В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.02.2025 м.Львів

Галицький районний суд м.Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши кримінальне провадженняза №0000756 від 08.06.2022 від 08.06.2022 року про обвинувачення:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженцям. Київ, громадянина України, зареєстрованого тапроживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого, востаннє вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України,

В С Т А Н О В И В:

З обвинувального акту вбачається, що 08 червня 2022 року, приблизно 13 год 40 хв. ОСОБА_5 , перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , діючи умисно, на грунті раптово виниклих неприязних відносин, під час конфлікту, маючи намір заподіяти смерть іншій людині, усвідомлюючи наслідки своїх дій, наніс ОСОБА_6 один удар ножем в життєво-важливий орган шию, після чого виконавши усі дії, які вважав необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, залишив місце події.

Таким чином, органом досудового розслідування ОСОБА_5 обвинувачується у закінченому замаху на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство), тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.

Відповідно до ст.ст. 84-85 КПК України, доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставини, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Так, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України не визнав та пояснив, що ввечері 07.06.2022 р., прийшов в гості до ОСОБА_7 , яка проживала за адресою АДРЕСА_3 , з якою перебував у стосунках та цього ж вечора між ними виникла сварка на побутовому рівні через ревнощі. Наступного дня, 08.06.2022 р., перебуваючи в коридорі вказаної квартири, під час з`ясування особистих стосунків з ОСОБА_7 до такої зайшла потерпіла ОСОБА_6 , тримаючи в руках ніж та одразу попрямувала до нього, погрожуючи таким. Намагаючись вирвати ніж, він викрутив руки потерпілій, відштовхнув її, внаслідок чого ніж впав на підлогу, після чого він його підняв, поклав у свою сумку та вийшов з квартири. Зазначив, що у нього не було будь-якого умислу на заподіяння смерті ОСОБА_6 , він не бачив чи вона була поранена, припускає, що це могло статись під час сутички, зазначив, що захищався від нападу останньої, відтак діяв в стані необхідної оборони.

Під час судового слідства, судом, в порядку ч. 11 ст. 615 КПК України, досліджено покази потерпілої ОСОБА_6 , а також свідка ОСОБА_7 .

Згідно додатку до додаткового допиту потерпілої від 08.06.2022 р., потерпіла ОСОБА_6 пояснила, що 08.06.2022 р., в першій половині дня до неї зателефонувала ОСОБА_7 та повідомила, що до місця їх помешкання, що знаходиться за адресою АДРЕСА_3 , прийшов ОСОБА_5 , вчинив конфлікт через ревнощі та просила її приїхати на допомогу, оскільки самостійно впоратися не може. Прибувши до вказаної квартири, намагаючись припинити конфлікт, наполягала на тому, щоб ОСОБА_5 вийшов, однак такий категорично відмовився, після чого витягнув чорний складний ніж з зображенням тварини та приставив його до її горла з погрозами зарізати. З метою самозахисту, вибила ніж з рук обвинуваченого, такий впав на підлогу, ОСОБА_5 його підняв та правою рукою наніс ним удар в область її шиї, після чого покинув квартиру.

Свідок ОСОБА_7 , згідно додатку до протоколу допиту свідка від 08.06.2022 р. пояснила, що проживає разом з потерпілою ОСОБА_6 в квартирі АДРЕСА_4 . 08.06.2022 р., приблизно о 13 год. 00 хв., ОСОБА_5 прибув до вказаної квартири, щоб налагодити їх особисті стосунки, після чого між ними виник конфлікт через ревнощі. Оскільки останній не хотів самостійно покидати квартиру, вона зателефонувала до своєї подруги ОСОБА_6 , звернувшись до неї з проханням допомогти та попросила приїхати. Після приїзду ОСОБА_6 , між нею та ОСОБА_5 виникла сварка, вони почали шарпатись та остання намагалася фізично відтіснити його до вхідних дверей, звідки з`явився ніж не пригадує, однак зазначає, що після конфлікту ОСОБА_5 підняв такий з підлоги, відштовхнув ОСОБА_6 та вибіг з квартири.

