печерський районний суд міста києва
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року слідчий суддя Печерського районного суду м. Києва ОСОБА_1

за участі секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність уповноважених службових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, яка полягає у нерозгляді заяви від 18.11.2024 у межах кримінального провадження № 0000229,

ВСТАНОВИВ:

22.12.2024 до Печерського районного суду м. Києва надійшла скарга адвоката ОСОБА_3 , яку отримано слідчим суддею 24.0128.2024, на бездіяльність уповноважених службових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, у порядку ст. ст. 55, 220 КПК України, яка полягає у нерозгляді заяви від 18.11.2024 про залучення ОСОБА_3 в якості потерпілої у кримінальному провадженні № 0000229.

У поданій скарзі ОСОБА_3 просить зобов`язати уповноважених осіб Головного слідчого управління Національної поліції України, у межах кримінального провадження № 0000229, розглянути заяву від 18.11.2024 в порядку встановленому ст. ст. 55, 220 КПК України та постановити за результатами його розгляду відповідне рішення у формі постанови.

В обґрунтування доводів та вимог скарги ОСОБА_3 зазначає, що звернулась до Головного слідчого управління Національної поліції України з заявою про залучення її у якості потерпілої в межах вказаного кримінального провадження, у відповідь на яку отримала лист від 12.12.2024 № за підписом старшого слідчого ГСУ НП України ОСОБА_4 , з якого вбачається, що викладені у заяві ОСОБА_3 доводи будуть враховані під час проведення досудового розслідування і в разі їх встановлення та підтвердження будуть прийняті відповідні рішення, про які останню буде додатково повідомлено.

У судове засіданні особа, яка подала скаргу не з`явилась, про час та місце розгляду скарги повідомлена належним чином, про причини неявки суду не повідомлено. 20.01.2025 ОСОБА_3 подала до суду заяву про розгляд скарги за її відсутності, вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити.

Слідчий у судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду скарги повідомлений належним чином, причини неявки суду невідомі. Заяви чи клопотання до суду не надходили.

Згідно з ч. 3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Зважаючи на ці положення закону та враховуючи, що сторони не з`явились в судове засідання, будучи повідомленими про час та місце розгляду справи, а відтак слідчий суддя визнав за можливе прийняти рішення по суті скарги без їх участі.

Слідчий суддя, вивчивши скаргу, приходить до наступного висновку.

У судовому засіданні встановлено, що 18.11.2024 ОСОБА_3 звернулась до Головного слідчого управління Національної поліції України з заявою про залучення останньої до кримінального провадження № 0000229 у якості потерпілої.

13.12.2024 заявником отримано лист від 12.12.2024 № за підписом старшого слідчого ГСУ НП України ОСОБА_4 , з якого вбачається, що викладені у заяві ОСОБА_3 доводи будуть враховані під час проведення досудового розслідування і в разі їх встановлення та підтвердження будуть прийняті відповідні рішення, про які останню буде додатково повідомлено

Інститут оскарження рішень, дій чи бездіяльності слідчого чи прокурора є одним з елементів судового контролю за стадією досудового розслідування кримінальних проваджень.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 КПК України.

Відповідно до пункту 1 частини першої статті 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржена бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування.

Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений ч. 1 ст. 303 КПК України.

Ініціювання стороною захисту, потерпілим проведення слідчих (розшукових) дій здійснюється шляхом подання слідчому, дізнавачу, прокурору відповідних клопотань, які розглядаються в порядку, передбаченому ст. 220 цього Кодексу. Постанова слідчого, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій може бути оскаржена слідчому судді.

У разі повної або часткової відмови у задоволенні клопотання, виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

У будь-якому випадку, про результати розгляду клопотання особа, яка заявила його, повідомляється.

Згідно положень ч. 5 ст. 55 КПК України, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Так, у п. 134 Рішення ЄСПЛ у справі «Генадій Науменко проти України», п. 168 рішення у справі «Айдин проти Туречинни», п. 75 «Афанасьев проти України», п. 207 рішення у справі «Nada проти Швейцарії» встановлено, що засіб правового захисту відповідно до статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод («Право на ефективний засіб правового захисту») повинен бути ефективним на практиці, як і в теорії, у тому сенсі, що користуванню засобами захисту не повинно чинитися перешкод діями або бездіяльністю органів влади держави.

Разом з тим, вимоги визначені ч. 5 ст. 55 та ч. 2 ст. 220 КПК України дотриманні слідчим не були.

Отже, приходжу до висновку про наявність факту бездіяльності, що полягає у не виконанні положень ст.ст. 55, 220 КПК України, а саме не вчинення належних дій стосовно розгляду клопотань та заяв.

Аналізуючи вищевказане, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність зобов`язання уповноважених службових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у межах кримінального провадження № 0000229, розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.11.2024 відповідно до вимог кримінального процесуального законодавства.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 55, 220, 303, 306, 307, 395 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя,

УХВАЛИВ:

Скаргу задовольнити.

Зобов`язати уповноважених службових осіб Головного слідчого управління Національної поліції України у межах кримінального провадження № 0000229, розглянути заяву ОСОБА_3 від 18.11.2024 про залучення останньої до вказаного кримінального провадження у якості потерпілої, в порядку встановленому ст. ст. 55, 220 КПК України та за результатами розгляду повідомити заявника.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1