МИКОЛАЇВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МИКОЛАЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 945/229/25
Провадження № 1-кп/945/487/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський районний суд Миколаївської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , розглянувши у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудового розслідування 10.12.2024 року за № 0000119, за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця РФ Оренбурзької області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, малолітніх дітей на утриманні не маючого, зареєстрованого за адресою АДРЕСА_1 та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимого: 29.04.2024 Миколаївським районним судом Миколаївського області за ч. 2 ст. 389 КК України, до покарання у вигляді 1 (одного) року 19 (дев`ятнадцяти) днів пробаційного нагляду,

у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.04.2024, який 30.05.2024 набрав законної сили, ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 389, та з урахуванням ч. 1 ст. 71, ч. 2 ст. 72 КК України призначено покарання у виді 1 (одного) року 19 (дев?ятнадцяти) днів пробаційного нагляду з покладенням обов?язків: періодично з являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну свого місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

17.06.2024 до Миколаївського районного відділу № l Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях надійшло розпорядження про виконання вищезазначеного вироку Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.04.2024 відносно ОСОБА_2 в частині призначеного покарання, після чого останнього поставлено на відповідний облік.

17.06.2024 уповноваженою особою Миколаївського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях здійснено виклик ОСОБА_2 на 04.07.2024. ОСОБА_2 , без поважних причин, в зазначений у відповідному виклику день, а саме на 04.07.2024 до Миколаївського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях не прибув.

05.07.2024 уповноваженою особою Миколаївського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях здійснено повторний виклик ОСОБА_2 на 19.07.2024. ОСОБА_2 , без поважних причин, в зазначений у відповідному виклику день, а саме на 19.07.2024 до Миколаївського районного відділу № l Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях не прибув.

Враховуючи, що ОСОБА_2 , повторно не з?явився до Миколаївського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях, 01.08.2024 співробітниками зазначеного органу з питань пробації здійснено виїзд за місцем проживання ОСОБА_2 , а саме за адресою АДРЕСА_2 .

Після встановлення фактичного місцезнаходження ОСОБА_2 , співробітниками Миколаївського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях під підпис 01.08.2024 роз?яснено ОСОБА_2 порядок та умови відбуття покарання у виді пробаційного нагляду, доведено наслідки у випадку ухилення та порушення відбуття покарання, а також складено та ознайомлено ОСОБА_2 з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно якої ОСОБА_2 повинен з?являтися на реєстрацію до Миколаївського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях в перший вівторок кожного місяця.

Крім того, 01.08.2024 ОСОБА_2 , під підпис був попереджений про кримінальну відповідальність за ст. 389 КК України, у разі ухилення від відбування призначеного покарання.

У зв?язку із систематичною неявкою ОСОБА_2 на реєстрацію, а саме 01.10.2024, 05.11.2024, йому скеровано виклики до Миколаївського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях, а саме 02.10.2024, 06.11.2024, 26.11.2024 проте останній до органу пробації за зазначеними викликами не прибув.

В зв?язку із неявкою ОСОБА_2 01.10.2024, 05.11.2024, 03.12.2024 на реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, співробітниками Миколаївського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях під підпис 25.12.2024 ознайомлено ОСОБА_2 з постановою про встановлення днів явки на реєстрацію, згідно якої ОСОБА_2 з 25.12.2024 зобов?язано з?являтися на реєстрацію до Миколаївського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях в перший та третій вівторок кожного місяця. Однак, ОСОБА_2 у визначений постановою день явки, а саме на 07.01.2025 в порушення порядку та умов відбування покарання, без поважних причин до уповноваженого органу з питань пробації для відповідної реєстрації не з`явився.

Станом на січень 2025 року, відповідно до листку реєстрації з?явлення до органу пробації Миколаївського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях, ОСОБА_2 більше трьох разів, без поважної причини не з?явився на відповідну реєстрацію, а саме 01.10.2024, 05.11.2024, 03.12.2024, 07.01.2025.