Крім того, під час судового слідства судом досліджено надані стороною обвинувачення письмові докази, зокрема:

- рапорт інспектора В1 Р1 Б2 УПП у Львівській області ДПП ОСОБА_8 від 08.06.2022 р., з якого вбачається, що під час патрулювання ним було отримано орієнтування в радіоефір про те, що приблизно о 13 год. 45 хв. чоловік наніс ножове поранення в шию своїй подрузі, після чого попрямував по вул. Вітовського. Через декілька хвилин, на вул. Нечуя-Левицького, 7 вказану особу було помічено та затримано, при собі в нього був наявний ніж. Опору затриманий не чинив, своєї причетності до конфлікту з жінкою на ім`я ОСОБА_9 не приховував та не заперечував. Затриманим є ОСОБА_5 ; - протокол прийняття заяви про вчинення кримінального правопорушення від 08.06.2022 р., з якого вбачається, що ОСОБА_6 просить прийняти міри до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який 08.06.2022 р., приблизно о 10 год. 40 хв., наніс їй удар ножем в область шиї, після чого втік з місця події;

- протокол огляду місця події від 08.06.2022 р., з якого вбачається, що в ході проведення огляду квартири АДРЕСА_5 , встановлено наявність речовини бурого кольору на підлозі у коридорі, підлозі входу у кімнату № 1, простирадлі, яке знаходилось на ліжку, розташованому праворуч від входу у кімнату № 1, підлозі входу на балкон; підозі балкону; пральній машинці, яка знаходиться перед входом у ванну кімнату;

- висновок експерта № 739/2022-ім від 28.07.2022 р., складений за результатами проведення судово-імунологічної експертизи, з якого вбачається, що в слідах на фрагменті вушної палички зі змивом з поверхні підлоги кімнати № 1, вилученої у квартирі АДРЕСА_4 , виявлена кров людини, що може походити від гр. ОСОБА_6 ;

- протокол затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від 08.06.2022 р., з якого вбачається, що у затриманого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучено складний ніж чорного кольору з пластиковою рукояткою;

- протокол проведення слідчого експерименту від 08.06.2022 р., в ході якого потерпіла ОСОБА_10 пояснила, що громадянин на ім`я ОСОБА_11 прийшов до її подруги на ім`я ОСОБА_12 , за їх спільним місцем проживання та вчинив конфлікт. Оскільки вказаний громадянин відмовлявся залишити квартиру, поїхала туди та прибувши на місце, між нею та ОСОБА_11 виникла словесна перепалка, під час якої останній дістав ніж та почав ним погрожувати. В подальшому між ними виникла сутичка, в ході якої потерпілій вдалось вибити ніж, однак скориставшись тим, що вона відвернулась, ОСОБА_11 наніс один удар правою рукою, в якій тримав ніж, в область її шиї;

- протокол проведення слідчого експерименту від 08.06.2022 р., в ході якого свідок ОСОБА_7 пояснила, що під час конфлікту, який виник між нею та ОСОБА_11 у квартирі, де вони спільно проживали з ОСОБА_6 , вона зателефонувала до останньої та попросила її допомогти такий припинити. Прибувши до квартири, ОСОБА_6 почала вимагати щоб ОСОБА_11 покинув таку, на що останній категорично відмовився та між ними виникла сутичка. Під час сутички, вона відійшла, щоб зателефонувати в поліцію, однак після цього до кімнати зайшла ОСОБА_6 та повідомила, що ОСОБА_11 порізав їй горло. Також коли свідок вийшла в коридор, то помітила як ОСОБА_11 підняв з землі ніж, після чого залишив квартиру.

- висновок експерта № 579 від 21.07.2022 р., складений за результатами проведення судово-медичної експертизи, з якого вбачається, що у потерпілої ОСОБА_6 на час проведення судово-медичної експертизи виявлено рубець в підщелеповій ділянці справа, який є слідом загоєної рани. Рана утворилась від дії гострого предмета, могла виникнути 08.06.2022 р., можливо від леза клинка ножа, відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я і не мала ознак небезпеки для життя та здоров`я в момент спричинення;

- висновок експерта № 879 від 02.09.2022 р., складений за результатами проведення додаткової судово-медичної експертизи з якого вбачається, що механізм виникнення колото-різаної рани у громадянки ОСОБА_6 відповідає показам, наданим нею у ході проведення слідчого експерименту 08 червня 2022 року.

