Номер провадження: 11-сс/813/2018/24
Справа № 496/7741/24 1-м/496/5/24
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27.12.2024 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючий суддя - ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 , який діє в інтересах захисту ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 05.12.2024 року відносно

ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Республіки Узбекистан, громадянина Республіки Узбекистан, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

установив

Зміст оскаржуваного судового рішення та встановлених судом 1-ої інстанції обставин.

оскарженою ухвалою слідчого судді задоволено клопотання в.о. керівника Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_11 та до ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) застосовано тимчасовий арешт строком до 11.01.2025 року.

Мотивуючи прийняте рішення слідчий суддя послався на дотримання стороною обвинувачення вимог ч.4 ст. 583 КПК України при зверненні з клопотанням про застосування до особи тимчасового арешту та прийшов до висновку про необхідність застосування тимчасового арешту до ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), з огляду на його розшук компетентними органами іноземної держави.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

Не погоджуючись з ухвалою слідчого судді захисник подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді та відмовити у задоволення клопотання прокурора.

В обґрунтування вимог апеляційної скарги захисник зазначає, що ОСОБА_12 переслідують з політичних підстав; ОСОБА_13 не був обізнаний про його міжнарожний розшук; має посвідку на постійне місце проживання; має родину, проживає у м. Одеса.

Апеляційний розгляд проведено без участі ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ), оскільки стороною захисту не заявлялось клопотання про забезпечення участі останнього в судовому розгляді.

Позиції учасників апеляційного провадження.

В судовому засіданні апеляційного суду:

захисники підтримали апеляційну скаргу, просили її задовольнити;

прокурор заперечувала проти апеляційної скарги сторони захисту та просила відмовити у її задоволенні.

Заслухавши доповідача, пояснення учасників судового розгляду, дослідивши матеріали провадження, апеляційний суд дійшов до висновків про таке.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно вимог ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до положень ст. 9 Конституції України та ст. 19 Закону України «Про міжнародні договори України» чинні міжнародні договори України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства і застосовуються у порядку, передбаченому для норм національного законодавства. Якщо міжнародним договором України встановлено інші правила ніж ті, що передбачені у відповідному акті законодавства України, то застосовуються правила міжнародного договору України.

Статтею 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути затриманий або триматися під вартою інакше як на підставі мотивованого рішення суду і тільки на підставах та в порядку, передбачених законом.

Згідно зі ст. 1 Європейської конвенції про видачу правопорушників від 13.12.1957 року, яка підписана Україною 29.05.1997 року та ратифікована 16.01.1998 року, договірні сторони зобов`язуються на вимогу видавати одна одній осіб, які перебувають на їх території, для притягнення до кримінальної відповідальності.

Відповідно до ст. 2 Конвенції, ч.1 ст.573 КПК України видача правопорушників здійснюється за правопорушення, за які відповідно до законів запитуваної та запитуючої сторін передбачено покарання на термін не менше одного року або більш тяжке покарання.

Ст. 16 Конвенції, передбачено, що у термінових випадках компетентні органи запитуючої Сторони можуть звертатися із запитом про тимчасовий арешт розшукуваної особи. Компетентні органи запитуваної Сторони вирішують це питання відповідно до свого законодавства. У запиті про тимчасовий арешт повідомляється про існування одного з документів, зазначених у пункті 2 «а» статті 12, і намір надіслати запит про видачу правопорушника. У ньому також зазначається за яке правопорушення буде запитуватися видача, де і коли таке правопорушення було вчинене, а також, у міру можливості, опис зовнішності розшукуваної особи. Запит про тимчасовий арешт надсилається компетентним органом запитуваної Сторони або дипломатичними каналами, або безпосередньо поштою або телеграфом, або через Міжнародну організацію кримінальної поліції (Інтерпол), або у будь-який інший спосіб, який дозволяє мати письмове підтвердження або який визнається запитуваною Стороною. Запитуючий орган без зволікань інформується про результати розгляду його запиту.

Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 573 КПК України запит про видачу особи (екстрадицію) направляється за умови, якщо за законом України хоча б за один із злочинів, у зв`язку з якими запитується видача, передбачено покарання у виді позбавлення волі на максимальний строк не менше одного року або особу засуджено до покарання у виді позбавлення волі і не відбутий строк становить не менше чотирьох місяців. Запит компетентного органу іноземної держави про видачу особи може розглядатися лише у разі дотримання вимог, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 ст.583 цього Кодексу до затриманої особи, яка вчинила злочин за межами України, застосовується тимчасовий арешт до сорока діб або інший встановлений відповідним міжнародним договором України строк до надходження запиту про її видачу.

