Справа № 183/9594/23
№ 1-кп/183/936/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 лютого 2025 року Дніпропетровська обл.,

м. Самар

Новомосковський міськрайонний суд Дніпропетровської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника потерпілого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції),

обвинуваченого ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 02.01.2023 р. про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України,

В С Т А Н О В И В:

До Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_6 , у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому строком на 60 днів.

В обґрунтування клопотання зазначено, що спеціалізованою прокуратурою у сфері оборони Східного регіону здійснюється підтримання публічного обвинувачення у кримінальному провадженні, внесеного до ЄРДР за № 0000003 від 02.01.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України.

ОСОБА_6 обвинувачується у тому, що обіймаючи посаду начальника стройової частини кадрової служби штабу військової частини НОМЕР_1 , будучи службовою особою, маючи на меті заволодіти бюджетними коштами у вигляді грошового забезпечення військовослужбовців, в тому числі додатковими винагородами розробив злочинний план щодо їх привласнення. З цією метою останній вступив у змову зі своїм безпосереднім керівником начальником відділення персоналу штабу ОСОБА_7 , якому довів розроблену ним схему заволодіння бюджетними грошовими коштами. Суть схеми полягала у включенні до особового складу осіб, які не проходили військову службу з метою нарахування їм грошового забезпечення, додаткових винагород за безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони під час перебування в районах ведення бойових дій з метою подальшого їх привласнення, на що ОСОБА_7 погодився.

В подальшому відповідно розробленого плану злочинних дій ОСОБА_6 отримав особисті дані та номери карткових рахунків громадян, які військову службу не проходили та для проходження до військової служби у ВЧ НОМЕР_1 не прибували. Діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_8 , зловживаючи своїм службовим становищем ОСОБА_6 надавав усні накази підлеглим щодо включення до електронних проектів наказів командира ВЧ НОМЕР_2 (по стройовій частині) вказаних осіб з метою заволодіння грошовим забезпеченням, додатковими винагородами за безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони під час перебування в районах ведення бойових дій. В свою чергу ОСОБА_7 вносив дані осіб, які не проходили військову службу, до проектів додатку № 1 до наказів про виплати додаткових винагород за безпосередню участь в бойових діях або забезпечення здійснення заходів з національної безпеки і оборони під час перебування в районах ведення бойових дій.

На підставі вищевказаних наказів фінансово-економічною службою ВЧ НОМЕР_1 нараховано та виплачено грошове забезпечення та додаткові винагороди особам, які фактично до ВЧ НОМЕР_1 для проходження військової служби не прибували.

Грошові кошти, які виплачені відповідно до вищевказаних наказів, перераховувались на підконтрольні ОСОБА_6 та ОСОБА_7 банківські рахунки, тобто вказаними вище діями останні заволоділи чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем.

Внаслідок злочинних дій начальника стройової частини відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_6 та начальника відділення персоналу штабу військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_7 державі в особі військової частини НОМЕР_1 заподіяно шкоду на суму 3 542 167,27 грн., що становить 2855 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, та є особливо великим розміром.

Таким чином, ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, що кваліфікується за ч. 5 ст. 191 КК України, а саме заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчинене в особливо великих розмірах в умовах воєнного стану, за попередньою змовою групою осіб.

Ухвалою слідчого судді Кіровського районного суду міста Дніпропетровська від 01.03.2023, відносно підозрюваного ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у ДУ «Дніпровська установа виконання покарань № 4» строком до 29.03.2023 із визначенням підозрюваному застави у розмірі 150 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 402600 грн. та в разі її внесення на підозрюваного на строк до 29.03.2023 покладено певні обов`язки.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду міста Дніпропетровська від 18.12.2024 р. обвинуваченому ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 15.02.2025 р. із визначенням суми застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240,00 грн., та у разі її внесення покладено певні обов`язки.

Закінчити судовий розгляд кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_6 до 15.02.2025 р. не можливо, тому існує об`єктивна необхідність у продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 .

Так, при вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно обвинуваченого ОСОБА_6 необхідно враховувати у своїй сукупності обґрунтованість обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, особливу тяжкість та суспільну небезпеку інкримінованого злочину, тяжкість можливого покарання, яке загрожує обвинуваченому за інкримінований злочин, а також наявність ризиків, визначених частиною першою статті 177 КПК України, які на теперішній час продовжують існувати, не зменшилися та обґрунтовуються наступним.

Обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 191 КК України підтверджується зібраними під час досудового розслідування належними та допустимими доказами у їх сукупності, зокрема: допитами свідків, матеріалами службового розслідування, результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій, протоколами огляду вилучених документів, висновками експертиз, та іншими зібраними під час досудового розслідування доказами в їх сукупності.

Наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, які на даний час не зменшилися, обґрунтовується наступним:

- переховуватися від суду, що підтверджується тим, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні умисного особливо тяжкого злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дванадцяти років, у зв`язку із чим, розуміючи тяжкість покарання, що загрожує у разі визнання обвинуваченого винним у вчиненні інкримінованого злочину. останній може переховуватись від суду з метою уникнення понесення покарання;

- незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальну провадженні, які ще не допитані в судовому засіданні.

З урахуванням наявності зазначених ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, обвинувачення ОСОБА_6 у вчиненні особливо тяжкого злочину, вважаю, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів у вигляді особистого зобов`язання, домашнього арешту або особистої поруки, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків, а також запобігти вищевказаним ризикам.

