Справа №: 671/2201/24
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

27 січня 2025 року м. Волочиськ

Волочиський районний суд Хмельницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження № 0000440 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Козярі Підволочиського району Тернопільської області, громадянина України, із середньою - спеціальною освітою, працюючого на посаді машиніста насосних установок каналізаційної насосної станції №3 по ІІ розряду в КП водопровідно-каналізаційного господарства "Джерело", на утриманні одна малолітня дитина, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , в силу ст. 89 КК України не судимого,

за ч. 1 ст. 382 КК України,

встановив:

Постановою Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 у справі № 671/1972/24, яка набрала законної сили 29 жовтня 2024 року, ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 130 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 17000 (сімнадцять тисяч) гривень 00 копійок, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік.

Незважаючи на постанову Волочиського районного суду Хмельницької області від 17 жовтня 2024 року у справі №671/1972/24, з якою ОСОБА_4 був належним чином ознайомлений 17.10.2024 року, маючи реальну можливість її виконувати в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, в порушення вимог ч. 2 ст. 13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів» та ч. 1 ст. 129 Конституції України, відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, ОСОБА_4 ухилився від виконання постанови суду, що набрала законної сили, та продовжував керувати транспортним засобом за наступних обставин.

Так, невиконуючи рішення суду, будучи позбавленим права керування транспортними засобами, ОСОБА_4 04 листопада 2024 року о 17 годині 22 хвилини, керував транспортним засобом, а саме легковим автомобілем марки «ВАЗ» моделі 2107 із реєстраційним номером НОМЕР_1 поблизу магазину «Ситий Я» на автодорозі по вул. Довженка, 3 в м. Волочиськ Хмельницького району Хмельницької області та був зупинений інспектором сектору реагування патрульної поліції відділу поліції №2 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області ОСОБА_6 на підставі ст. 35 Закону України «Про Національну поліцію»

Дії ОСОБА_4 кваліфіковано за ч. 1 ст. 382 КК України як умисне невиконання постанови суду, що набрала законної сили.

26 листопада 2024 року між прокурором Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 у відповідності до вимог ст. 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, згідно якої істотними умовами для даного кримінального провадження визнано те, що ОСОБА_4 беззастережно і повно визнає свою винуватість у зазначеному кримінальному правопорушенні, погоджується з правовою кваліфікацією за ч. 1 ст. 382 КК України, обставиною, яка пом`якшує покарання є щире каяття, обставини, які обтяжують покарання відсутні.

Сторони погодили міру покарання, яку має понести ОСОБА_4 , а саме за ч. 1 ст. 382 КК України у виді 1 років позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, який відповідно до вимог ст. 12 КК України, відноситься до категорії нетяжкого злочину. Внаслідок даного кримінального правопорушення шкода завдана лише суспільним інтересам. Обвинувачений свою вину у вчиненні кримінального правопорушення визнає повністю, цілком розуміє права, що визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, що передбачені п. 1 ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом, та наполягає на затвердженні угоди про визнання винуватості.

Захисник просить затвердити укладену угоду про визнання винуватості.

Прокурор вважає угоду про визнання винуватості правомірною та просить затвердити укладену угоду.

Суд переконався, що укладення даної угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Судом встановлено, що зміст угоди про визнання винуватості, умови та порядок її укладення відповідають вимогам ст.ст. 469, 472 КПК України, підстав, передбачених ч. 7 ст. 474 цього Кодексу, для відмови в затверджені угоди не встановлено.

Узгоджена прокурором і обвинуваченим міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, інтересам суспільства не суперечить, є справедливою, необхідною і достатньою для її виправлення та запобігання вчинення ним нових кримінальних правопорушень. При цьому враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Зокрема, враховано відсутність обтяжуючих обставин та те, що ОСОБА_4 повністю визнав свою вину, щиро розкаявся, що пом`якшує йому покарання, те, що обвинувачений працює, позитивно характеризується за місцем роботи, є вдівцем та має на утриманні неповнолітню дитину.

Приймаючи до уваги характер діяння і спосіб його вчинення, суспільну небезпеку вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, а також наявність обставин, які пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого, відсутність обтяжуючих обставин, суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості необхідно затвердити та призначити ОСОБА_4 узгоджене сторонами покарання у виді 1 року позбавлення волі із звільненням на підставі ст. 75 КК України від відбування призначеного покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік та з покладенням передбачених ч. 1 ст. 76 КК України обов`язків.

Питання про долю речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 314, 368, 370, 374-376, 475 КПК України, суд

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000440 по обвинуваченню ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України, укладену 26 листопада 2024 року між прокурором Волочиської окружної прокуратури ОСОБА_3 та обвинуваченим ОСОБА_4 за участі захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України і призначити йому покарання у виді 1 року позбавлення волі.

Відповідно до ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування призначеного покарання з випробуванням і встановити йому іспитовий строк тривалістю 1 рік.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Речові докази по справі: свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 та автомобіль марки «ВАЗ 2107», 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 , - передати за належністю власнику ОСОБА_7 .

Арешт майна, застосований відповідно до ухвали слідчого судді Волочиського районного суду Хмельницької області від 07 листопада 2024 року, згідно якої накладений арешт на автомобіль марки «ВАЗ 2107», 1987 року випуску, реєстраційний номер НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , - скасувати.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Хмельницького апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: