В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 р. м. Кобеляки

Кобеляцький районний суд Полтавської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю:

прокурора - ОСОБА_2 ,

представника потерпілого - ОСОБА_3 ,

обвинуваченого - ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника - адвоката ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

секретаря судового засідання - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду в м. Кобеляки кримінальне провадження № 0000245 від 24.08.2024 за обвинуваченням

ОСОБА_4 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Полтава, РНОКПП НОМЕР_1 , зареєстрований та проживає за адресою АДРЕСА_1 , громадянина України, має професійно-технічну освіту, не одружений, офіційно не працевлаштований, раніше судимий:

- 09.06.2009 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 185, ст.75 КК України до 2 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 1 рік;

- 11.05.2010 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 289, ч.2 ст. 185, ч.3 ст.15, ст. 69, ч.2 ст. 289, ст. 69, ч.1 ст.70, ст. 71 КК України до 5 років позбавлення волі;

- 02.08.2017 Ленінським районним судом м. Полтави за ч.2 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 125, ст.75 КК України до 3 років позбавлення волі зі звільненням від відбування покарання з іспитовим строком на 2 роки;

- 15.05.2019 Київським районним судом м. Полтави за ч.1 ст. 309, ст. 71 КК України до 3 років 1 місяця позбавлення волі; звільнений на підставі ухвали Дзержинського районного суду м. Харкова від 22.11.2021 згідно зі ст. 81 КК України умовно-достроково на невідбутий строк 8 місяців 28 днів;

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 197-1 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Рішенням четвертої сесії четвертого скликання Полтавської обласної ради від 24.12.2005 "Про оголошення нових територій та об`єктів природно-заповідного фонду місцевого значення" земельну ділянку загальною площею 23200 га з врахуванням площі ландшафтного заказника загальнодержавного значення "Лучківський" (1620 га) без ліквідації його статусу та категорії, а також встановленого заповідного режиму та оголошення заказниками та пам`яткою природи місцевого значення території та об`єктів, що мають особливе природоохоронне, наукове, естетичне та пізнавальне значення, створено регіональний ландшафтний парк "Нижньоворсклянський".

Згідно Наказу від 26.05.2021 №3 Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації затверджено в новій редакції Положення про регіональний ландшафтний парк "Нижньоворсклянський".

Відповідно до ст. 14 Конституції України, земля є основним національним багатством, що перебуває під особливою охороною держави, право власності на яку гарантується та набувається і реалізується громадянами, юридичними особами та державою виключно відповідно до закону.

Статтею 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" визначено, що до природно-заповідного фонду України належать природні території та об`єкти природні заповідники, біосферні заповідники, національні природні парки, регіональні ландшафтні парки, заказники, пам`ятки природи, заповідні урочища. Заказники, пам`ятки природи, ботанічні сади, дендрологічні парки, зоологічні парки та парки-пам`ятки садово-паркового мистецтва залежно від їх екологічної і наукової, історико-культурної цінності можуть бути загальнодержавного або місцевого значення.

У відповідності до статті 7 цього ж Закону, землями природно-заповідного фонду є ділянки суші і водного простору з природними комплексами та об`єктами, що мають особливу природоохоронну, екологічну, наукову, естетичну, рекреаційну та іншу цінність, яким відповідно до закону надано статус територій та об`єктів природно-заповідного фонду.

Згідно статті 150 Земельного кодексу України, землі природно-заповідного та іншого природоохоронного призначення, землі історико-культурного призначення відносяться до особливо цінних земель.

Згідно статей 39, 40 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" охоронні зони встановлюються навколо земель природно-заповідного фонду.

Відповідно до статті 3 Закону України "Про природно-заповідний фонд України" до природно-заповідного фонду України належать заказники, які поділяються на ландшафтні, лісові, ботанічні, загальнозоологічні, орнітологічні, ентомологічні, іхтіологічні, гідрологічні, загальногеологічні, палеонтологічні та карстово-спелеологічні.

