Справа №203/2197/25
Провадження №1-кс/0203/1367/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 квітня 2025 року Кіровський районний суд міста Дніпропетровська у складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Донецької обласної прокуратури,

у с т а н о в и в:

1. 26 березня 2025 року заявник поштовим зв`язком звернувся до суду зі скаргою на бездіяльність Донецької обласної прокуратури. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що заявник звернувся до органу прокуратури з повідомленням про вчинення кримінального правопорушення, проте останній не вчинив дії, передбачені процесуальним законом, а саме: не вніс відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань та не вжив заходів до проведення розслідування. Заявник просить суд зобов`язати Донецьку обласну прокуратуру внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань (а.с.а.с. 1, 2, 8).

2. Заявник до суду повторно не з`явився, звернувшись із заявою про розгляд справи за його відсутності (а.с. 2).

3. Представник Донецької обласної прокуратури до суду також не з`явився, був повідомлений належним чином.

4. Вивчивши матеріали справи, суд дійшов висновку про те, що заявлена скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

5. Судом встановлено, що 07.02.2025 заявник звернувся до Офісу генерального прокурора (згодом направлено за належністю до Донецької обласної прокуратури) із заявою про вчинення службовими особами органу досудового розслідування кримінального правопорушення, яке полягає у фальшуванні відносно нього слідчим Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області та прокурором Краматорської окружної прокуратури повідомлення про підозру (а.с.а.с. 3 - 5).

6. Відповідно до частини 3 статті 306 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

7. При цьому норми КПК не визначають порядку розгляду таких скарг у випадках неявки до суду їх ініціаторів.

8. Разом з цим аналіз другого речення частини 3 статті 306 КПК у логічному зв`язку з рештою зазначеної норми абсолютно свідчить про те, що відсутність у судовому засіданні особи, яка подала скаргу, її захисника, представника є перешкодою для розгляду скарги.

9. Згідно зі статтею 6 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожній фізичній або юридичній особі гарантоване право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у яких вона є стороною.

10. Практика Європейського суду з прав людини визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами і неухильно виконувати процесуальні обов`язки.

11. Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що, реалізуючи пункт 1 статті 6 Конвенції щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, у тому числі й процесуальні заборони і обмеження, метою яких є недопущення перетворення судового розгляду у безладний процес.

12. Таким чином, небажання заявника брати участь у розгляді ініційованої ним же скарги суд сприймає як законну підставу для залишення її без задоволення.

13. Відмовляючи у задоволенні заявленої у справі скарги, суд також вважає за необхідне звернути увагу заявника на недотримання ним принципу добросовісності.

14. Європейський суд з прав людини зауважує, що національні суди мають вибирати способи такого тлумачення, які зазвичай можуть включати акти законодавства, відповідну практику, наукові дослідження тощо (VOLOVIK v. UKRAINE, №15123/03, §45, 06.12.2007).

15. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність (пункт 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 02.11.2004 №15-рп/2004).

16. Добросовісність - це певний стандарт поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення.

17. У цій справі суд вважає за можливе застосувати доктрину «venire contra factum proprium» (заборони суперечливої поведінки), яка базується ще на римській максимі - «non concedit venire contra factum proprium» (ніхто не може діяти всупереч своїй попередній поведінці).

18. Очевидно, що дії заявника, який звернувся до суду зі скаргою, а згодом попри імперативний характер частини 3 статті 306 КПК ігнорував судові засідання, суперечать одна одній і містять ознаки недобросовісності.

19. Суд зважає на неможливість вирішення справи в іншій спосіб (зокрема, повернення скарги), оскільки відповідної правової підстави, передбаченої частиною 2 статті 304 КПК, у справі не встановлено.

20. Крім того, суд не вбачає й підстав для подальшого відкладення розгляду справи, оскільки заявник не з`явився повторно, отже таке відкладення потягне істотне порушення строків, визначених частиною 2 статті 306 КПК.

21. Суд також звертає увагу заявника на свідоме нехтування ним інституту розгляду справ у режимі відеоконференції (у разі неможливості з`явитися до суду).

22. За правилами, встановленими статтею 214 КПК, підставою для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань та початку досудового розслідування є подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або самостійне виявлення слідчим, прокурором з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення.

23. Слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

24. Разом з цим слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

25. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

26. Судом встановлено, що вимоги заявника внести відомості про вчинене кримінальне правопорушення побудоване на його припущеннях про вчинення слідчим Краматорського РУП ГУНП в Донецькій області та прокурором Краматорської окружної прокуратури кримінального правопорушення.

27. Суд при цьому не вбачає у доводах, викладених у заяві про вчинення кримінальних правопорушень, жодної вагомої обставини, що може свідчити про їх вчинення. Сама заява не містить жодних фактичних даних або посилань на відповідні докази, які б свідчили про вчинення правопорушення.

28. Аналогічного висновку дійшов Касаційний кримінальний суд у складі Верховного Суду у постанові від 30.09.2021 №100109396 (справа №556/450/18).

29. З огляду на викладене суд не знаходить підстав для задоволення заявленої у справі скарги.

30. Керуючись статтями 303, 306, 307, 369 - 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

у х в а л и в:

Скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність Донецької обласної прокуратури залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів.

Слідчий суддя ОСОБА_1