ЧУГУЇВСЬКИЙ МІСЬКИЙ СУД ХАРКІВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
__________________________________________________________________________
Справа № 636/1646/25 Провадження 1-кс/636/306/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 місто Чугуїв

Слідчий суддя ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань у приміщенні суду в м. Чугуєві клопотання прокурора Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 по кримінальному провадженню № 0000060 від 26.02.2025 про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

Прокурор Харківської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, наступного майна: металевого пристрою для подрібнення рослин з залишками рослинної речовини, поміщено до сейф пакету PSP 1440064, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії та полімерної колби жовтого кольору, в середині мається саморобний пристрій для паління у вигляді слюсарної головки «12» з залишками сажі та рослинної речовини, поміщено до сейф пакету PSP 1440066, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії та паперового згортку з невідомою речовину рослинного походження, поміщено до сейф пакету PSP 1440065, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії.

В обґрунтування клопотання зазначено, що 25 лютого 2025 року до Чугуі?вського РУП ГУНП в Харківськіи? області надіи?шло повідомлення зі служби «102» від працівників ВСП про те, що останніми на місці тимчасовоі? дислокаціі? віи?ськовоі? частини, неподалік від с. Кицівка, Чугуі?вського р-ну Харківськоі? обл. було виявлено в особистих речах віи?ськовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , речовину, схожу на наркотичну.

25.02.2025 в період часу з 14 години 00 хвилин до 14 години 11 хвилини в ході проведення огляду місця події, на місці тимчасовоі? дислокаціі? віи?ськовоі? частини, неподалік від с. Кицівка, Чугуі?вського р-ну Харківськоі? обл. було виявлено в особистих речах віи?ськовослужбовця ВЧ НОМЕР_1 , з метою відшукання та вилучення, предметів, знарядь, що могли б свідчити про причетність ОСОБА_4 , до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення, через існування ризиків та реальних загроз зміни або знищення предметів, які мають істотне значення для проведення досудового розслідування, які виявлено та вилучено:

- металевий пристрій для подрібнення рослин з залишками рослинної речовини, поміщено до сейф пакету PSP 1440064, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії,

- полімерна колба жовтого кольору, в середині мається саморобний пристрій для паління у вигляді слюсарної головки «12» з залишками сажі та рослинної речовини, поміщено до сейф пакету PSP 1440066, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії,

- паперовий згорток з невідомою речовиною рослинного походження, поміщено до сейф пакету PSP 1440065, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії.

Відомості про кримінальне правопорушення кримінальний проступок, відповідно до вимог ч. 1, 4 ст. 214 КПК України сектором дізнання Чугуївського РУП внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000060 від 26.02.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 309 КК України.

Постановою старшого дізнавача СД Чугуївського РУП ГУНП в Харківській області капітана поліції ОСОБА_5 від 26.02.2025 вказані речі були визнані речовим доказом у кримінальному провадженні № 0000060 від 26.02.2025.

Згідно ст. 25 КПК України прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною 5 статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно з ч. 2 ст. 167 КПК України тимчасово вилученим майном може бути майно у вигляді речей, документів, грошей тощо, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони: 1) підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; 2) призначались (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення або винагороди за його вчинення; 3) є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; 4) одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від них, а також майно, в яке їх було повністю або частково перетворено.

Відповідно до ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Відповідно до положень ст.ст. 167-169 КПК України вилучене в ході огляду місця події 25.02.2025 є тимчасово вилученим майном.

Так, згідно п.1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення речових доказів, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно положень ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Таким чином, встановлено достатньо об`єктивних даних які свідчать, що зазначених предмети, є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди та містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а тому на підставі п. 1 ч. 2 ст. 167 КПК України на них доцільно накласти арешт з метою збереження речових доказів та недопущення їх знищення, пошкодження, приховування, перетворення або відчуження.

Також, необхідність накладення арешту на вищевказані речі зумовлюється тим, що в подальшому буде забезпечено проведення ряду судових експертиз, які будуть відігравати суттєву роль для встановлення об`єктивної істини у вищевказаному кримінальному провадженні.

Слід звернути увагу на те, що не застосування цього заходу буде перешкоджати встановленню істини по справі внаслідок того, що вилучене майно може бути спотворене чи взагалі знищеним.

