ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м. Дніпро

Дніпровський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

підозрюваного ОСОБА_7

захисника ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні у приміщенні Дніпровського апеляційного суду в режимі відеоконференції матеріали судового провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_8 , поданої в інтересах підозрюваного ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Самар Дніпропетровської області, громадянина України, одруженого, маючого на утриманні неповнолітню дитину, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, -

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст. 307 КК України (далі - КК), -

В С Т А Н О В И Л А :

10 лютого 2025 року до Індустріального районного суду м. Дніпропетровська із клопотанням про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000303 від 26.03.2024 року, звернулась слідчий відділу СУ ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_9 , погодженим прокурором групи прокурорів - прокурором відділу Дніпропетровської обласної прокуратури ОСОБА_10 , в якому порушувалося питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 строком на 60 днів, у межах строку досудового розслідування, без визначення розміру застави.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року клопотання слідчого задоволено та продовжено відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на 60 днів, тобто до 13 квітня 2025 року включно.

Одночасно підозрюваному ОСОБА_7 встановлено заставу в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає - 908 400,00 грн. Також слідчим суддею визначено, що у разі внесення підозрюваним ОСОБА_7 застави, у відповідності до ч.5 ст.194 КПК України, на нього будуть покладені наступні обов`язки:

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;

- не відлучатися з населеного пункту, в якому він проживає чи перебуває, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- утримуватися від спілкування зі свідками та іншими підозрюваними у кримінальному провадженні.

В апеляційній скарзі захисник порушує питання про скасування ухвали слідчого судді у зв`язку з незаконністю, безпідставністю та порушенням норм чинного кримінально-процесуального законодавства.

Вважає, що стороною обвинувачення не надано суду жодних вагомих доказів вчинення підозрюваним інкримінованого кримінального правопорушення, а тому підозра у даному кримінальному провадженні є необґрунтована.

Також вказує, що слідчим при складанні клопотання до суду не дотримано вимог ст.184 КПК та не доведено наявності достатніх підстав вважати, що існують ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК.

Разом з тим зазначає, що слідчим суддею при ухваленні рішення не враховано дані про особу підозрюваного ОСОБА_7 , який має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивно характеризується з боку численних сусідів, які кожний окремо склали характеристику на нього, перебуває в офіційному шлюбі, має на утриманні малолітню дитину, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, за місцем роботи характеризується виключно позитивно.

Окремо звертає увагу, що судом взагалі жодним чином не вмотивовано розмір встановленої застави у максимально можливому рівні. При цьому, згідно підозри у кримінальному провадженні ОСОБА_7 була відведена роль "збувача", тобто не організатора, ні керівника, а тому визначення такого розміру застави є безпідставним, надмірним та не може забезпечити його реальне виконання.

З огляду на викладене захисник просить апеляційний суд скасувати ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року в частині визначення розміру застави та в цій частині постановити нову ухвалу, якою визначити підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Заслухавши суддю-доповідача, вислухавши пояснення захисника та підозрюваного на підтримку доводів поданої апеляційної скарги, які наполягали на її задоволенні, просили скасувати ухвалу слідчого судді в частині визначення розміру застави та постановити в цій частині нову ухвалу, якою визначити підозрюваному ОСОБА_7 альтернативний вид запобіжного заходу у вигляді застави у розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, вислухавши думку прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги сторони захисту та просив залишити без змін ухвалу слідчого судді, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла наступного висновку.

Згідно з положеннями ч.1 ст.404 Кримінального процесуального кодексу України (далі- КПК) суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст.370 цього Кодексу судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим, при цьому його законність повинна базуватись на правильному застосуванні норм матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених положеннями Кримінального процесуального кодексу України.

За змістом ч.3 ст.197 КПК строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Згідно з положеннями частини третьої, четвертої та п`ятої статті 199 КПК клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя зобов`язаний розглянути клопотання про продовження строку тримання під вартою до закінчення строку дії попередньої ухвали згідно з правилами, передбаченими для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу.

Слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Колегія суддів вважає, що зазначених вимог закону слідчим суддею дотримано у повному обсязі.

Одним із методів державної реакції на порушення, що носять кримінально-правовий характер, є заходи забезпечення кримінального провадження, передбачені ст.131 КПК, які виступають важливим елементом механізму здійснення завдань кримінального провадження при розслідуванні злочинів. Одним з таких заходів є - запобіжні заходи.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб, а також умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Відповідно до ст.17 Закону України № 3477-ІV «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди при розгляді справ застосовують Конвенцію та практику Суду, як джерело права, а статтею 18 цього Закону встановлено порядок посилання на Конвенцію та практику Суду.

ЄСПЛ стверджує, що вимога законності не може бути задоволена лише шляхом дотримання національного законодавства, яке само по собі повинно відповідати Конвенції (рішення ЄСПЛ у справі «Плесо проти Угорщини»), тому позбавлення волі може бути цілком законним з точки зору внутрішнього права, однак, бути свавільним, виходячи зі змісту Конвенції, порушуючи тим самим її положення (рішення ЄСПЛ у справі «А. та інші проти Об`єднаного Королівства»).

З наведеного витікає, що рішення суду про продовження строку дії до особи запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою буде обґрунтованим не лише, якщо воно відповідає внутрішньому законодавству, але й постановлене з урахуванням положень Конвенції та рішень ЄСПЛ.

