Дата документу 04.04.2025Справа № 554/4431/25
Провадження № 1-кс/554/4871/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника скаржника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтава скаргу представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на рішення старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 08 березня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000133 від 15.01.2025 року,

в с т а н о в и л а :

Представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із вищезазначеною скаргою, у якій просить скасувати постанову старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 , якою було закрито кримінальне провадження № 0000133 від 15.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Вимоги скарги мотивував тим, що досудове розслідування у кримінальному провадженні проведено поверхнево, слідчим, усупереч приписів статті 9 КПК України, не вчинено жодної слідчої дії, спрямованої на всебічне, повне і неупереджене дослідження обставин кримінального провадження, порушено порядок збирання доказів та не надано їм належної правової оцінки. Зокрема, слідчим не було допитано в якості свідків посадових осіб військової частини НОМЕР_1 , а також не було направлено запитів до медичних закладів, у яких за словами підполковника ОСОБА_5 він перебував.

Послався також на те, що ОСОБА_5 у своїх поясненнях зазначав, що він перебував на лікуванні в м. Клєвань з 22.05.2024 року по 03.09.2024 року та в подальшому на дообстеженні в Острозькій обласній психіатричній лікарні з 16.09.2024 року по 04.11.2024 року, Рівненському обласному центрі психічного здоров`я населення з 11.11.2024 року по 27.11.2024 року та з 28.11.2024 року по 12.12.2024 року, а отже, в період з 04 по 15 вересня 2024 року та з 05 по 10 листопада 2024 року ОСОБА_5 на лікуванні не знаходився, військову частину про виписку з лікувального закладу не повідомляв і обов`язки військової служби без поважних причин не виконував, поводив час на власний розсуд, тому, на думку представника скаржника, в його діяннях убачаються ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

У судовому засіданні представник військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 підтримав вимоги, заявлені у скарзі, просив задовольнити скаргу з викладених у ній підстав.

Старший слідчий в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 у судове засідання не з`явився. Заступник керівника першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_6 надіслав до суду матеріали кримінального провадження № 0000133 від 15.01.2025 року та в своєму листі вказав, що за результатами проведення повного та всебічного досудового розслідування у даному кримінальному провадженні було встановлено відсутність в діянні військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 складу розслідуваного кримінального правопорушення. Таке рішення обумовлено тим, що відповідно до встановлених обставин, останній перебував на лікуванні в період з 27.12.2024 року по 30.01.2025 року у КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» Рівненської обласної ради», а 01.02.2025 року повернувся до військової частини, а таким чином він мав поважні причини перебування поза межами військової частини. Враховуючи викладене, просив відмовити в задоволенні скарги. Її розгляд просив проводити за відсутності слідчого.

Заслухавши думку представника скаржника, дослідивши скаргу та матеріали, якими вона обґрунтовується, дослідивши матеріали кримінального провадження № 0000133 від 15.01.2025 року, слідчий суддя приходить до висновку, що в задоволенні скарги слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до п.3 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні може бути оскаржене рішення слідчого про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником.

Пунктом 2 частини 1 статті 284 КПК України передбачено, що кримінальне провадження закривається в разі, якщо встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення.

При цьому за змістом статті 284 КПК України під закриттям кримінального провадження розуміють таке закінчення досудового розслідування, яке відбувається в силу наявності обставин, що виключають кримінальне провадження або при наявності підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності.

Отже, прийняття рішення про закриття кримінального провадження можливе лише після дослідження всіх обставин кримінального провадження та безпосереднього дослідження і оцінки слідчим, прокурором, показань, речей і документів, які стосуються цього провадження, у їх сукупності. Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим всіх зібраних та перевірених доказів.

Відповідно до статті 2 КПК України завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Положенням ч.2 ст.9 КПК України визначено, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

За змістом статті 110 КПК України постанова слідчого про закриття кримінального провадження має бути мотивованою, її зміст повинен відповідати фактичним обставинам, встановленим матеріалами справи, зокрема, в ній має бути викладено суть заяви особи, яка звернулася з метою захисту своїх прав, та відповіді на всі поставлені нею питання, які виключають провадження у справі і обумовлюють її закриття, що є однією з гарантій забезпечення прав і законних інтересів учасників процесу. Мотивувальна частина постанови слідчого, прокурора повинна містити відомості про зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови, мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення КПК України.

Таким чином, оцінюючи законність постанови слідчого про закриття кримінального провадження, слідчому судді належить в першу чергу з`ясувати, чи вжиті слідчим всі необхідні та можливі процесуальні дії, спрямовані на з`ясування обставин, які є предметом досудового розслідування. При цьому слід враховувати, що не всі можливі процесуальні дії є необхідними і доцільними у контексті з`ясування обставин кримінального провадження.

Під час розгляду скарги слідчим суддею встановлено, що першим слідчим відділом (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР у м. Полтаві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000133 від 15.01.2025 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Досудове розслідування у вказаному кримінальному провадженні було розпочате на підставі повідомлення військової частини НОМЕР_1 про те, що підполковник ОСОБА_5 25.12.2024 року не з`явився після лікування до місця розташування військової частини НОМЕР_1 , що в АДРЕСА_1 .

Постановою старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 від 08.03.2025 року вказане кримінальне провадження було закрито у зв`язку із встановленням відсутності в діянні військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 підполковника ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Прийняте рішення слідчий мотивував тим, що ОСОБА_5 не може вважатись суб`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, оскільки останній у інкримінований період нез`явлення вчасно на службу перебував у лікарському закладі.

