Провадження № 1-кп/243/427/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 лютого 2025 року місто Слов`янськ

Слов`янський міськрайонний суд Донецької області у складі:

головуючий суддя ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні кримінальне провадження № 0001078 від 21.11.2024 на підставі обвинувального акту з угодою про визнання винуватості відносно

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Слов`янськ Донецької області, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, не працевлаштованого, є особою з інвалідністю 3 групи, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

1)15.08.2024 Слов`янським міськрайонним судом Донецької області за ч. 1 ст. 309 КК України до 1 року обмеження волі, на підставі ст. ст.75, 76 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням в 1 рік,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.309 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Під час досудового розслідування 23.12.2024 між ОСОБА_5 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 укладено угоду про визнання винуватості.

За змістом обвинувального акту кримінальне правопорушення було вчинене при наступних обставинах.

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , будучи особою, яка протягом року була засуджена за ч. 1 ст. 309 КК України, маючи не зняту та не погашену у встановленому законом порядку судимість, діючи умисно, розуміючи протиправний характер своїх дій, 20.11.2024 в денний час доби (більш точного часу встановити не виявилося можливим), знаходячись за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , де з використанням мобільного телефону, побачив у мережі «Інтернет» у мобільному месенджері «Telegram» оголошення про продаж особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено - PVP.

В цей час, на цьому місці, у ОСОБА_5 виник протиправний злочинний умисел, спрямований на незаконне придбання та зберігання для особистого вживання без мети збуту особливо небезпечної психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP.

Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_5 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою особистого вживання, без мети збуту, з використанням всесвітньої мережі «Інтернет» у мобільному месенджері «Telegram», із невстановленою в ході досудового розслідування особою узгодив умови придбання та отримання психотропної речовини, обіг якої заборонено PVP.

У подальшому, 21.11.2024, у ранковий час доби (більш точного часу встановити не виявилось за можливе) ОСОБА_5 на свій мобільний телефон отримав повідомлення від невстановленої в ході досудового розслідування особи про те, що вищезазначена небезпечна психотропна речовина, обіг якої заборонено PVP, знаходиться на землі за адресою: Донецька область, Краматорський район, місто Слов`янськ, провулок Лермонтова, біля будинку №1.

Того ж дня 21.11.2024 о 13 годині 50 хвилин (більш точного часу встановити не виявилося можливим), ОСОБА_5 діючи умисно, з метою особистого вживання, без мети збуту, прибув до зазначеного місця, де підняв з землі пакет із полімерного матеріалу з пазовим замком з вищезазначеною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, тим самим незаконно придбав та став незаконно зберігати при собі особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролидин-1-іл-пентан-1-он) маса якого становить 0,5727 грама.

В цей же день 21.11.2024 в період часу з 14 годин 30 хвилин по 15 годин 05 хвилин в ході проведення огляду місця події, за участю ОСОБА_5 на відкритій ділянці місцевості, розташованій за адресою: Донецька область, Краматорський район, місто Слов`янськ, провулок Лермонтова, будинок №1 у останнього було виявлено та вилучено пакет із полімерного матеріалу з пазовим замком з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он), маса якого становить 0,5727 грама, яку ОСОБА_5 незаконно придбав та зберігав для власного вживання, без мети збуту.

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 у скоєнні цього кримінального правопорушення визнав себе винним у повному обсязі та просив затвердити угоду про визнання винуватості від 23.12.2024, яку було ним укладено з прокурором. Він розуміє незаконність своїх дій, визнає наведені в обвинувальному акті обставини вчинення ним кримінального правопорушення, належність йому вилученого наркотичного засобу та не оспорює його вид та розмір, погоджується з кримінально-правовою кваліфікацією інкримінованого йому кримінального правопорушення за ч. 2 ст. 309 КК України, усвідомлює небезпечність своєї протиправної поведінки.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що 23.12.2024 між прокурором ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора по цьому кримінальному провадженню, та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника ОСОБА_4 було укладено угоду про визнання винуватості, за умовами якої обвинувачений ОСОБА_5 у повному обсязі визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувального акту у судовому провадженні. Також сторонами угоди визначено узгоджене між ними покарання, яке ОСОБА_5 повинен нести за вчинене кримінальне правопорушення, а саме позбавлення волі строком на 1 рік, із застосуванням положень ст. 71 КК України. В угоді передбачені наслідки її укладання, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому. Угода була підписана прокурором ОСОБА_3 , підозрюваним ОСОБА_5 та його захисником адвокатом ОСОБА_4 .

Розглядаючи питання про затвердження угоди суд виходить із наступного.

Відповідно до положень ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні можуть бути укладені такі види угод: 1) угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим; 2) угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Положеннями частини 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого. Відповідно до пункту 1 частини 4 статті 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Згідно частини 5 статті 469 КПК України укладання угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Прокурор ОСОБА_3 у судовому засіданні зазначив про те, що при укладанні даної угоди від 23.12.2024 були дотримані вимоги та правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити та призначити ОСОБА_5 узгоджену по угоді міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні також просив затвердити укладену угоду про визнання винуватості від 23.12.2024, беззастережно підтвердив визнання ним винуватості у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, його ініціативу і добровільність укладання цієї угоди та можливість її виконання.

Висновком експерта № СЕ-19/105-24/8592-НЗПРАП від 29.11.2024, складеним в результаті проведення судової експертизи дослідження наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів та прекурсорів, встановлено, що надана на дослідження кристалічна речовина масою 0,7076 г. містить особливо небезпечну психотропну речовину, обіг якої заборонено - PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он). Маса PVP (1-феніл-2-піролідин-1-іл-пентан-1-он) становить 0,5727г.