У відповідності до ч.ч. 3, 4 ст. 583 КПК України, прокурор звертається до слідчого судді, у межах територіальної юрисдикції якого здійснено затримання, із клопотанням про застосування тимчасового арешту. До клопотання додаються: протокол затримання особи з відміткою про роз`яснення особі її права надати згоду на видачу (екстрадицію) для застосування процедури видачі (екстрадиції) у спрощеному порядку, а також права на відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності у разі надання згоди на її видачу (екстрадицію); документи, що містять дані про вчинення особою злочину на території іноземної держави та обрання щодо неї запобіжного заходу компетентним органом іноземної держави; документи, що підтверджують особу затриманого; письмова заява затриманої особи про згоду на її видачу (екстрадицію), в якій особа може зазначити про відмову від застосування спеціального правила щодо меж кримінальної відповідальності (в разі наявності такої письмової заяви).

Згідно з п. 10 ч. 1 ст. 541 КПК України тимчасовий арешт - це взяття під варту особи, розшукуваної за вчинення злочину за межами України, на строк, визначений КПК України або міжнародним договором України, до отримання запиту про видачу (екстрадицію).

Наведені вимоги закону свідчать, що тимчасовий арешт за своєю правовою природою є спеціальним запобіжним заходом, який застосовується виключно у межах міжнародно-правового співробітництва компетентних органів держав, що стосується видачі осіб відповідно до вимог Європейської конвенції про видачу правопорушників.

Згідно ч.2 ст.583 КПК, у разі якщо максимальний строк тимчасового арешту, передбачений частиною першою цієї статті, закінчився, а запит про видачу цієї особи не надійшов, особа підлягає негайному звільненню з-під арешту.

Відповідно до ч. 8 ст.583 КПК України, звільнення особи з-під тимчасового арешту у зв`язку з несвоєчасним надходженням до центрального органу України запиту про видачу не перешкоджає застосуванню до неї екстрадиційного арешту в разі отримання в подальшому такого запиту.

Відповідно до ч.9 ст.583 КПК України, у разі надходження запиту про видачу особи (екстрадицію) до закінчення строку тимчасового арешту ухвала слідчого судді про застосування тимчасового арешту втрачає юридичну силу з моменту винесення слідчим суддею ухвали про застосування екстрадиційного арешту щодо цієї особи.

При розгляді клопотання прокурора слідчий суддя дотримався вимог ст.583 КПК України, зокрема, мотивував своє рішення належним чином та надав оцінку матеріалам провадження, надані прокурором щодо застосування до ОСОБА_9 тимчасового арешту, який розшукується правоохоронними органами Республіки Узбекистан за обвинуваченням у скоєнні злочинів, передбачених ч.3 ст.244-1 (виготовлення та розповсюдження матеріалів що містять загрозу громадській безпеці та громадському порядку) КК Республіки Узбекистан.

Слідчий суддя не встановив підстав для відмови в застосуванні тимчасового арешту відносно ОСОБА_12 , оскільки клопотання прокурора про застосування тимчасового арешту відповідає приписам ст.583 КПК України, в тому числі і щодо строку застосування такого арешту.

Доводи захисника щодо відсутності підстав для застосування до ОСОБА_12 тимчасового арешту є необґрунтованими, оскільки спростовуються матеріалами, доданими до клопотання.

Апеляційним судом не встановлено істотних порушень положень КПК України, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод при розгляді слідчим суддею питання щодо застосування тимчасового арешту, які б були безумовною підставою для скасування оскарженої ухвали слідчого судді.

За наведених обставин, колегія суддів вважає, що слідчий суддя дійшов обґрунтованого висновку про необхідність застосування тимчасового арешту щодо ОСОБА_12 на даному етапі перевірки для можливої подальшої екстрадиції.

Оцінюючи інші доводи апеляційної скарги, колегія суддів враховує практику Європейського Суду з прав людини про те, що право на обґрунтоване рішення не вимагає детальної відповіді судового рішення на всі доводи висловлені сторонами. Крім того, воно дозволяє вищим судам просто підтверджувати мотиви, надані нижчими судами, не повторюючи їх (справа «Гірвісаарі проти Фінляндії», п.32.).

Пункт 1 ст.6 Конвенції не вимагає більш детальної аргументації від апеляційного суду, якщо він лише застосовує положення для відхилення апеляції відповідно до норм закону, як такої, що не має шансів на успіх, без подальших пояснень («Burg and others v. France (Бюрг та інші проти Франції»), (dec.); «Gorou v. Greece (no.2) (Гору проти Греції №2») [ВП], § 41).

За наведених обставин апеляційний суд приходить до висновку про необґрунтованість доводів сторони захисту стосовно незаконності оскарженої ухвали, а тому апеляційна скарга підлягає залишенню без задоволення, а ухвала слідчого судді - залишенню без змін.

Керуючись ст.ст. 7, 9, 32, 303, 370, 404, 405, 407, 419, 422, 532 КПК України, апеляційний суд,

постановив

Апеляційну скаргу ОСОБА_7 , який діє в інтересах захисту ОСОБА_9 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Біляївського районного суду Одеської області від 05.12.2024 року якою задоволено клопотання в.о. керівника Біляївської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_11 та до ОСОБА_9 ( ОСОБА_10 ) застосовано тимчасовий арешт строком до 11.01.2025 року, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді Одеського апеляційного суду

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4