ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

03 березня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого: ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2

ОСОБА_3

за участю учасників судового провадження:

секретаря судового засідання ОСОБА_4

прокурора ОСОБА_5

обвинуваченого(в режимі відеоконференції) ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянула у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0003236 від 21 серпня 2024 року відносно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина Ураїни, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , із неповною середньою освітою, не одруженого, офіційно не працюючого, раніше в силу ст.89 КК України не судимого;

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307, ч.2 ст. 310 КК України, за апеляційною скаргою прокурора Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 на вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2024 року, -

У С Т А Н О В И Л А:

Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2024 року, ОСОБА_6 визнано винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України та призначено йому остаточне покарання, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 визначено рахувати з моменту його затримання, Провадження №11-кп/822/76/25 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

Категорія: ст. 309,310 КК України Доповідач: ОСОБА_10

тобто з 30 вересня 2024 року.

Зараховано ОСОБА_6 строк попереднього ув`язнення у строк покарання із розрахунку один день попереднього ув`язнення за один день позбавлення волі.

Міру запобіжного заходу, ОСОБА_6 до вступу вироку в законну силу, залишено тримання під вартою.

Вирішено долю речових доказів та розподіл процесуальних витрат.

Згідно з вироком суду, ОСОБА_6 на початку квітня 2024 року на земельній ділянці, якою він користується, та яка розташована у полі за межами с.Маршинці Чернівецького району Чернівецької області, за координатами 48.219015 північної широти та 26.318985 східної довготи поруч із земельною ділянкою із кадастровим номером :01:003:0402, діючи із прямим умислом, не маючи відповідної ліцензії на здійснення діяльності, яка пов`язана із посівом та вирощуванням рослин конопель та снотворного маку, в порушення вимог ст.ст.2, 7, 12, 15 Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори» здійснив незаконний посів насіння рослин роду конопель у кількості 269 рослин. В подальшому, з метою незаконного їх вирощування, ОСОБА_6 здійснював догляд за посівами та сходами рослин і культивував їх з метою доведення рослин до стадії дозрівання.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ст.310 ч.2 КК України, тобто незаконний посів та вирощування конопель у кількості п`ятдесят і більше рослин.

Крім того, ОСОБА_6 , в порушення вимог ст.7 Закону України «Про обіг в Україні наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів і прекурсорів», при невстановлених обставинах місці та часі, але не пізніше 21.08.2024 року, умисно, незаконно придбав наркотичний засіб, обіг якого обмежено - канабіс, загальною масою в перерахунку на висушену речовину 5803,16 грам, який зберігав без мети збуту за місцем свого проживання по АДРЕСА_1 до 21.08.2024 року.

Таким чином, ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ст.309 ч.3 КК України, тобто незаконне придбання та зберігання без мети збуту наркотичних засобів в особливо великих розмірах.

Суд першої інстанції перекваліфікував дії ОСОБА_6 з ч. 3 ст. 307 КК України на ч. 3 ст. 309 КК України у зв`язку з недоведеністю у ОСОБА_6 мети збуту виявленого в нього наркотичного засобу.

На вказаний вирок прокурор Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій, з врахуванням поданих доповнень просить скасувати вирок суду першої інстанції в частині кваліфікації дій обвинуваченого за ч.3 ст.309 КК України та ухвалити новий вирок, яким визнати винним ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК України. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_6 покарання у вигляді 9 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, окрім житла.

Доводи апеляційної скарги мотивує тим, що судом першої інстанції допущено невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосуванням закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного судом покарання ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого через м`якість.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги зазначає, що суд першої інстанції, в порушення вимог п. 2 ч. 1 ст. 411, п. 1 ч. 1 ст. 413 КПК України не взяв до уваги докази, які могли істотно вплинути на його висновки та неправильно застосував закон про кримінальну відповідальність, який підлягав застосуванню.

Стверджує, що вилучений канабіс загальною масою 5803,16 г. та 269 рослин коноплі свідчить про те, що ОСОБА_6 вирощував та зберігав наркотичні засоби саме з метою збуту, а не для власного вживання.

Вказує, що суд першої інстанції виклав рішення про зарахування строку попереднього ув`язнення без визначення періоду, який мав би бути зарахований.