Ухвалюючи вирок на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, підтверджених доказами та оціненими судом відповідно до статті 94 КПК України, суд дійшов висновку, що мало місце діяння, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 , воно правильно кваліфіковане за ч. 2 ст. 309 КК України, а саме - незаконне придбання та зберігання особливо небезпечної психотропної речовини, без мети збуту, вчинене протягом року після засудження за ч. 1 ст. 309 КК України.

Відповідно до положень статті 12 КК України кримінальні правопорушення, передбачені частиною 2 статті 309 КК України, є нетяжкими кримінальними правопорушеннями.

Судом встановлено, що дана угода про визнання винуватості від 23.12.2024 за своїм змістом та порядком укладання відповідає вимогам статей 468-470, 472 КПК України, положенням ч. 2 ст. 309 КК України, щодо правової кваліфікації кримінальних правопорушень та щодо узгодженої міри покарання у виді позбавлення волі, розмір та строк яких передбачено санкцією ч. 2 ст. 309 КК України, та необхідності застосування положень ст. 71 КК України. Шляхом вивчення документів кримінального провадження, заслуховування пояснень ОСОБА_5 суд переконався у тому, що укладання угоди є добровільним. Тобто, згідно положень частини 6 статті 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. Умови угоди відповідають інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, наявні фактичні підстави для визнання винуватості обвинуваченим, тому угода підлягає затвердженню також з урахуванням особи обвинуваченого, який за місцем мешкання характеризується посередньо, на диспансерному обліку чи під профілактичним наглядом у лікаря-нарколога не перебуває, за медичною допомогою до психіатра не звертався, раніше судимий.

Крім того, обвинуваченому роз`яснені положення частини 5, 6 та 7 статті 474 КПК України та положення статті 389-1 КК України «Умисне невиконання угоди про примирення або про визнання винуватості», які йому зрозумілі, ним усвідомлено, що наслідком укладання та затвердження угоди є його відмова від здійснення прав, передбачених частиною п`ятою статті 474 КПК України, обмеження його права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України. Наслідки невиконання угоди обвинуваченому зрозумілі. Після таких роз`яснень обвинувачений не заперечував проти затвердження судом угоди про визнання винуватості.

Отже, за наслідками розгляду угоди у судовому засіданні, суд, перевіривши відповідність угоди вимогам кримінального процесуального та кримінального законів, врахувавши заслухані доводи сторін угоди, приходить до висновку про наявність правових підстав для прийняття рішення про ухвалення обвинувального вироку та затвердження угоди про визнання винуватості ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначення узгодженої сторонами міри покарання у виді позбавлення волі із застосуванням положень ст. 71 КК України.

Згідно п. 20 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику здійснення судами кримінального провадження на підставі угод» від 11.12.2015 № 13, якщо підозрюваний чи обвинувачений у період відбування покарання за вчинене кримінальне правопорушення вчинив інше кримінальне правопорушення, у провадженні щодо якого у подальшому було укладено угоду, суд, переконавшись, що угода може бути затверджена, ухвалює вирок, яким затверджує угоду, призначає узгоджену сторонами міру покарання, а остаточне покарання визначає, керуючись правилами статей 71, 72 КК.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, не відбувши покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2024. Таким чином до покарання, призначеного ОСОБА_5 за цим вироком, у відповідності до ст. ст. 71, 72 КК України слід частково приєднати невідбуте покарання за вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2024 та визначити остаточне покарання у виді позбавлення волі.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Долю речових доказів вирішити у відповідності до положень ст.100 КПК України.

Процесуальні витрати за проведення експертизи слід стягнути з обвинуваченого на користь держави.

На підставі викладеного вище, керуючись статтями 374, 468-472 Кримінального процесуального кодексу України,

У Х В А Л И В :

Затвердити угоду від 23 грудня 2024, укладену між ОСОБА_5 та прокурором Слов`янської окружної прокуратури ОСОБА_3 про визнання винуватості у рамках кримінального провадження № 0001078 від 21.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому узгоджену сторонами міру покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік.

На підставі ч. 1 ст. 71, ч. 1 ст. 72 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 1 рік, призначеного за даним вироком, частково приєднати невідбуте покарання, призначене за попереднім вироком Слов`янського міськрайонного суду Донецької області від 15.08.2024, і призначити ОСОБА_5 за сукупністю вироків остаточне покарання у виді позбавлення волі строком на 1 (один) рік 1 (один) місяць.

Початок строку відбування покарання ОСОБА_5 обчислювати з моменту його затримання в порядку виконання цього вироку.

Стягнути з ОСОБА_5 процесуальні витрати за проведення судової експертизи № СЕ-19/113-24/8592-НЗПРАП від 29.11.2024 у сумі 1989,75 грн. на користь держави.

Речовий доказ у відповідності до положень ст.100 КПК України, а саме: PVP масою 0,5727 г, що зберігається у камері схову речових доказів ВП№4 Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області за квитанцією № 519, - знищити.

Роз`яснити ОСОБА_5 , що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності, передбаченої ст. 3891 КК України.

Вирок суду на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржено в апеляційному порядку до Дніпровського апеляційного суду через Слов`янський міськрайонний суд Донецької області протягом тридцяти днів з дня його проголошення: обвинуваченим, його захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1