З таким висновком слідчого слідчий суддя погоджується та не знаходить підстав ставити під сумнів його обґрунтованість, з урахуванням вірно встановлених у ході слідства обставин того, що нез`явлення ОСОБА_5 25.12.2024 року вчасно на службу було пов`язане з його перебуванням у медичному закладі, що виключає винність останнього у вчиненні злочину, передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

При цьому перевіркою матеріалів кримінального провадження № 0000133 від 15.01.2025 року, всупереч твердженням представника скаржника, встановлено, що в ході досудового розслідування слідчим у достатньому обсязі проведено необхідні слідчі дії з метою встановлення обставин кримінального правопорушення в межах предмету розслідування, проаналізовано отримані докази, за результаті чого 08.03.2025 року винесено постанову, яка є належним чином вмотивованою та такою, що відповідає вимогам статті 110 КПК України і фактичним обставинам, встановленим матеріалами кримінального провадження.

Так, диспозицією ч.5 ст.407 КК України передбачена кримінальна відповідальність, зокрема за нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, вчинені в бойовій обстановці, а так само ті самі дії тривалістю понад три доби, вчинені в умовах воєнного стану.

Питання про поважність причин нез`явлення військовослужбовця вчасно на службу при звільненні з частини, при призначенні, переведенні, з відрядження, з відпустки або з лікувального закладу є питанням факту, яке входить до компетенції органу дізнання, слідчого, прокурора та суду і вирішується з урахуванням конкретних обставин справи.

Поважними причинами при цьому можуть бути: перешкоди у сполученні, хвороба військовослужбовця, пожежа або стихійне лихо, що трапилися в сім`ї військовослужбовця, смерть або тяжка хвороба членів його сім`ї або осіб, на вихованні яких він перебував та інші надзвичайні обставини, якщо причини підтверджені відповідними документами.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що слідчим було допитано в якості свідка ОСОБА_5 , який, зокрема повідомив, що в період часу з 27.12.2024 року по 30.01.2025 року він проходив лікування у КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» Рівненської обласної ради» у м. Острог, пр. Незалежності, 40-а. Після завершення лікування і його виписки 01.02.2025 року він повернувся до військової частини НОМЕР_1 , про що командиром військової частини НОМЕР_1 було видано наказ №34/нст від 01.02.2025 року. Останній також вказував, що він повідомляв військову частину про лікування та направляв відповідну довідку.

На підтвердження достовірності наданих ним показань щодо поважність причин нез`явлення до військової частини в указаний період ОСОБА_5 під час допиту було надано завірені належним чином копії відповідних документів, зокрема виписки № 4100 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого, з якої слідує, що дійсно з 27.12.2024 року по 30.01.2025 року ОСОБА_5 перебував на лікуванні в КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» Рівненської обласної ради», а також наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 01.02.2025 року № 34/нст, яким засвідчено факт повернення ОСОБА_5 до військової частини 01.02.2025 року.

Співставивши вказані відомості з доводами, викладеними представником військової частини НОМЕР_1 в повідомленні про вчинення кримінального правопорушення, результатами службового розслідування, проведеного на підставі наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 07.01.2025 року № 1, слідчий дійшов обґрунтованого висновку про те, що нез`явлення ОСОБА_5 вчасно (25.12.2024 року) на службу було зумовлено перебуванням його в закладі охорони здоров`я з 27.12.2024 року по 30.01.2025 року.

Відтак, правомірним є і висновок слідчого про відсутність в діянні ОСОБА_5 складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, вираженого в нез`явленні військовослужбовця вчасно на службу без поважних причин, тривалістю понад три доби, вчиненому в умовах воєнного стану.

Підстав сумніватися в автентичності чи справжності виписки № 4100 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого КП «Острозька обласна психіатрична лікарня» Рівненської обласної ради» слідчим суддею не встановлено.

Враховуючи викладене, слідчий суддя вважає, що слідчий виконав всі необхідні слідчі дії, всебічно, повно і неупереджено дослідив обставини кримінального провадження, висновки слідчого, викладені у постанові про закриття кримінального провадження, відповідають вимогам закону та ґрунтуються на зібраних ним доказах, яким надано належний аналіз. Постанова слідчого містить відомості про обставин, які є підставами для винесення постанови, мотиви прийняття такого процесуального рішення та їх обґрунтування.

Таким чином, посилання представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на неповноту досудового розслідування, а саме не проведення допиту в якості свідків посадових осіб військової частини НОМЕР_1 та не направлення запитів у медичні заклади, де ОСОБА_5 проходив лікування, не можуть бути взяті до уваги, зважаючи на те, що фактичні обставини були встановлені слідчим в обсязі, достатньому для прийняття законного та обґрунтованого рішення про закриття кримінального провадження.

Доводи щодо не дослідження слідчим причин невиконання підполковником ОСОБА_5 обов`язків військової служби в періоди часу з 04 по 15 вересня та з 05 по 10 листопада 2024 року є безпідставними, оскільки про вказані факти можливого вчинення кримінального правопорушення не було зазначено у повідомленні військової частини НОМЕР_1 , відомості про них до ЄРДР в межах кримінального провадження № 0000133 від 15.01.2025 року не вносилися та відповідно ці факти не були предметом досудового розслідування у ньому.

Таким чином, слідчим суддею не встановлено обставин, за яких можливо було б дійти висновку, що досудове розслідування було проведено неповно (поверхнево), а постанова слідчого є незаконною.

З огляду викладене, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги .

Керуючись ст.ст.284, 303, 307, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а:

У задоволенні скарги представника військової частини НОМЕР_1 ОСОБА_3 на рішення старшого слідчого в ОВС першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 08 березня 2025 року про закриття кримінального провадження № 0000133 від 15.01.2025 року, - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Полтавського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали складено 09 квітня 2025 року о 10 годині.

Слідчий суддя ОСОБА_1