Аналізуючи досліджені під час судового розгляду докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», правових позицій Верховного Суду, які є обов`язковими для застосування судами нижчого рівня, закінчений замах на умисне вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, а також якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, в даному випадку для умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, до кінця, але це кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежалі від її волі.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_5 кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України, як закінчений замах на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині (вбивство).

Однак, такі висновки органу досудового розслідування, на думку суду є не обґрунтованими та такими, що спростовуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

До такого висновку суд прийшов з наступних підстав.

Як зазначено органом досудового розслідування в обвинувальному акті, своїми умисними діями ОСОБА_5 вчинив закінчений замах на вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, не доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, оскільки останній виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця.

Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 07 лютого 2003 року «Про судову практику в справах про злочини проти життя та здоров`я особи», правових позицій Верховного Суду, які є обов`язковими для застосування судами нижчого рівня, закінчений замах на умисне вбивство може бути вчинено лише з прямим умислом, тобто якщо особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, а також якщо особа виконала усі дії, які вважала необхідними для доведення кримінального правопорушення до кінця, в даному випадку для умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, до кінця, але це кримінальне правопорушення не було закінчено з причин, які не залежалі від її волі.

Суд вважає, що висновки досудового розслідування про те, що ОСОБА_5 діяв з прямим умислом, направленим на заподіяння смерті ОСОБА_6 і що цей злочин не був доведений до кінця з причин, що не залежали від його волі, не є обґрунтованими та є такими, що спростовуються доказами, дослідженими під час судового розгляду.

Так, як встановлено в судовому засіданні і підтвердилось дослідженими показами потерпілої та свідка, 08 червня 2022 року, приблизно 13 год 40 хв. у приміщенні квартири АДРЕСА_4 , під час конфлікту були присутні обвинувачений, потерпіла та свідок. Як наносились тілесні ушкодження обвинуваченим потерпілій - свідок не бачила. Після нанесення тілесного ушкодження обвинуваченим потерпілій, остання повідомила свідка ОСОБА_7 про те, що обвинувачений ножем порізав їй горло. Свідок, перебуваючи в коридорі бачила тільки, як обвинувачений підняв ножа, сховав його та вийшов з квартири у невідомому напрямку.

Виходячи із встановлених судом обставин, на час проведення судової-медичної експертизи, згідно з висновком експертизи № 579 від 21.07.2022, рана утворилась від дії гострого предмета, могла виникнути 08 червня 2022 року, можливо від леза клинка ножа, відноситься до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я і не мала ознак небезпеки для життя та здоров`я в момент спричинення.

Відтак, неможливо зробити висновок про те, що ОСОБА_5 діяв з прямим умислом саме на умисне протиправне заподіяння смерті потерпілому, а тому його дії не можуть бути розцінені як нанесення удару ножем в життєво важливі органи, оскільки такі не потягли за собою небезпеки для життя потерпілої в момент заподіяння.

Таким чином встановлені обставини дають зробити висновок що характер, інтенсивність та локалізація нанесеному потерпілій ножем, поранення, яке не становило небезпеку для життя в момент заподіяння, не дають достатніх підстав вважати, що обвинувачений ОСОБА_5 діяв з прямим умислом на умисне вбивство, оскільки ніж, яким обвинувачений спричинив потерпілій колото-різане поранення, міг бути використаний як з метою умисного вбивства, так і з метою умисного спричинення тілесних ушкоджень.

Крім того, враховуючи наведені обставини, які були встановлені судом на підставі досліджених та наведених вище доказів, при наявності у обвинуваченого прямого умислу на умисне вбивство потерпілої, йому нічого не заважало довести свої дії до кінця, оскільки вони з потерпілою знаходились в коридорі і у нього було достатньо часу і можливостей нанести потерпілій таку кількість ударів, або з такою точністю і силою ударів ножем у життєво важливі органи, які б у будь-якому випадку потягли за собою настання смерті незалежно від можливості надання ОСОБА_6 медичної допомоги.

