеляційне оскарження захисником, а не засудженим, як окремим суб`єктом оскарження.

Як убачається з рішення суду апеляційної інстанції, захисник ОСОБА_4 подала апеляційну скаргу з клопотанням про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали суду першої інстанції 30 вересня 2024 року. Обґрунтовуючи причини пропуску строку апеляційного оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року, захисник послалась на те, що ОСОБА_5 не був присутній під час проголошення ухвали суду та про постановлення даної ухвали йому стало відомо лише під час затримання 31 травня 2024 року.

За матеріалами провадження захисник ОСОБА_4 16 вересня 2024 року отримала доручення Східного міжрегіонального центру з надання безоплатної вторинної правничої допомоги щодо ОСОБА_5 задля здійснення захисту в частині апеляційного оскарження, тоді як розгляд подання начальника Жовтневого МРВ КВІ УДПтС України в Харківський області про скасування іспитового строку та направлення в місця позбавлення волі засудженого ОСОБА_5 відбувся 16 листопада 2015 року.

За таких обставин захисник ОСОБА_4 увійшла у справу як захисник засудженого вже за межами строку на апеляційне оскарження цього рішення, тому поновити саме їй як суб`єкту оскарження пропущений строк неможливо, адже для констатації пропуску процесуального строку певним суб`єктом необхідно, щоб право на оскарження у цього суб`єкта існувало на час ухвалення оскаржуваного рішення або ж принаймні виникло у період, який встановлений законом для оскарження такого рішення.

Саме тоді зазначені певним суб`єктом оскарження причини пропуску саме нею строку на оскарження можуть бути розглянуті судом на предмет їх поважності.

Однак ОСОБА_4 як захисник у місцевому суді у цьому провадження участі не брала, й набула статус захисника у провадженні вже за межами вказаного періоду.

Отже, відсутні підстави для поновлення строку на апеляційне оскарження захиснику ОСОБА_4 , однак є підстави стверджувати, що право на оскарження вказаного рішення у захисника виникло взагалі за межами такого строку.

Відмовляючи у поновленні строку на апеляційне оскарження, колегія суддів зазначила, що апеляційна скарга подана з пропуском вказаного строку, а клопотання не містить обґрунтованих підстав для його поновлення, дійшла обґрунтованого висновку про залишення без задоволення клопотання захисника про поновлення строку на апеляційне оскарження ухвали Жовтневого районного суду м. Харкова від 16 листопада 2015 року стосовно ОСОБА_5 та повернення апеляційну скаргу захисника відповідно до ч. 3 ст. 399 КПК, мотивувавши його.

Враховуючи наведене, Суд касаційної інстанції вважає, що повертаючи апеляційну скаргу, колегія суддів апеляційного суду дотрималася вимог кримінального процесуального закону.

Таким чином, оскільки із касаційної скарги та наданої до неї копії оскаржуваного судового рішення убачається, що підстав для задоволення скарги немає, необхідно відмовити у відкритті касаційного провадження.

На підставі викладеного та керуючись вимогами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 , яка діє в інтересах засудженого ОСОБА_5 , на ухвали Харківського апеляційного суду від 25 та 26 листопада 2024 року.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3