Статтями 81, 116, 125 Земельного кодексу України передбачено, що громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону та на підставі: придбання за договором купівлі-продажу, ренти, дарування, міни, іншими цивільно-правовими угодами; безоплатної передачі із земель державної і комунальної власності; приватизації земельних ділянок, що були раніше надані їм у користування; прийняття спадщини; виділення в натурі (на місцевості) належної їм земельної частки (паю). Право власності на земельну ділянку, або її оренди, право державної реєстрації цих прав виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності, право постійного користування, або оренди земельною ділянкою, та його державної реєстрації

Крім того, згідно вимог ст.ст. 60, 61, п. г) ч. 1 ст. 150 Земельного кодексу України, ст. ст. 88, 89 Водного кодексу України уздовж річок, морів і навколо озер, водосховищ та інших водойм з метою охорони поверхневих водних об`єктів від забруднення і засмічення та збереження їх водності у межах водоохоронних зон виділяються земельні ділянки під прибережні захисні смуги, які встановлюються по берегах річок та навколо водойм уздовж урізу води для великих річок, водосховищ на них та озер 100 метрів, на яких заборонено будівництво будь-яких споруд (крім гідротехнічних, навігаційного призначення, гідрометричних та лінійних, а також інженерно-технічних і фортифікаційних споруд, огорож, прикордонних знаків, прикордонних просік, комунікацій, майданчиків для занять спортом на відкритому повітрі, об`єктів фізичної культури і спорту, які не є об`єктами нерухомості), у тому числі баз відпочинку, дач, гаражів та стоянок автомобілів.

Прибережні захисні смуги є природоохоронною територією з режимом обмеженої господарської діяльності (ст.ст. 61-62 Земельного кодексу України, ст.ст. 89-90 Водного кодексу України.

Наприкінці серпня 2024 року ОСОБА_7 , який є фактичним користувачем земельних ділянок з кадастровими номерами :03:001:0261 площею 0,1 га та :03:001:0259 площею 0,1 га, що знаходяться на території с. Кишеньки Полтавського району Полтавської області та на праві приватної власності належать ОСОБА_8 , доручив своєму знайомому ОСОБА_4 на оплатній основі здійснити комплекс робіт по розчищенню вищевказаних земельних ділянок від чагарників, прибирання земельних ділянок від сміття та вирівнювання їх поверхні за допомогою гусеничного екскаватора марки "Volvo EC220DL", реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого на той час було Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова група "Промтехсервіс" та який на підставі договору оренди спеціалізованої техніки від 20.08.2024 перебував у користуванні ОСОБА_7 .

У подальшому 24.08.2024 року у ОСОБА_4 , який виконував доручення ОСОБА_7 по виконанню робіт, на зазначених земельних ділянках виник прямий злочинний умисел спрямований на самовільне зайняття суміжних земельних ділянок площами 0, 0913 га, 0, 0316 га та 0, 0158 га особливо цінних земель регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський" в межах прибережної захисної смуги Ворсклянської затоки Кам`янського водосховища річки Дніпро, яка в силу вимог ст. 79 Водного кодексу України належить до категорії великих річок, в с. Кишеньки Полтавського району Полтавської області, які зі східної сторони межують із земельними ділянками з кадастровими номерами :03:001:0261 та :03:001:0259.

Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, направлений на самовільне зайняття земельних ділянок, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог ст. 14 Конституції України, ст.ст. 61-62, 81, 96, 116-126, 150, 211 Земельного кодексу України, ст.ст. 3, 7, 39, 40 Закону України "Про природно-заповідний фонд України", ст.ст. 89-90 Водного кодексу України, а також п. 4.2. Положення "Про регіональний ландшафтний парк "Нижньоворсклянський", що затверджене наказом Державного управління охорони природного середовища в Полтавській області від 30.09.2011 №55, в редакції згідно наказу Департаменту екології та природних ресурсів Полтавської обласної державної адміністрації від 01.12.2016 №47 та від 26.05.2021 №3, ОСОБА_4 24.08.2024 близько 12:00 год (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) прибув на земельні ділянки з кадастровими номерами :03:001:0261 та :03:001:0259., з метою виконання доручення ОСОБА_7 щодо здійснення комплексу робіт по розчищенню вищевказаних земельних ділянок від чагарників, прибирання земельних ділянок від сміття та вирівнювання їх поверхні, керуючи гусеничним екскаватором марки "Volvo EC220DL", реєстраційний номер НОМЕР_2 , власником якого на той час було Товариство з обмеженою відповідальністю "Торгова група "Промтехсервіс" та, який на підставі договору оренди спеціалізованої техніки від 20.08.2024 перебував у користуванні ОСОБА_7 , здійснив самовільне зайняття земельних ділянок площею 0, 0913 га, площею 0, 0361 га, шляхом проведення несанкціонованих робіт, а також псування земель шляхом порушення родючого шару ґрунту на земельній ділянці площею 0, 0158 га та виконанні днопоглиблювальних робіт на вказаній самовільно зайнятій земельній ділянці у Ворсклянській затоці Кам`янського водосховища, що відноситься до території регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський", здійснюючи розчистку та поглиблення дна водного об`єкта з утворення водного каналу.