Зважаючи на викладене суд приходить до висновку, що досліджені в судовому засіданні докази, які не викликають у суду сумніву, оскільки вони є належними, бо стосуються обставин, що мають значення для кримінального провадження і є допустимими, отримані у законному порядку, а також є достовірними, оскільки узгоджуються між собою і такими підтверджується, що ОСОБА_5 приблизно о 13 год. 40 хв. 08.06.2022, перебуваючи у приміщенні квартири АДРЕСА_2 , завдав потерпілій ОСОБА_6 легке тілесне ушкодження з короткочасним розладом здоров`я, що не мало ознак небезпеки для життя та здоров`я в момент спричинення.

При досліджені під час судового розгляду доказів в їх сукупності та змісту висунутого обвинувачення, за результатами судового розгляду, керуючись вимогами ст. 337 КПК України, з метою ухвалення справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод, суд прийшов до висновку про необхідність вийти за межі висунутого ОСОБА_5 обвинувачення, зазначеного в обвинувальному акті та перекваліфікувати його дії з ч. 2 ст. 15 ч.1 ст. 115 КК України із закінченого замаху на умисне вбивство на ч.2 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я., оскільки це не погіршує становище обвинуваченого, а навпаки.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого ОСОБА_5 у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в легкому тілесному ушкодженні потерпілій ОСОБА_6 , тобто умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, необхідно кваліфікувати за ч.2 ст.125 КК України.

Відповідно до ч.1 ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення відноситься до категорії кримінальних проступків.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст.66 КК України, судом не встановлено.

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , згідно зі ст.67 КК України, судом не встановлено.

Відповідно до загальних засад призначення покарання, визначених у ст. 65 Кримінального кодексу України, суд призначає покарання у межах, встановлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

В той же час суд зазначає, що згідно зі ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами. Для досягнення законодавчо визначеної мети покарання суди мають керуватися принципами призначення покарання, до яких належить, у тому числі, принцип індивідуалізації та принцип справедливості покарання. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання повинні відповідати один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" при розгляді справ застосовується як джерело права, зокрема у справі "Скоппола проти Італії" від 17 вересня 2009 року, де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

З врахуванням таких вимог закону, при призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує вимоги ст. ст. 50, 65 КК України щодо загальних засад призначення покарання, характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, є кримінальним проступком, особливості й обставини його вчинення: форму вини, мотив і мету, спосіб, стадію вчинення, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали; особу обвинуваченого, який раніше судимий та відбуває покарання, його відношення до вчиненого, та вважає за необхідне призначити йому покарання у межах санкції ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі.

Суд вважає, що виходячи із принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, у відповідності з вимогами ч. 2 ст. 65 КК України, саме така міра покарання є необхідною та достатньою для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень та не становитиме особистий надмірний тягар для особи. Обмежень для призначення даного виду покарання - судом не встановлено.

Суд вважає, що дане покарання є справедливим, необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого, попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Крім того, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 був засуджений 30 травня 2023 року Бориспільським міськрайонним судом Київської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на даний час ще відбуває покарання.

Таким чином, при визначенні покарання суд враховує те, що обвинувачений ОСОБА_5 не відбув повністю покарання, призначене йому вироком Бориспільським міськрайонним судом Київської області від 30.05.2023 за ч.4ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять)років. Початок строку відбування покарання 24 лютого 2023 року.

За загальними правилами ч. 6 ст. 368 КПК України обираючи і застосовуючи норму закону України про кримінальну відповідальність до суспільно небезпечних діянь при ухваленні вироку, суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду.

Згідно правового висновку Об`єднаної палати ККС ВС у постанові від 01 червня 2020 року у справі № 766/39/17 пр. №51-8867км18, при визначенні того, які з правил призначення остаточного покарання (за сукупністю злочинів чи за сукупністю вироків) підлягають застосуванню за наявності іншого обвинувального вироку (вироків) щодо цієї ж особи, слід керуватися саме часом постановлення попереднього вироку, а не часом набрання ним законної сили:

а) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні, було вчинено до постановлення попереднього вироку, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ч. 4 ст. 70 КК (за сукупністю злочинів);

б) якщо злочин (злочини), за який (які) засуджено особу в цьому кримінальному провадженні було вчинено після постановлення попереднього вироку, але до повного відбуття покарання, то остаточне покарання призначається за правилами, передбаченими ст. 71 КК (за сукупністю вироків).