Заслухавши суддю-доповідача, який доповів зміст оскаржуваного вироку та доводи, викладені в апеляційній скарзі, думку прокурора, яка підтримала апеляційну скаргу, думку обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника адвоката ОСОБА_7 , які просили залишити апеляційну скаргу без задоволення, а вирок суду першої інстанції без змін, обговоривши доводи апеляційної скарги, провівши судові дебати, надавши обвинуваченому ОСОБА_6 останнє слово, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення першої інстанції в межах апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі прокурор не оспорює доведеність вини та кваліфікацію дій обвинуваченого ОСОБА_6 за ч.2 ст.310 КК України, а тому суд апеляційної інстанції в цій частині рішення суду не переглядає.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Під час судового розгляду справи обвинувачений ОСОБА_6 повністю визнав свою вину та вказав, що посіяв на полі велику кількість насіння рослин коноплі, оскільки думав, що не все може зійти. Незадовго до обшуку частину верхівки рослин коноплі зірвав та переніс додому для власного споживання. Також вказав, що він є епілептиком і вживання канабісу допомагає легше переносити симптоми хвороби. Жодної мети збуту канабісу в нього не було.

Свідки ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , будучи допитані в суді першої інстанції пояснили, що останні були залучені понятими при здійсненні оглядів місця події, в ході проведення яких у ОСОБА_6 було виявлено більше 200 штук рослин коноплі на полі, а також в подальшому виявлено висушену коноплю на горищі в сараї.

Висновок суду про доведеність винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 309 КК України, крім показань свідків у справі, підтверджується наступними письмовими доказами, які наявні в матеріалах кримінального провадження.

З протоколу огляду місця події від 21.08.2024 року та фототаблиці до нього, проведеного на підставі добровільного дозволу ОСОБА_6 (т. 1 а.с. 62), встановлено, що об`єктом огляду являється господарство по АДРЕСА_1 . В сарайному приміщені на горищі виявлено та вилучено висушені стебла рослин невідомого походження(т.1 а.с.63).

З висновку судової експертизи наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів №СЕ-19/126-24/9380-НЗПРАП від 30.08.2024 року встановлено, що вилучених у ОСОБА_6 21.08.2024 року та наданих на дослідження рослин міститься наркотичний засіб, обіг якого обмежено канабіс, загальною масою в перерахунку на висушену речовину становить 5803,16 грам.

Таким чином, оцінивши сукупність досліджених доказів у їх взаємозв`язку з точки зору належності, допустимості, достовірності та достатності, суд першої інстанції дійшов вірного висновку про винуватість ОСОБА_6 за ч.3 ст. 309 КК України, тобто в незаконному придбанні та зберіганні наркотичних засобів без мети збуту в особливо великих розмірах.

Відповідно до Постанови пленуму Верховного Суду України від 26.04.2002 року № 4 «Про судову практику в справах про злочини у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів» про умисел на збут наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів може свідчити як відповідна домовленість з особою, яка придбала ці засоби чи речовини, так й інші обставини, зокрема: великий або особливо великий їх розмір; спосіб упакування та розфасування; поведінка суб`єкта злочину; те, що особа сама наркотичні засоби або психотропні речовини не вживає, але виготовляє та зберігає їх; тощо. При цьому слід мати на увазі, що відповідальність за збут таких засобів і речовин настає незалежно від їх розміру.

Разом з цим, серед наведених критеріїв, в діях ОСОБА_6 міститься виключно одна ознака, характерна для мети збуту наркотичних засобів, а саме зберігання наркотичних засобів в особливо великих розмірах.

Дії ОСОБА_6 , після огляду його земельної ділянки, свідчать про активне сприяння розкриттю злочину, так як останній добровільно надав згоду на проведення обшуку його домоволодіння та горища, на якому знаходились наркотичні засоби, працівникам поліції.

Відповідно до показів обвинуваченого ОСОБА_6 в суді першої інстанції, останній визнав свою вину повністю та вказав, що не мав умислу на збут наркотичних засобів, оскільки вирощував їх для власного споживання.

Під час обшуку домоволодіння ОСОБА_6 працівниками поліції не було знайдено предметів виготовлення або збуту наркотичних засобів, також способу їх фасування та упакування, які б підтверджували наявність у нього умислу на збут.

