Провадження № 1-в/127/1152/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09 грудня 2024 року місто Вінниця

Вінницький міський суд Вінницької області у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції заяву засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5 ,

засудженого: ОСОБА_3 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вінницького міського суду Вінницької області надійшла заява засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001 без попередньої заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

Вказана заява мотивована тим, що ОСОБА_3 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001 протягом 25 років. Так, відповідно до речення 2 ч. 4.1 рішення Конституційного Суду України № 6 р(ІІ)/2021 від 16.09.2021, заміна невідбутої частини покарання у вигляді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням не має бути передумовою умовно-дострокового звільнення, тому посилаючись на ряд рішень ЄСПЛ, з урахуванням отриманих заохочень від адміністрації установи, позитивної характеристики, ОСОБА_3 просить застосувати до нього умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України без заміни невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням.

У судовому засіданні засуджений ОСОБА_3 заяву підтримав з мотивів, викладених у ній.

Захисник ОСОБА_5 заяву засудженого підтримала та просила суд її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_4 заперечував проти задоволення заяви засудженого ОСОБА_3 , оскільки на виконання рішень ЄСПЛ, Верховною Радою України внесено зміни щодо порядку та умов перегляду призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі та на разі існує 2 способи вирішення порушеного засудженим питання, а саме: заміна призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким покаранням (ст. 82 КК України) та помилування (ст. 87 КК України).

Суд, вислухавши думки учасників судового розгляду та дослідивши особову справу засудженого ОСОБА_3 , приходить до наступного висновку.

Відповідно до ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання.

На даний час засуджений ОСОБА_3 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Вінницького міського суду Вінницької області у Державній установі «Вінницька установа виконання покарань (№ 1)».

З матеріалів особової справи засудженого ОСОБА_3 вбачається, що останній засуджений вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001 за ч. 1 ст. 263 КК України (в редакції 2001 року), ст. 69, п. п. «г», «і», «з» ст. 17-93, п. п. «б», «г», «з», «і» ст. 93, ст. 42 КК України (в редакції 1960 року) до покарання у вигляді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Ухвалою Верховного Суду України від 14.05.2002 вирок Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001 залишено без змін.

Згідно п. 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» № 2 від 26.04.2002 умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може застосовуватись до осіб, які відбувають покарання у виді виправних робіт, обмеження або позбавлення волі на певний строк, а також до військовослужбовців, які засуджені до службових обмежень чи тримання в дисциплінарному батальйоні.

Кримінальним кодексом України, а саме ст. 51 КК України визначено два види покарання у виді позбавлення волі: позбавлення волі на певний строк та довічне позбавлення волі.

Виходячи із вищезазначених положень, можливість умовно-дострокового звільнення від відбування покарання передбачене ст. 81 КК України може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження волі або позбавлення волі на певний строк.

Разом з тим, рішенням Конституційного Суду України № 6-р(ІІ)/2021 від 16.09.2021, на яке посилається засуджений ОСОБА_3 , визнано такими, що не відповідають Конституції України (є неконституційними), ч. 1 ст. 81, ч. 1 ст. 82 КК України в тім, що вони унеможливлюють їх застосування до осіб, яких засуджено до відбування покарання у вигляді довічного позбавлення волі.

При цьому, зобов`язано Верховну Раду України невідкладно привести нормативне регулювання, установлене ст. ст. 81, 82 КК України, у відповідність до Конституції України та цього Рішення.

Так, на момент розгляду вказаної заяви, на виконання рішення Конституційного Суду України від 16.09.2021 № 6-р(ІІ)2021 законодавчим органом внесено зміни до законодавства щодо порядку та умов перегляду призначеного покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. ч. 1, 5 ст. 82 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18.10.2022, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Відповідно до п. 3 ч. 3 ст. 81 КК України із змінами, внесеними згідно із Законом України № 2690-ІХ від 18.10.2022, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, у разі заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавленням волі на певний строк, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

З наведених норм вбачається, що на даний час засуджені, які відбувають покарання у виді довічного позбавлення волі, мають право на заміну невідбутої частини покарання на покарання у виді позбавлення волі на певний строк та в подальшому на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Як вбачається з матеріалів заяви, засуджений ОСОБА_3 відбув більше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання, а тому має право на розгляд щодо нього судом питання про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким покаранням у порядку, визначеному ст. 82 КК України.

Проте, питання заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк щодо ОСОБА_3 не вирішувалося.

Відповідно до визначеного законодавством порядку, без вирішення питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі, неможливе застосування умовно-дострокового звільнення до засудженого, який відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі.

Зрештою, можливість умовно-дострокового звільнення засудженого ОСОБА_3 після звернення до суду із клопотанням про заміну йому невідбутої частини покарання більш м`яким у повній мірі відповідає вимогам Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод і прецедентній практиці Європейського суду з прав людини.

У зв`язку з наведеним, суд приходить до висновку, що заява засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001 є передчасною, тому в її задоволенні слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 370, 371, 372, 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви засудженого ОСОБА_3 про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання, на підставі ст. 81 КК України за вироком Апеляційного суду Дніпропетровської області від 22.11.2001 відмовити.

Ухвала суду може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: