Справа № 570/1528/25
Номер провадження 1-кс/570/183/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 квітня 2025 року

Рівненський районний суд Рівненської області

в особі слідчого судді ОСОБА_1 ,

з участю дізнавача ОСОБА_2 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_3 ,

розглянувши в залі суду в приміщенні Рівненського районного суду Рівненської області (м.Рівне вул.С.Петлюри,10) клопотання дізнавача СД ВП № 1 Рівненського районного управління поліції ГУ НП в Рівненській області ОСОБА_4 , погоджене з прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_5 по кримінальному провадженню №0000068, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01 квітня 2025 року за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України,

про тимчасовий доступ до речей і документів,

у с т а н о в и в:

з метою встановлення обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, дізнавач у клопотанні від 03 квітня 2025 року просить надати дозвіл йому та прокурору на тимчасовий доступ до речей і документів, з можливістю їх вилучення (здійснити виїмку), що знаходяться в матеріалах кримінального провадження №0000042 від 17.06.2024, яке перебуває на досудовому розслідуванні у слідчого ІНФОРМАЦІЯ_1 ОСОБА_6 /вул.Петра Могили, 41, м.Рівне/.

Згідно з клопотанням, 01 квітня 2025 року на підставі ухвали слідчого судді Рівненського районного суду Рівненської області у кримінальному провадженні №0000042 від 17.06.2024, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1,2 ст.182 КК України проведений обшук по АДРЕСА_1 , де фактично проживає ОСОБА_7 . Під час обшуку виявлені п`ять пакетиків з полімерного матеріалу із залишками кристалічної речовини білого кольору, зовні схожої на наркотичну, та трубку із нашаруванням даної речовини.

За вказаним фактом 01 квітня 2025 року внесені відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000068, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.309 КК України.

Ні слідчий, в провадженні якого перебуває справа, ні процесуальні прокурори до суду не з`явилися.

Відповідно до ч.4 ст.163 КПК України неприбуття за судовим викликом особи, у володінні якої знаходяться речі і документи, без поважних причин або неповідомлення нею про причини неприбуття не є перешкодою для розгляду клопотання.

Дізнавач ОСОБА_8 в суді клопотання підтримав повністю і по аналогічних мотивах, стверджує, що відомості, що містяться в цих речах і документах, дадуть можливість використати їх як доказ. Вилучення даних документів та речей є єдиним способом продовження досудового розслідування з метою встановлення всіх обставин події, оскільки неможливо іншими способами довести обставини, які передбачається довести за допомогою цих речей і документів.

По суті справи показав, що під час проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні за ч.1, 2 ст.182 КК України проведений обшук в житлі особи, під час якого слідчий виявив та вилучив, ймовірно, наркотичні засоби. Так як незаконне зберігання наркотичних засобів не охоплюється диспозицією ст.182 КК України, слідчий зобов`язаний внести до ЄРДР відомості про нове кримінальне провадження за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.309 КК України. Проблема полягає в тому, що обшук проведений у кримінальному провадженні щодо ст.182 КК України, а тому вилучені наркотичні засоби повинні знаходитись саме в цьому кримінальному провадженні, а тому їх необхідно «передати» у провадження по ст.309 КК України, яке було розпочате після проведення обшуку. Однак чинне кримінальне процесуальне законодавство не визначає такий порядок, що фактично унеможливлює досудове розслідування .

Заслухавши його пояснення, дослідивши надані матеріали кримінального провадження, вважаючи їх достатніми для винесення рішення, слідчий суддя прийшов до таких висновків.

Згідно змісту ч.1 ст.98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які, зокрема, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до положень ст.131 КПК України тимчасовий доступ до документів є одним із заходів забезпечення кримінального провадження і полягає у наданні стороні кримінального провадження особою, у володінні якої знаходяться такі документи, можливості ознайомитися з ними, зробити їх копії та, у разі прийняття відповідно рішення слідчим суддею, вилучити їх (здійснити їх виїмку). Застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з ч.4 ст.132 КПК України для оцінки потреб досудового розслідування слідчий суддя або суд зобов`язаний врахувати можливість без застосування заходу забезпечення кримінального провадження отримати речі і документи, які можуть бути використані під час судового розгляду для встановлення обставин у кримінальному провадженні. У цьому контексті потрібно враховувати, що речі та документи могли би бути отримані шляхом проведення слідчих дій, тобто без застосування заходів забезпечення кримінального провадження. Крім того, відповідно до ч.1 ст.223 КПК України саме слідчі (розшукові) дії є діями, спрямованими на отримання (збирання) доказів або перевірку вже отриманих доказів у конкретному кримінальному провадженні.

Відповідно до п.7 ч.1 ст.162 КПК України така інформація відноситься до охоронюваної законом таємниці, яка міститься в документах, що покладає на сторону кримінального провадження, крім обставин, передбачених ч.5 цієї статті, довести можливість використання як доказів відомостей, що містяться в цих документах, та неможливість іншими способами довести обставини, які передбачається довести за їх допомогою. Застосування таких заходів не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Згідно з п.п.1, 2 ч.5 ст.163 КПК України слідчий суддя постановляє ухвалу про надання тимчасового доступу до документів, якщо сторона кримінального провадження у своєму клопотанні доведе наявність достатніх підстав вважати, що ці речі або документи перебувають або можуть перебувати у володінні відповідної фізичної або юридичної особи; самі по собі або в сукупності з іншими речами і документами кримінального провадження, у зв`язку з яким подається клопотання, мають суттєве значення для встановлення важливих обставин у ньому.