В матеріалах справи наявний результат імунохромотографічного дослідження (CITO TEST) №110 від 20.08.2024 року (т. 1 а.с. 67), відповідно до якого ОСОБА_6 має позитивний результат дослідження та перебуває під впливом наркотичних засобів, що підтверджує вживання їх ОСОБА_6 .

В матеріалах кримінального провадження відсутні докази, які б доводили, що ОСОБА_6 мав намір збути наявний в нього наркотичний засіб.

У зв`язку з наведеним, колегія суддів вважає, що вилучені у ОСОБА_6 наркотичні засоби в особливо великих розмірах без наявності інших критеріїв, які б вказували на збут ОСОБА_6 наркотичних засобів, не можуть бути єдиною підставою для кваліфікацією його дій за ч. 3 ст. 307 КК України.

Колегія суддів апеляційного суду погоджується з висновками суду першої інстанції про не доведення умислу у ОСОБА_6 на збут наркотичних засобів.

Таким чином, доводи прокурора про неправильну перекваліфікацію дій ОСОБА_6 на ч. 3 ст. 309 КК України не знайшли свого підтвердження, оскільки спростовуються наявними в матеріалах доказами та показами самого ОСОБА_6 .

Колегія суддів погоджується з доводами апеляційної скарги прокурора щодо неправильного зарахування строку попереднього ув`язнення в строк відбування ОСОБА_6 покарання.

Суд першої інстанції в оскаржуваному вироці не визначив конкретний проміжок часу попереднього ув`язнення, який підлягає зарахуванню ОСОБА_6 у строк відбуття покарання.

Таким чином, доводи апеляційної скарги прокурора в цій частині є обґрунтованими, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні, у зв`язку, з необхідністю зарахування в строк відбуття покарання періоду попереднього ув`язнення ОСОБА_6 з 30 вересня 2024 року по 19 грудня 2024 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

Що стосується покарання, призначеного ОСОБА_6 , колегією суддів встановлено наступне.

Відповідно до ч.ч. 1,2 ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Відповідно до ст. 65 КК України, п. 1 Постанови Пленуму ВСУ від 24.10.2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» під час призначення покарання у кожному конкретному випадку, суд повинен врахувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Санкція ч. 3 ст . 309 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Санкція ч. 2 ст . 310 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

При призначенні ОСОБА_6 покарання суд першої інстанції у повній мірі врахував ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які відносяться до тяжких злочинів, дані про особу обвинуваченого, те, що він перебуває на обліку у лікаря нарколога, однак у лікаря психіатра не перебуває та за місцем проживання характеризується позитивно.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнав щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставинами, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 , судом не встановлено.

Враховуючи ці обставини, суд дійшов висновку про можливість призначення покарання ОСОБА_6 , на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Доводи прокурора щодо призначення більш суворого покарання колегія суддів вважає необґрунтованими, оскільки судом враховано всі дані про особу обвинуваченого та пом`якшуючі обставини, і, в межах дискреційних повноважень, призначено ОСОБА_6 покарання, яке буде справедливим, необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого і запобігання вчиненню ним нових злочинів.

Таким чином, з огляду на те, що суд першої інстанції неправильно застосував закон України про кримінальну відповідальність, апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, а вирок суду першої інстанції підлягає зміні в частині обчислення строку відбуття ОСОБА_6 покарання.

Керуючись ч. 2 ст. 376, ст. 404,405,407,409, 413, 418,419 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу прокурора Новоселицького відділу Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_8 задовольнити частково.

Вирок Новоселицького районного суду Чернівецької області від 19 грудня 2024 року, у кримінальному провадженні №0003236 від 21 серпня 2024 року за обвинуваченням ОСОБА_6 за ч. 3 ст. 309, ч. 2 ст. 310 КК України змінити в частині обчислення строку відбуття ОСОБА_6 покарання.

Строк відбуття покарання ОСОБА_6 відраховувати з дня проголошення вироку, тобто з 19 грудня 2024 року, зарахувавши в строк відбуття покарання період його попереднього ув`язнення з 30 вересня 2024 року по 19 грудня 2024 року, із розрахунку один день попереднього ув`язнення відповідає одному дню позбавлення волі.

В інший частині вирок залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена протягом трьох місяців з дня її проголошення до Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду, а засудженим, який утримується під вартою у той самий строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий, суддя [підпис] ОСОБА_10

Судді: [підпис] ОСОБА_2

[підпис] ОСОБА_3