Відповідно до ч.4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Таким чином, приєднання невідбутої частини покарання, призначеного за попереднім вироком, є обов`язком суду, який призначає остаточне покарання за сукупністю злочинів.

Відповідно до п.п.«б» п. 1 ч. 1 ст. 72 КК України, одному дню позбавлення волі відповідає два дні обмеження волі.

Відповідно до листа Державної установи «Львівська установа виконання покарань (№19)» від 29.01.2025 № 9/611, строк відбутого покарання ОСОБА_5 , станом на 13.02.2025 за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2023 становить 01 рік 11 місяців 19 днів.

Відтак, в строк призначеного покарання слід зарахувати частково відбуте ОСОБА_5 покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2023, яке становить 1 рік 11 місяців та 19 днів.

Відповідно до ч. 5 ст. 72 КПК України, попереднє ув`язнення зараховується судом у строк покарання у разі засудження до позбавлення волі день за день або за правилами, передбаченими у частині першій цієї статті.

Строк попереднього ув`язнення ОСОБА_5 слід рахувати з моменту затримання, а саме з 08.06.2022.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова від 10.06.2022 у справі № 463/4207/22, обрано ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів.

Ухвалою Личаківського районного суду м. Львова у справі № 463/4207/22 від 04.08.2022 продовжено застосування щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 09 вересня 2022 року.

Відтак, в строк призначеного покарання слід зарахувати попереднє ув`язнення ОСОБА_5 за період 08.06.2022 по 08.09.2022 року, що становить 93 дні.

Згідно з ч. 7 ст. 72 КПК України, домашній арешт зараховується судом у строк покарання за правилами, передбаченими в частині першій цієї статті, виходячи з такого їх співвідношення - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі.

Ухвалою Галицького районного суду м. Львова від 08.09.2022 у справі № 461/4628/22, застосовано щодо ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, строк дії ухвали становить два місяці, тобто до 08.11.2022 року включно.

Відтак, в строк призначеного покарання слід зарахувати застосування цілодобового домашнього арешту у співвідношенні - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, що становить 20 днів.

Відповідно до ст. 73 КК України, строки покарання обчислюються відповідно в роках, місяцях та годинах. При заміні або складанні покарань, а також у разі зарахування попереднього ув`язнення допускається обчислення строків покарання у днях.

Витрат на проведення експертиз у кримінальному провадженні немає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись ч. 2 ст. 125 КК України, ст. ст. 100, 368-371, 373-374, 376, 394-395, 615 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В:

ОСОБА_5 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України і призначити йому покарання у вигляді 2 (двох) років обмеження волі.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України, шляхом повного складання покарань, а саме покарання призначеного за цим вироком, яке із застосуванням ч. 1 ст.72 КК України становить 1 рік позбавлення волі, з покаранням у виді 5 років позбавлення волі, призначеним вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2023, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 6 (шести) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахувати з 24 лютого 2023 року.

На підставі ч.4 ст.70 КК України в строк призначеного покарання зарахувати ОСОБА_5 частково відбуте покарання за вироком Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 30.05.2023, яке становить 1 рік 11 місяців та 19 днів.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання зарахувати ОСОБА_5 попереднє ув`язнення за період 08.06.2022 по 08.09.2022 року, що становить 93 дні.

На підставі ч. 7 ст. 72 КК України в строк призначеного покарання зарахувати ОСОБА_5 застосування цілодобового домашнього арешту з 08.09.2022 по 08.11.2022 у співвідношенні - три дні цілодобового домашнього арешту відповідають одному дню позбавлення волі, що становить 20 днів.

