Справа № 182/1147/25
Провадження № 1-кс/0182/219/2025
У Х В А Л А

Іменем України

03.03.2025 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду, Дніпропетровської області,

ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю

прокурора ОСОБА_3 , в режимі відеоконференції,

дізнавача ОСОБА_4

заявника ОСОБА_5

розглянувши скаргу ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , про відмову у визнанні потерпілим від 25.01.2025 р. у кримінальному провадженні №0000027, -

В С Т А Н О В И В :

До Нікопольського міськрайонного суду надійшла скарга ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , про відмову у визнанні потерпілим від 25.01.2025 р. у кримінальному провадженні №0000027.

У своїй скарзі ОСОБА_5 посилається на наступне.

Нікопольським РУП ГУНП в Дніпропетровській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження №0000136 за ч.1 ст. 358 КК України.

25.01.2025 під час допиту він не погодився зі статусом свідка, з правовою кваліфікацією правопорушення, а також подав дізнавачу клопотання про визнання його потерпілим. 26.02.2025 заявник отримав постанову слідчого від 25.01.2025 р. про відмову у визнанні його потерпілим. З вказаною постановою заявник категорично не згоден, вважає її невмотивованою і незаконною, оскільки дізнавач був обізнаний, про те, що йому спричинена шкода з двох джерел, з його заяви та з його пояснень, які надав під час допиту, але дізнавач умисно не звернув на це уваги. Заявник вважає, що він є потерпілим відповідно до ст.55 КК України, свою думку він аргументує тим, що йому завдано фізичну шкоду здоров`ю, яка отримана через те, що йому було встановлено стислі строки проходження ВЛК і повідомлено про те, що у випадку невчасного проходження ВЛК він може отримати штраф у розмірі 17 тис. грн.., у зв`язку з чим, він замість того щоб проходити лікування у психіатра, яке розпочав 19.11.2024р., першочергово проходив ВЛК, як наслідок, недоотримав належного медичного лікування. Крім того, йому спричинена майнова шкода, так як через неправдивий висновок ВЛК, він зобов`язаний витрачати грошові кошти для відновлення своїх прав, а саме на отримання правової допомоги, грошові кошти на сплату обов`язкових платежів, витрати на лікування, через завдану шкоду здоров`ю та транспортні витрати, також спричинена моральна шкода, яка завдана внаслідок незаконних дій голови ВЛК, виразилась у приниженні його честі і гідності, внутрішнім переживанням через принизливе ставлення. Він звертався до голови ВЛК з повідомленням, в якому зазначав, про те, що він втрачає свідомість, в нього постійне оніміння голови, кровотечі, болі в суглобах через запальні процеси в організмі, але вказані обставини були проігноровані. В зв`язку з чим, просив постанову дізнавача від 25.01.2025 про відмову у визнанні його потерпілим скасувати.

Заявник в судовому засіданні підтримав свою скаргу та просив її задовольнити. Зазначив, що 24.12.2024 він звернувся до поліції і в заяві зазначив в чому полягає порушення його прав, яка шкода йому завдана, а саме фізична та моральна, ним було повідомлено дізнавачу про це під час допиту. До того ж, він не згоден з кваліфікацією дій винної особи. Тому просив скасувати постанову дізнавача.

Дізнавач ОСОБА_6 в судовому засіданні пояснив, що він перебував на чергуванні 25.01.2025 р., під час якого допитав ОСОБА_7 , який відмовився давати покази як свідок. Заявник під час допиту повідомив, те що хотів, про що зазначено у протоколі допиті. Заявник не повідомив під час допиту про завдану йому шкоду.

Прокурор в судовому засіданні заперечував проти її задоволення, посилаючись на те, що ч.1 ст.358 КК України не передбачає наявність потерпілого, так як злочин не містить матеріального складу, а дізнавачем вірно прийнято рішення про відмову у визнанні потерпілим. Крім того, заявником в свою чергу не доведено наявність шкоди. В зв`язку з чим просив відмовити в задоволені скарги.

Слідчий суддя, заслухавши думку прокурора, пояснення заявника, дослідивши наявні матеріали скарги, вважає, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Частиною 1 ст. 303 КПК України визначений вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому розслідуванні.

Так, п.5 ч.1 ст. 303 КПК України зазначено, що рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим може бети оскаржено - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Відповідно до ч. 1 ст. 55 КПК України, потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 55 КПК України, права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

У рішенні ЄСПЛ «Шмалько проти України» п. 33 та «Далбан проти Румунії» п. 44 визначено, що термін «потерпілий» у сенсі статті 34 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод означає особу, яка безпосередньо постраждала від дії чи бездіяльності, яка є предметом судового розгляду.

В судому засіданні досліджено постанову дізнавача про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим, в якій дізнавач зазначив, що під час допиту заявник повідомив, що не погоджується з кваліфікацією злочину і просить визнати його потерпілим, але не зазначає, ким і яка саме йому спричинена шкода, моральна, фізична чи майнова. Крім того, дізнавач посилається, на те, що кримінальне провадження розпочате за ч.1 ст. 358 КК України, яка не містить матеріального складу та не передбачає потерпілої особи в обов`язковому порядку. До того, ж і сам заявник в судовому засіданні повідомив про те, що під час допиту не вказував про завдану шкоду, але вважає, що дізнавач при прийнятті рішення мав би виходити з його попередньої заяви. Як встановлено в судовому засіданні, потерпілим не додано жодного належного документального підтвердження спричинення йому будь якої шкоди, а завдана шкода для визнання його потерпілим повинна носити не абстрактний характер, а виражатись в реальному вигляді, кошти витраченні на лікування, на правову допомогу, тощо.

Виходячи з викладеного, слідчий суддя, вважає оскаржувану постанову дізнавача законною, винесеною з дотриманням положень кримінального процесуального законодавства та з дотриманням прав особи у кримінальному провадженні. Однак, ОСОБА_5 не позбавлений права повторно звернутися до дізнавача з клопотанням про визнання його потерпілим, усунувши недоліки, що стали підставою для відмови у задоволенні його клопотання.

Таким чином, слідчий суддя приходить до переконання, що обставини викладені у скарзі не знайшли свого підтвердження під час розгляду скарги, а тому в задоволенні скарги слід відмовити.

Керуючись ст.ст. 303, 306, 307, 309 КПК України

У Х В А Л И В:

В задоволенні скарги ОСОБА_5 на постанову дізнавача СД Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_4 , про відмову у визнанні потерпілим від 25.01.2025 р. у кримінальному провадженні №0000027 відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошено о 10.30 год. 07.03.2025 р.

Слідчий суддя ОСОБА_1