На цих підставах заявник клопотання просить продовжити ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 днів з визначенням розміру застави в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 грн.

В судовому засіданні прокурор підтримала клопотання, просила його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

Представник потерпілого не заперечував проти заявленого клопотання.

В судовому засіданні обвинувачений заперечував проти заявленого клопотання. Просив змінити запобіжний захід на більш м`який. За 2 роки тримання під вартою перешкод з його боку не було. Він всі процесуальні документи отримував, розписувався за них та навіть вимагав йому їх надати. Ризик переховуватись не обґрунтований оскільки він постійно перебував у місці розташування його підрозділу. Самостійно прибув до суду де йому застосували запобіжний захід. Впливати на свідків не можливо оскільки всі вони мають бойовий досвід. Він вже два роки під вартою, що суперечить практиці ЄСПЛ.

В судовому засіданні захисник заперечував проти заявленого клопотання. Пояснив, що заявлене клопотання не обґрунтоване. Всі допитані свідки не підтвердили винуватість обвинуваченого в пред`явленому обвинуваченні. Обвинувачення не обґрунтоване оскільки обвинувачений не є суб`єктом інкримінованого йому кримінального правопорушення. При визначенні розміру застави слід враховувати матеріальну спроможність особи. Просив застосувати інший запобіжний захід та зменшити розмір застави оскільки обвинувачений позбавлений грошових виплат.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані до суду матеріали та докази в їх сукупності, слідчий суддя доходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст.191 КК України.

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 24.01.2024 р. продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.03.2024 р..

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2024 р. продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 16.05.2024 р..

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.03.2024 р. продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 11.07.2024 р..

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 13.08.2024 р. продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 07.09.2024 р..

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 02.09.2024 р. продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 31.10.2024 р..

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 25.10.2024 р. продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 23.12.2024 р..

Ухвалою Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 18.12.2024 р. продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 15.02.2025 р..

Обґрунтовуючи клопотання прокурор в судовому засіданні пояснив, що маються ризики, передбачені п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що обвинувачений може: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; може здійснити спробу незаконного впливу на свідків.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення.

Обґрунтовуючи наявність ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, обвинувачений ОСОБА_6 може переховуватись від суду, прокурор посилався лише на тяжкість покарання, яке може бути призначене обвинуваченому у разі визнання його винним у інкримінованому злочині.

На підтвердження наявності вказаного ризику, окрім усних пояснень, прокурором не надано жодного доказу.

У зв`язку з цим суд вважає, що саме по собі тяжкість покарання не є беззаперечною підставою, яка доводить наявність вказаного ризику. Отже, існування ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурором не доведено.

Щодо ризику передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, щодо можливості ОСОБА_6 незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, суд звертає увагу на наступне.

Обвинувачений ОСОБА_6 обізнаний про адреси мешкання свідків, а тому, перебуваючи на волі, може вжити заходів щодо незаконного впливу на вказаних осіб.

У зв`язку з цим судом враховується реальне існування ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

При вирішення питання про застосування запобіжного заходу суд оцінює в сукупності обставини, визначені статтею 178 КПК України, а саме: тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному, у разі визнання його винними у вчиненні інкримінованих злочинів; вік та стан здоров`я обвинуваченого, який тяжких захворювань чи інвалідності не має; відомості про особу підозрюваного.

Під час розгляду клопотання судом вивчалась можливість застосування відносно підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу, однак, з урахуванням встановлених судом обставин, менш суворі запобіжні заходи не зможуть запобігти ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, не зможуть забезпечити належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті. В ухвалі слідчого судді, суду зазначаються, які обов`язки з передбачених статтею 194 цього Кодексу будуть покладені на підозрюваного, обвинуваченого у разі внесення застави, наслідки їх невиконання, обґрунтовується обраний розмір застави, а також можливість її застосування, якщо таке рішення прийнято у кримінальному провадженні, передбаченому частиною четвертою цієї статті.

Згідно з п. п. 1 ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Враховуючи те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, суд вважає за необхідне визначити заставу у розмірі 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. (3028 грн. х 80).

Враховуючи викладене суд вважає клопотання прокурора таким, що підлягає задоволенню.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст. 176, 177, 178, 183, 193, 194, 197, 314-316, 331, 369, 372, 376, 392 КПК України, суд, -

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання прокурора першого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону заявленого в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000003 від 02.01.2023 р. про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно ОСОБА_6 задовольнити.

Продовжити відносно обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) днів, тобто до 10 (включно) квітня 2025 року з утриманням в умовах гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місцем дислокації АДРЕСА_1 .

Визначити ОСОБА_6 заставу в розмірі вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) гривень у грошовій одиниці України, яка може бути внесена як самим обвинуваченим, так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем).

При внесенні визначеної суми застави ОСОБА_6 з-під варти звільнити.

У разі внесення застави, відповідно до ч. 5 ст.194 КПК України, покласти на ОСОБА_6 наступні обов`язки: 1) прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; 2) не відлучатися із населеного пункту, в якому зареєстрований, проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду; 3) повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи.

Копію ухвали негайно вручити обвинуваченому, прокурору та направити до гауптвахти ІНФОРМАЦІЯ_2 , з місцем дислокації АДРЕСА_1 .

Ухвала може бути оскаржена шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення, а обвинуваченим, який тримається під вартою протягом цього ж строку з дня вручення копії ухвали.

Суддя ОСОБА_1