Арешт, накладений ухвалами слідчого судді Личаківського районного суду м. Львова від 16.06.2022 на: змив слідів РБК з поверхні підлоги кімнати №1 (об`єкт дослідження №2, який паковано у паперовий конверт білого кольору), станок для гоління марки «BIG» ( об`єкт дослідження №10 упаковано у паперовий конверт білого кольору), недопалки у кількості 5 штук (об`єкт дослідження №7 упаковано у паперовий конверт білого кольору), змив слідів РБК з поверхні підлоги коридору ( об`єкт дослідження №1 упаковано у паперовий конверт білого кольору), змив слідів РБК з поверхні пральної машини (об`єкт дослідження №9 упаковано у паперовий конверт білого кольору), змив слідів РБК з поверхні підлоги кімнати №1 біля балкону (об`єкт дослідження №5 упаковано у паперовий конверт білого кольору), змив слідів РБК з підлоги балкону (об`єкт дослідження №6 упаковано у паперовий конверт білого кольору), вирізка з простині з слідами РБК у кімнаті №1 (об`єкт дослідження №3 упаковано у паперовий конверт білого кольору), шорти білого кольору (об`єкт дослідження №4, поміщено у картонну коробку), скляна пляшка зеленого кольору (об`єкт дослідження №8 поміщено в картонну коробку), 3 ПЛС зі слідами рук та 3 ПЛС зі слідами рук із зовнішньої сторони скла дверей, що ведуть на балкон, складний ніж чорного кольору з пластмасовою рукояткою, на лезі якого є графічне зображення у вигляді голови вовка та який закріплено на картон та упаковано у паперовий конверт, сумку через плече чорного кольору, яку упаковано у спец пакет №SUD3013204, одяг у який був одягнутий затриманий, а саме футболка білого кольору з надписом «Brooklyn», на поверхнях якої є сліди речовини бурого кольору, схожої на кров (РБК), шорти чорного кольору з емблемою «Adidas», пара кросівок сірого кольору з емблемою «asics», пара шкарпеток білого кольору з емблемою «Adidas» - скасувати.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-змив слідів РБК з поверхні підлоги кімнати №1( об`єкт дослідження №2, який паковано у паперовий конверт білого кольору), станок для гоління марки «BIG» ( об`єкт дослідження №10 упаковано у паперовий конверт білого кольору), недопалки у кількості 5 штук (об`єкт дослідження №7 упаковано у паперовий конверт білого кольору), змив слідів РБК з поверхні підлоги коридору ( об`єкт дослідження №1 упаковано у паперовий конверт білого кольору), змив слідів РБК з поверхні пральної машини (об`єкт дослідження №9 упаковано у паперовий конверт білого кольору), змив слідів РБК з поверхні підлоги кімнати №1 біля балкону (об`єкт дослідження №5 упаковано у паперовий конверт білого кольору), змив слідів РБК з підлоги балкону (об`єкт дослідження №6 упаковано у паперовий конверт білого кольору), вирізка з простині з слідами РБК у кімнаті №1 (об`єкт дослідження №3 упаковано у паперовий конверт білого кольору), шорти білого кольору (об`єкт дослідження №4, поміщено у картонну коробку), скляна пляшка зеленого кольору (об`єкт дослідження №8 поміщено в картонну коробку), 3 ПЛС зі слідами рук та 3 ПЛС зі слідами рук із зовнішньої сторони скла дверей, що ведуть на балкон, складний ніж чорного кольору з пластмасовою рукояткою, на лезі якого є графічне зображення у вигляді голови вовка та який закріплено на картон та упаковано у паперовий конверт -знищити.

-сумку через плече чорного кольору, яку упаковано у спец пакет №SUD3013204, одяг у який був одягнутий затриманий, а саме футболка білого кольору з надписом «Brooklyn», на поверхнях якої є сліди речовини бурого кольору, схожої на кров (РБК), шорти чорного кольору з емблемою «Adidas», пара кросівок сірого кольору з емблемою «asics», пара шкарпеток білого кольору з емблемою «Adidas» - повернути ОСОБА_5 за належністю.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Львівського апеляційного суду через Галицький районний суд міста Львова усіма учасниками процесу протягом 30 днів з моменту його оголошення.

Суддя ОСОБА_1