Вказані злочинні дії ОСОБА_4 спричинили руйнування навколишнього природного середовища, зміну структури берегової лінії та погіршення екологічного стану водойми регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський".

З огляду на викладене, умисними протиправними діями ОСОБА_4 , що полягали у самовільному зайнятті земельних ділянок площею 0, 0913 га, площею 0, 0361 га, а також псування земель шляхом порушення родючого шару ґрунту на земельній ділянці площею 0, 0158 га та виконанні днопоглиблювальних робіт на вказаній самовільно зайнятій земельній ділянці у Ворсклянській затоці Кам`янського водосховища, що відноситься до території регіонального ландшафтного парку "Нижньоворсклянський" державі в особі Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області спричинено збитки згідно висновку експерта судової економічної експертизи №1815 від 13.01.2025 у розмірі 5085, 07 грн. та згідно висновку експерта судової економічної експертизи №СЕ-19/117-25/2818-ЕК від 07.02.2025 у розмірі 5935,73 грн. Загальний розмір збитків становить 11020,80 грн.

Своїми умисними діями, які виразилися у самовільному зайнятті земельної ділянки особливо цінних земель РЛП "Нижньоворсклянський" ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 197-1 КК України.

26 лютого 2025 року між прокурором Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_4 , за участі захисника - адвоката ОСОБА_5 та за згодою представника потерпілого Кобеляцької міської ради Полтавського району Полтавської області - ОСОБА_3 , укладено угоду про визнання винуватості, ініціатором якої є підозрюваний ОСОБА_4 .

Згідно з угодою ОСОБА_4 визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 Кримінального кодексу України, в обсязі підозри.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_4 буде призначене покарання за частиною 2 статті 197-1 Кримінального кодексу України у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік та прохають суд застосувати статті 75, 76 Кримінального кодексу України і звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з іспитовим строком.

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить з наступного.

Відповідно до статті 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

За змістом частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією). Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Відповідно до ч.2 ст. 197-1 КК України самовільне зайняття земельної ділянки, вчинене особою, раніше судимою за кримінальне правопорушення, передбачене цією статтею, або групою осіб, або щодо земельних ділянок особливо цінних земель, земель в охоронних зонах, зонах санітарної охорони, санітарно-захисних зонах чи зонах особливого режиму використання земель, - карається обмеженням волі на строк від двох до чотирьох років або позбавленням волі на строк до двох років.

Злочин, передбачений частиною 2 статті 197-1 Кримінального кодексу України, у вчиненні якого обвинувачений визнав себе винуватим, віднесений до нетяжких.

Представник потерпілого під час досудового розслідування надав прокурору письмову згоду на укладення угоди, наслідки укладення угоди йому роз`яснені та зрозумілі.

Судом встановлено, що ОСОБА_4 цілком розуміє положення частини 2 статті 473 та частини 4, 5 статті 474 КПК України.

Судом встановлено, що укладення угоди сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Сторонами угоди покарання визначене у межах санкції частини 2 статті 197-1 Кримінального кодексу України.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 Кримінального кодексу України, за обставин, що викладені в угоді та обвинувальному акті, визнав повністю. Просив суд затвердити угоду про визнання винуватості між ним та прокурором і призначити узгоджене покарання. Пояснив, що він цілком розуміє свої права та наслідки укладення угоди про визнання винуватості, відшкодував завдані збитки.

У судовому засіданні прокурор, представник потерпілого, обвинувачений та його захисник просили затвердити дану угоду, призначити узгоджене сторонами покарання, а також застосувати до обвинуваченого положення ст. 75 КК України.

Таким чином, судом встановлено, що умови угоди не суперечать вимогам Кримінального і Кримінального процесуального кодексів України та інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості, укладеної між прокурором та ОСОБА_4 .