Так, у справі «Маккей проти Об`єднаного Королівства» ЄСПЛ зазначив, що основна мета статті 5 Конвенції полягає у запобіганні свавільного або безпідставного позбавлення волі особи.

Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі «Клішин проти України», наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами.

Мотивуючи своє рішення про задоволення клопотання слідчого та необхідність продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів, слідчий суддя в ухвалі зазначив, що продовжують існувати ризики, передбачені п.п.1,5 ч.1 ст.177 КПК, а саме можливість підозрюваного ОСОБА_7 переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється, про наявність яких свідчить тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, а також зайняття підозрюваним збутом наркотичних засобів на території міста Самар на постійній основі.

З такими висновками слідчого судді погоджується й суд апеляційної інстанції.

26.03.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесені відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених чч.3 ст. 307 КК та розпочато досудове розслідування кримінального провадження за №0000303.

17 грудня 2024 ОСОБА_7 було затримано в порядку ст.208 КПК та 18.12.2024 дня йому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК.

18.12.2024 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська стосовно ОСОБА_7 було застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 лютого 2025 року, та альтернативою внесення застави у розмірі 908 400,00 грн.

12.02.2025 ухвалою слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська строк досудового розслідування у даному кримінальному провадженні продовжено на шість місяців, тобто до 17 червня 2025 року включно.

Таким чином, колегія суддів апеляційного суду вважає правильними висновки слідчого судді, який, з дотриманням вимог ст.ст.197,199 КПК, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів, оцінив в сукупності всі обставини, що враховуються при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою та належним чином мотивував своє рішення про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 13 квітня 2025 року включно, та альтернативою внесення застави.

За таких обставин доводи сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ст.177 КПК та недоведеність існування підстав для продовження стосовно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є безпідставними та суперечать матеріалам кримінального провадження.

При цьому, на переконання апеляційного суду, аргументи захисника та її посилання на наявність у підозрюваного ОСОБА_7 міцних соціальних зв`язків, родини та утриманців, постійного місця проживання, позитивної характеристики, як за місцем роботи, так і за місцем мешкання, відсутності судимостей, не можуть бути безумовними підставами для скасування ухвали слідчого судді, оскільки це не спростовує висновку слідчого судді про те, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Разом з тим, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність обґрунтованої підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.307 КК є неспроможними, оскільки при вирішенні питання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя не встановлює обставини обґрунтованості підозри, оскільки ці обставини входять до предмету доказування лише при застосуванні запобіжного заходу, а не під час вирішення питання про його продовження, і предметом доказування у такому випадку є продовження існування встановлених слідчим суддею Індустріального районного суду м. Дніпропетровська при застосуванні запобіжного заходу ризиків.

У той же час, всупереч доводам апеляційної скарги сторони захисту слідчий суддя, вирішуючи питання про визначення розміру застави, як альтернативного запобіжного заходу у цьому кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого ч.3 ст.307 КК, в повній мірі врахував підстави та обставини, передбачені ст.ст.177,178 та ч.5 ст.182 КПК, згідно яких суд вправі визначити розмір застави, достатній для забезпечення виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

Зокрема, приписами п.3 ч.5 ст.182 КПК передбачено, що розмір застави визначається у таких межах: щодо особи, підозрюваної чи обвинуваченої у вчиненні особливо тяжкого злочину, - від вісімдесяти до трьохсот розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Відповідно до ч.4 ст.182 КПК розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

У виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

З огляду на вищенаведене колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про необхідність визначення застави в розмірі 300 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 908 400,00 грн., оскільки вважає такий розмір застави пропорційним щодо особи підозрюваного ОСОБА_7 , враховуючи наявність обґрунтованої підозри, тяжкість інкримінованого злочину, кількість епізодів, які були вчинені останнім в період дії введеного на території країни воєнного стану, його майнового та сімейного стану, а також вважає такий розмір застави достатнім для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_7 покладених на нього обов`язків, та який буде належним запобіжником для встановлених слідчим суддею ризиків, що належним чином забезпечить виконання завдань кримінального провадження.

У свою чергу стороною захисту суду не надано апеляційному суду переконливих доказів необхідності зменшення визначеного слідчим суддею розміру застави для підозрюваного ОСОБА_7 .

Отже, підстав вважати вказаний розмір застави завідомо непомірним для підозрюваного, суд апеляційної інстанції не вбачає, виходячи з практики Європейського суду з прав людини, відповідно до якої, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втратити заставу, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Тому такий розмір застави, на думку колегії суддів, є справедливим, здатним забезпечити високі стандарти охорони загально-суспільних прав та інтересів в даному кримінальному провадженні та не порушує права підозрюваного ОСОБА_7 .

Щодо доводів апеляційної скарги захисника про невідповідність клопотання слідчого про продовження строку тримання під вартою вимогам ст.184 КПК, колегія суддів вважає за необхідне зазначити, що вони не є предметом апеляційного розгляду, а отже судом апеляційної інстанції не перевіряються.

Істотних порушень вимог КПК України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

Підсумовуючи вищенаведене колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_8 є безпідставною та задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року є законною, обґрунтованою, вмотивованою і відповідає вимогам ст.370 КПК, та відсутні підстави для її скасування.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.404, 405, 407 та 418, 419, 422 КПК, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_8 - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 12 лютого 2025 року про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_7 на 60 днів, тобто до 13 квітня 2025 року включно, та альтернативою внесення застави - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції є остаточною та такою, що касаційному оскарженню не підлягає.

СУДДІ :

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4