Відповідно до ч.2 ст. 100 КПК України зберігання речових доказів стороною обвинувачення здійснюється в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України.

Відповідно до пункту 4 «Порядку зберігання речових доказів стороною обвинувачення, їх реалізації, технологічної переробки, знищення, здійснення витрат, пов`язаних з їх зберіганням і пересиланням, схоронності тимчасово вилученого майна під час кримінального провадження», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 19 листопада 2012 р. № 1104 «Про реалізацію окремих положень Кримінального процесуального кодексу України» встановлено: - п. 4 - речові докази, зберігаються до передачі їх суду в органі, у складі якого функціонує слідчий підрозділ, або інших місцях зберігання, визначених у цьому Порядку.

На підставі викладеного та зважаючи на те, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів, а завданням арешту є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження речових доказів.

У відповідності до ч. 5 ст. 171 КПК України клопотання слідчого, прокурора про арешт тимчасово вилученого майна повинно бути подано не пізніше наступного робочого дня після вилучення майна, інакше майно має бути негайно повернуто особі, у якої його було вилучено.

Прокурор надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності, просив клопотання задовільнити.

Дослідивши матеріали провадження, слідчий суддя приходить до наступного.

Слідчим суддею встановлено, що до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені дані про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України, що підтверджується витягом з кримінального провадження № 0000060 від 26.02.2025.

Відповідно до протоколу огляду місця події від 25.02.2025 з метою відшукання та вилучення, предметів, знарядь, що могли б свідчити про причетність ОСОБА_4 , до скоєння вищевказаного кримінального правопорушення, через існування ризиків та реальних загроз зміни або знищення предметів, які мають істотне значення для проведення досудового розслідування, виявлено та вилучено: металевий пристрій для подрібнення рослин з залишками рослинної речовини, поміщено до сейф пакету PSP 1440064, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії, полімерну колби жовтого кольору, в середині мається саморобний пристрій для паління у вигляді слюсарної головки «12» з залишками сажі та рослинної речовини, поміщено до сейф пакету PSP 1440066, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії та паперового згортку з невідомою речовину рослинного походження, поміщено до сейф пакету PSP 1440065, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії.

26.02.2025 на підставі ч. 2 ст. 100, ч. 1 ст. 98, ч. 3 ст. 110 КПК України вилучені речі та предмети визнано речовими доказами.

Тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення, передбачено ч. 1 ст. 167 КПК України.

Тимчасово вилученим майном може бути, в тому числі і майно у вигляді речей, щодо яких є достатні підстави вважати, що вони, зокрема, використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди, випливає зі змісту ч. 2 ст. 167 цього кодексу.

Згідно п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України - заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 5 ст. 132 КПК України, під час розгляду питання про застосування заходів забезпечення кримінального провадження сторони кримінального провадження повинні подати слідчому судді докази обставин, на які вони посилаються.

Частина 1 ст. 170 КПК України вказує на те, що арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно вимог п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України - арешт майна допускається зокрема і з метою забезпечення збереження речових доказів.

Зі змісту ч. 3 ст. 170 КПК України слідує, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини 2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, якою визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Частина 2 ст. 173 КПК України зазначає, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя повинен врахувати зокрема і: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України) тощо.

Під час розгляду клопотання прокурором зазначено, що вказані предмети вилучені під час обшуку, оскільки на вказаних предметах залишились сліди вчинення можливого кримінального правопорушення та з метою подальшого збереження речових доказів, вважає доцільним накласти арешт на відповідне вилучене майно.

На підставі викладеного, керуючись ст. 170-173 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, шляхом заборони відчуження, користування та розпорядження, наступного майна: металевого пристрою для подрібнення рослин з залишками рослинної речовини, поміщено до сейф пакету PSP 1440064, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії, полімерної колби жовтого кольору, в середині мається саморобний пристрій для паління у вигляді слюсарної головки «12» з залишками сажі та рослинної речовини, поміщено до сейф пакету PSP 1440066, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії та паперового згортку з невідомою речовину рослинного походження, поміщено до сейф пакету PSP 1440065, на якому зроблені пояснювальні надписи та підписи учасників слідчої дії.

Вирішення питання щодо визначення місця зберігання арештованого майна та осіб, відповідальних за його зберігання, покласти на орган досудового розслідування.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1