Разом з тим, у клопотанні не зазначено, чи вилучені згідно з ч.7 ст.236 КПК України вказані предмети не визнавалися речовими доказами та на них не накладався арешт, чи не несуть доказового значення в кримінальному провадженні.

Порядок передачі матеріалів досудового розслідування має бути врегульований саме КПК України, адже даним кодексом визначаються правила та порядок оцінки допустимості доказів, що стане предметом аналізу під час судового розгляду. Будь-які підзаконні нормативно-правові акти, в яких буде описана процедура передачі матеріалів досудового розслідування між різними кримінальними провадженнями, фактично буде розширювати положення чинного кримінального процесуального законодавства, що потенційно загрожує колізійністю між КПК України та таким нормативним актом. У зв`язку з цим є лише декілька способів передачі матеріалів досудового розслідування, які можна сформулювати лише на підставі аналізу положень чинного КПК України.

Передача матеріалів досудового розслідування між різними кримінальними провадженням з використанням ст.93 КПК України приносить більше шкоди, ніж користі, бо в подальшому довести допустимість доказів, отриманих у такий спосіб, буде дуже проблематично.

Однак і тимчасовий доступ інколи не вирішує всіх процесуальних проблем. Такий спосіб передачі матеріалів досудового розслідування є досить популярним, адже у ньому можна виділити одразу декілька сильних сторін. По-перше, «санкціонування» нових матеріалів досудового розслідування відбувається через слідчого суддю, що одразу підвищує гарантії забезпечення законності в процесі реалізації відповідної процедури. По-друге, в чинному кримінальному процесуальному законодавстві саме ця процедура найбільше відповідає меті, що стоїть перед стороною обвинувачення здійснити доступ до матеріалів іншого кримінального провадження з можливим їх долученням до матеріалів досудового розслідування (тобто з можливістю виїмки). По-третє, ухвала слідчого судді про тимчасовий доступ до речей і документів є обов`язковою для виконання, а тому процесуальний керівник у іншому кримінальному провадженні не має можливості відмовити у такому доступі. Проте необхідно наголосити, що така процедура є найскладнішою в її реалізації і далеко не завжди такий ступінь втручання відповідає вимогам конкретного досудового розслідування.

При більш детальному аналізі відповідних положень КПК України можна встановити ще один спосіб передачі матеріалів досудового розслідування між різними кримінальними провадженням, а саме через ст.217 КПК України, відповідно до ч.3 якої у разі необхідності матеріали досудового розслідування щодо одного або кількох кримінальних правопорушень можуть бути виділені в окреме провадження, якщо одна особа підозрюється у вчиненні кількох кримінальних правопорушень або дві чи більше особи підозрюються у вчиненні одного чи більше кримінальних правопорушень. Дане положення, як правило, тлумачать таким чином, що у випадках, передбачених КПК України, з одного кримінального провадження можуть виділити два чи навіть більше з передачею відповідних матеріалів. Діяти у зазначений спосіб надає можливість формулювання правових норм, передбачених ст.217 КПК України.

Необхідно звернути увагу, що законодавець не наполягає на створенні нового кримінального провадження після винесення постанови про виділення матеріалів кримінального провадження, адже законодавцем використовується формулювання «окреме», а не «нове». Крім того, ст.217 КПК України вказує не про виділення провадження, а про виділення матеріалів досудового розслідування, таким чином дозволяючи передавати матеріали між різними кримінальними провадженнями.

Тобто в ст.217 КПК України законодавець фактично дозволив передачу матеріалів досудового розслідування кримінального провадження через застосування процедури виділення таких матеріалів. Проте в даному випадку необхідно наголосити, що така процедура може бути застосована лише відносно тих кримінальних проваджень, які перебувають в провадженні одного і того самого прокурора, адже він у таких спосіб не може вирішувати долю доказів у інших кримінальних провадження.

Разом з тим, при використанні саме зазначеного способу передачі матеріалів досудового розслідування необхідно приймати до уваги, що виділити можна матеріали лише щодо того правопорушення, яке розслідується у кримінальному провадженні. При цьому необхідно обов`язково пам`ятати про строки досудового розслідування, передбачені ч.7 ст.217 КПК України, відповідно до яких днем початку досудового розслідування у провадженні, виділеному в окреме провадження, є день, коли було розпочато розслідування, з якого виділено окремі матеріали, а у провадженні, в якому об`єднані матеріали кількох досудових розслідувань, - день початку розслідування того провадження, яке розпочалося раніше.

Перелік ухвал слідчого судді суду першої інстанції, що підлягають оскарженню в апеляційному порядку, визначено ч.1, 2 ст.309 КПК України. Цей перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає. Разом з тим, враховуючи вимоги ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка передбачає право на справедливий суд, позбавлення за даних обставин права на апеляційне оскарження є фактично порушенням принципів рівності всіх перед законом і судом та доступу до правосуддя.

З огляду на викладене, керуючись ст.159-164 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и в:

відмовити у клопотанні.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Ухвала набирає законної сили з моменту її підписання.

Слідчий суддя ОСОБА_1