Відповідно до ч. 4 ст. 49-1 КВК України, засуджені до покарання у виді пробаційного нагляду зобов`язані виконувати визначені законом та покладені судом обов`язки та з`являтися за викликом до уповноваженого органу з питань пробації.

Відповідно до ч. 3 ст. 49-3 КВК України, ухиленням від відбування покарання у виді пробаційного нагляду є систематичне невиконання засудженим обов`язків. Систематичним вважається невиконання без поважних причин три і більше разів обов`язків покладених на особу рішенням суду.

Таким чином, дії ОСОБА_2 полягають у невиконанні обов`язку щодо відбування покарання у виді пробаційного нагляду, що набули тривалого системного характеру.

Отже, ОСОБА_2 під час перебування на обліку в Миколаївському районному відділі № 1 філії ДУ «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонській областях в порушення порядку та умов відбування покарання, без поважних причин, з метою ухилення від покарання не виконав покладений на нього вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.04.2024 обов?язок щодо періодичного з?явлення для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації та 01.10.2024, 05.11.2024, 03.12.2024, 07.01.2025 не з?явився на відповідну реєстрацію до Миколаївського районного відділу № 1 Державної установи «Центр пробації» в Миколаївській, Донецькій, Луганській та Херсонських областях. ОСОБА_2 , достовірно знаючи про призначене вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.04.2024 покарання у виді пробаційного нагляду, будучи попередженим про наслідки не виконання своїх обов?язків, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків у вигляді дискредитації правосуддя та авторитету правоохоронних органів та бажаючи настання таких наслідків, діючи з прямим умислом, направленим на ухилення від призначеного судом покарання у виді пробаційного нагляду безпідставно, шляхом систематичної неявки, а саме 01.10.2024, 05.11.2024, 03.12.2024, 07.01.2025 на відповідну реєстрацію до уповноваженого органу з питань пробації, ухилився від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Дії обвинуваченого ОСОБА_2 суд кваліфікує за ч. 3 ст. 389 КК України як ухилення засудженого від відбування покарання у виді пробаційного нагляду.

Під час досудового розслідування було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_2 , беззаперечно визнав свою вину, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згідний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, у зв`язку із чим прокурором до суду був направлений обвинувальний акт разом із клопотанням прокурора про розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до ст. 291, 301, 302 КПК України.

До обвинувального акту додана заява ОСОБА_2 щодо визнання ним своєї винуватості, згоди зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні, складена та підписана в присутності захисника адвоката ОСОБА_3 , згідно з якою обвинувачений визнав свою винуватість у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, та погодився зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, викладеними в обвинувальному акті. ОСОБА_2 ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження вироку, а також погодився на розгляд обвинувального акту у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

У вказаній заяві захисник адвоката ОСОБА_3 підтвердила добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_2 , його згоду зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акту за його відсутності.

Потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні.

Відповідно до ч. 2 ст. 381 КПК України суд розглядає обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, якщо обвинувачений не оспорює встановлені під час дізнання обставини і згоден з розглядом обвинувального акту.

Враховуючи викладене, а також те, що вимоги КПК України виконані, суд дійшов висновку, що обвинувальний акт має бути розглянутий в порядку, передбаченому ст. 381-382 КПК України.

Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України не здійснюється.

На підставі ч. 2 ст. 382 КПК України вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Дослідивши обвинувальний акт та матеріали кримінального провадження, суд приходить до висновку, що вина ОСОБА_2 у скоєнні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, повністю доведена.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше судимий, не одружений, на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, не має на утриманні малолітніх та осіб похилого віку, є особою, яка досягла пенсійного віку.

Відповідно до класифікації кримінальних правопорушень, передбаченою ч. 2 ст. 12 КК України, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 389 КК України, є кримінальним проступком.