Враховуючи тяжкість злочину та особу винного, який на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває, раніше притягувався до кримінальної відповідальності за вчинення корисливих злочинів, позитивно характеризується за місцем проживання, зважаючи, що завдані збитки ним відшкодовані, а потерпілий (Кобеляцька міська рада) жодних претензій матеріального чи морального характеру до обвинуваченого не має, суд знаходить можливим виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, та вважає за можливе звільнити його від відбування покарання з випробуванням в порядку ст. 75 КК України вважаючи таке покарання необхідним й достатнім для його виправлення й попередження вчинення нових злочинів, поклавши на нього обов`язки, визначені частиною 1 статті 76 цього Кодексу.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 у цьому кримінальному провадженні не обирався.

Питання обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили перед судом не ставилося.

Завдані злочином збитки обвинуваченим ОСОБА_4 відшкодовані у повному розмірі 11021,00 грн відповідно до платіжної інструкції № 0.0..1 від 25.02.2025.

Судові витрати у справі у виді витрат на залучення експерта підлягають стягненню з обвинуваченого у розмірі 9241,84 грн і складаються з: 6058,24 грн витрат за провдення судово-економічної експертизи № 1815 від 13.01.2025 та 3183,60 грн витрат за проведення судово-економічної експертизи № СЕ-19/117-25/2818-ЕК від 07.02.2025.

Питання щодо речових доказів слід вирішити на підставі статті 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 314, 369, 370, 374, 468-476 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 26 лютого 2025 року між прокурором Решетилівської окружної прокуратури ОСОБА_9 та підозрюваним ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_4 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною 2 статті 197-1 Кримінального кодексу України та призначити узгоджене покарання у виді позбавлення волі на строк 1 (один) рік.

На підставі частин 2-4 статті 75 Кримінального кодексу України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки, визначивши тривалість іспитового строку 1 (один) рік.

Відповідно до частини 1 статті 76 Кримінального кодексу України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації та повідомляти даний орган про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази:

- екскаватор гусеничний, реєстраційний номер НОМЕР_2 , марки Volvo EC220DL, - залишити власнику, скасувавши арешт, накладений ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 27.08.2024 у справі № 532/1938/24 (1-кс/532/517/2024) і частково скасований ухвалою слідчого судді Кобеляцького районного суду Полтавської області від 17.09.2024 у справі № 532/1938/24 (1-кс/532/559/2024);

- оригінал договору оренди спеціалізованої техніки від 20.08.2024 та акту приймання-передачі транспортного засобу - повернути ОСОБА_10 за належністю;

- мобільний телефон марки iPhone, IMEI НОМЕР_3 3 - залишити власнику;

- оригінал договору купівлі-продажу НТА 467690 від 20.02.2024 з витягом з Державного реєстру речових прав, оригінал договору купівлі-продажу НТА 467685 від 20.02.2024 з витягом з Державного реєстру речових прав, оригінал довіреності НТП № 467692 від 20.02.2024 з витягом про реєстрацію в Єдиному реєстрі довіреностей, оригінал Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_11 по земельній ділянкі :03:001:0261 на 17 аркушах, оригінал Технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельну ділянку гр. ОСОБА_12 по земельній ділянкі :03:001:0259 на 16 аркушах, оригінал Технічних умов стандартного приєднання до електричних мереж електроустановок від 17.04.2024 по земельній ділянці :03:001:0261 на 4 аркушах, оригінал розрахунку вартості плати за приєднання до електричних мереж по земельні ділянці :03:001:0261 на 2 аркушах, оригінал рахунку № 91196207 від 15.04.2024, № 91196157 від 15.04.2024 на 2 аркушах, оригінал повідомлення про надання послуги з приєднання від 08.05.2024 на 1 аркуші, оригінал акту № 1544 про пломбування на 1 аркуші, оригінал Правил військового обліку призовників на 1 аркуші, оригінал договору про надання освітніх послуг № 21 на 4 аркушах, - повернути ОСОБА_7 за належністю

Стягнути з ОСОБА_4 9241 гривень 84 копійки витрат по справі на залучення експертів.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили не обирати.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до відповідальності, встановленої законом.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Відповідно до статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості, прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду з клопотанням про скасуванням вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом установлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення відповідного кримінального правопорушення.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя