1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2375/25 1-кс/335/1045/2025
31 березня 2025 року м. Запоріжжя
Орджонікідзевський районний суд м. Запоріжжя у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Запоріжжі заяву ОСОБА_3 про відвід головуючого судді ОСОБА_4 від розгляду скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (справа №335/2375/25, провадження №1-кс/335/886/2025)
В провадженні слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 перебуває скарга ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань (справа №335/2375/25, провадження №1-кс/335/886/2025).
У судовому засіданні 27.03.2025 заявником ОСОБА_3 було заявлено відвід головуючому судді ОСОБА_4 , про що було зазначено у журналі судового засідання під час здійснення фіксації судового процесу.
Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27.03.2025 заява про відвід була розподілена судді ОСОБА_1 .
Заявник ОСОБА_3 у судовому засіданні підтримав заяву про відвід судді та просив її задовольнити. В обґрунтування заяви заявник зазначив, що відвід заявлено з підстав порушення верховенства права, упередженого ставлення судді до заявника та прийняттям суддею неправомірних рішень.
Згідно повідомлення від 28.03.2025 року, суддя Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя ОСОБА_4 , просила здійснювати розгляд заяви за її відсутності.
Дослідивши диск звукозапису судового засідання з розгляду скарги, під час якого ОСОБА_3 було заявлено відвід слідчому судді ОСОБА_4 , суд доходить наступного висновку.
Відповідно до ст. 129 Конституції України, суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права.
Згідно зі ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75-79 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя, присяжний, прокурор, слідчий, захисник, представник, експерт, спеціаліст, перекладач, секретар судового засідання зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.
Перелік підстав, за наявності яких може бути заявлено відвід судді, передбачений ст. 75, 76 КПК України.
Відповідно до ст. 75 КПК України, слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні: якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача; якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, представник персоналу органу пробації, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник; якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження; за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості; у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.
Відповідно до ч. 5 ст. 80 КПК України відвід повинен бути вмотивованим.
Для відводу судді необхідно обґрунтувати наявність обставин, які об`єктивно можуть вказувати на можливу особисту заінтересованість судді в результаті провадження, навести відповідні аргументи, докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Згідно із вимогами ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.
Тобто, довіра до суду є запорукою того, що судове рішення буде сприйняте як законне та справедливе.
Згідно із усталеною практикою Європейського суду з прав людини, наявність безсторонності (неупередженості) має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
Так, Європейським судом з прав людини у п. 66 у рішенні по справі «Мироненко і Мартенко проти України» зазначено, що згідно з усталеною практикою Суду наявність безсторонності має визначатися, для цілей пункту 1 статті 6 Конвенції, за допомогою суб`єктивного та об`єктивного критеріїв.
За суб`єктивним критерієм оцінюється особисте переконання та поведінка конкретного судді, тобто чи виявляв суддя особисту заінтересованість в результаті провадження у даній справі.
Стосовно об`єктивної неупередженості у справі «Фей проти Австрії» Європейський суд з прав людини зауважив, що вона полягає у відсутності будь-яких законних сумнівів втому, що її забезпечено та гарантовано судом, а для перевірки на об`єктивну неупередженість слід визначити, чи є факти, які не залежать від поведінки судді, що можуть бути встановлені та можуть змусити сумніватися у його неупередженості.
У справі «Хаушильд проти Данії» Європейський суд з прав людини зазначив про необхідність доказів фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. Причому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного.
Особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного (рішення Європейського суду з прав людини у справі Веттштайн проти Швейцарії, п.43).
Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви що до цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
Одночасно суд підкреслює, що не можуть бути підставою для відводу суддів заява, яка містить тільки припущення про існування відповідних обставин, не підтверджених належними, достатніми, достовірними і допустимими доказами. Тому відвід має бути вмотивований, тобто в ньому неодмінно мають бути наведені аргументи, а до самої заяви долучені відповідні докази, які підтверджують наявність підстав для відводу.
Крім того, оцінка судових рішень судді на предмет їх законності, оцінка мотивів суду, які покладені в основу таких рішень, форма таких рішень, а так само і поведінка судді при їх ухваленні, не може бути предметом розгляду суду цієї ж інстанції в рамках розгляду заяви про відвід судді.
Процесуальна діяльність судді (у тому числі, процедура розгляду заяв та клопотань) та судові рішення підлягають оскарженню в передбаченому процесуальним законодавством порядку. Наявність у осіб, які приймають участь у справі, заперечень, сумнівів щодо правильності та відповідності процесуальних дій судді протягом розгляду справи чинному законодавству України не можуть бути підставою для відводу судді, і всі ці заперечення можуть бути викладені цими особами в апеляційній скарзі у разі незгоди з прийнятим судовим рішенням у справі.
Таким чином, не погодження з процесуальними діями судді не є підставою для його відводу та не свідчать про упередженість судді у розгляді цієї справи.
Суд зазначає, що суддя повинен виконувати свої професійні обов`язки незалежно, виходячи виключно з фактів, установлених на підставі власної оцінки доказів, розуміння закону, верховенства права, не зважаючи на будь - які зовнішні впливи, стимули, загрози, втручання або публічну критику, а право подавати скарги на дії судді можна віднести до одного із засобів контролю за діяльністю судді під час здійснення ним правосуддя, і в жодному разі можливість скористатися таким правом не є способом усунення певного судді від здійснення посадових обов`язків у конкретній справі за бажанням конкретних осіб і може бути розцінене як намагання здійснити тиск на суд при здійсненні правосуддя.
Оцінюючи в сукупності факти та обставини, встановлені за наслідками розгляду заяви про відвід судді, аналізуючи їх за суб`єктивним та об`єктивним критерієм, суд дійшов висновку, що заявником не доведено належними та достатніми доказами наявність обставин, що викликають обґрунтовані сумніви в неупередженості судді ОСОБА_4 при розгляді скарги ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про вчинення кримінального правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.
Отже, оскільки заявлений відвід не містить належних та підтверджених даних, які б свідчили про наявність таких підстав відводу, що передбачені ст. 75 КПК України, а заява про відвід слідчого судді ґрунтується на суб`єктивних переконаннях заявника, в задоволенні заяви про відвід слід відмовити.
Керуючись ст.ст. 75, 81 КПК України, суд
У задоволенні заяви ОСОБА_3 про відвід слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_4 - відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1