Обставиною, що відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України пом`якшує покарання обвинуваченого ОСОБА_2 , суд враховує щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого, відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а згідно з ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених.

При визначенні міри покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує характер і ступінь тяжкості скоєного ним кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до кримінальних проступків, дані про особу обвинуваченого, відсутність обтяжуючих вину обставин.

Відповідно до приписів частини першої статті 65 КК України суд призначає покарання:

1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу;

2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу;

3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

При цьому, санкцією частини третьої статті 389 КК України, передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до трьох років.

Відповідно до вимог частини третьої статті 61 КК України обмеження волі не застосовується до неповнолітніх, вагітних жінок і жінок, що мають дітей віком до чотирнадцяти років, до осіб, що досягли пенсійного віку, військовослужбовців строкової служби та до осіб з інвалідністю першої і другої групи.

З форми № 1, яка була отримана на підставі ухвали Миколаївського районного суду Миколаївської області від 30.01.2025 у справі № 945/206/25 (провадження № 1-кс/945/41/25), якою надано тимчасовий доступ до документів, а саме заяви про видачу паспорта громадянина України та даних про громадянина ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , які перебували у володінні Миколаївського сектору Управління Державної міграційної служби України в Миколаївській області, вбачається, що ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З огляду на зміст ч.1 ст. 26 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» особи мають право на призначення пенсії за віком після досягнення віку 60 років за наявності певного страхового стажу.

Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про пенсійне забезпечення», право на пенсію за віком мають чоловіки - після досягнення 60 років.

Таким чином, обвинувачений є особою пенсійного віку, оскільки останньому на момент вчинення інкримінованого кримінального проступку та на момент розгляду справи виповнилося повних 60 років.

Відповідно до п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24.10.2003 № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання» суд не вправі перейти до більш м`якого виду покарання у випадках, коли санкцією закону, за яким засуджується особа, передбачено лише такі покарання, які з огляду на її вік чи стан не можуть бути до неї застосовані. В таких випадках суд, за наявності до того підстав, повинен закрити справу і звільнити особу від кримінальної відповідальності або постановити обвинувальний вирок і звільнити засудженого від покарання.

Таким чином, оскільки ОСОБА_2 ІНФОРМАЦІЯ_2 , є особою, яка досягла пенсійного віку, покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 389 КК України до нього не може бути застосовано, то ОСОБА_2 підлягає звільненню від покарання.

Суд враховує, що ОСОБА_2 засуджений вироком Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.04.2024, за ч. 2 ст. 389 КК України до покарання у виді 1 (одного) року 19 (дев?ятнадцяти) днів пробаційного нагляду, покарання за цим вироком не відбуто.

Відповідно до ч. 1 ст. 71 КК України якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

Оскільки покарання, передбачене санкцією ч. 3 ст. 389 КК України не може бути застосовано та ОСОБА_2 звільняється від покарання за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України, у суду відсутні підстави для призначення йому покарання за сукупністю вироків відповідно до вимог ч. 1 ст. 71 КК України.

З огляду на вищевикладене, цей вирок та вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.04.2024 року слід виконувати самостійно.

Судові витрати та речові докази по справі відсутні.

Цивільний позов в кримінальному провадженні не заявлений.

Запобіжний захід не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст. 369-371, 373, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення (проступку), передбаченого ч. 3 ст. 389 КК України.

Звільнити ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , від покарання.

Вирок Миколаївського районного суду Миколаївської області від 29.04.2024 року виконувати самостійно.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку може бути оскаржений в апеляційному порядку з урахуванням особливостей, передбачених ст. 394 КПК України, зокрема, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок може бути оскаржено до Миколаївського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення шляхом подачі апеляційної скарги через Миколаївський районний суд Миколаївської області. Якщо вирок було ухвалено без виклику особи, яка його оскаржує, в порядку, передбаченому ст. 382 КПК України, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Суддя ОСОБА_1

06.02.2025