В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Справа № 348/1904/24

Провадження № 1-кп/348/329/24

09 грудня 2024 року м. Надвірна

Надвірнянський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Надвірна обвинувальний акт по кримінальному провадженню № 0000163 стосовно:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Білицьке Донецької області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , громадянина України, який має середню спеціальну освіту, раніше не судимий,

за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 Кримінального кодексу України (далі КК), -

за участі сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_3 ,

захисника адвоката ОСОБА_5 ,

установив:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

03 травня 2024 року приблизно о 21:00 год. ОСОБА_3 перебуваючи поблизу магазину « ІНФОРМАЦІЯ_2 » у м.Надвірна по вул. Чорновола, 4 грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю безпричинно вчинив словесний конфлікт із неповнолітнім ОСОБА_6 через його зачіску, під час якого, висловлювався нецензурними словами та на зауваження з даного приводу зі сторони інших осіб не реагував.

Продовжуючи свої незаконні дії, демонструючи зневажливе ставлення до існуючих у суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, ОСОБА_3 дістав із кишені шортів металевий розкладний ніж, яким безпричинно наніс один удар у спину неповнолітньому ОСОБА_6 .

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_3 потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани поперекової ділянки зліва, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

2. Стаття (частина статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнаний обвинувачений.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.296 КК України, а саме: умисні дії, які виразились у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосування предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

3. Позиція сторін кримінального провадження та інших учасників судового провадження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінальному правопорушенні при обставинах, викладених в обвинувальному акті визнав повністю.

Суду обвинувачений пояснив, що 03 травня 2024 року приблизно о 21:00 год., напередодні свята «Пасхи», він гуляв разом із другом і сестрою поблизу магазину «Тайстра» у м.Надвірна біля пам`ятника ОСОБА_7 . Він побачив двох хлопців із довгим волоссям, що йому не сподобалось, тому він розпочав з ними конфлікт в ході якого виражався нецензурною лайкою, гучно розмовляв, погрожував постригти хлопців. Хлопці пішли з цього місця. Раніше із цими хлопцями не був знайомий. Пізніше підійшло 5 хлопців, на що він достав газовий балончик «перцовку» та розпилив на них. А потім достав ніж-метелик і вдарив одного хлопця ножем в бік тулуба, після чого хлопці розбіглись. Розумів, що це громадське місце, де знаходилось багато людей.

Обвинувачений ОСОБА_3 у вчиненні злочину покаявся, шкодує за свій вчинок, пояснив, що вибився перед потерпілим і його матір`ю, запевнив суд, що подібного більше не повторить, просить суворо його не карати. Заподіяну злочином шкоду потерпілому відшкодував.

Також обвинувачений пояснив, що має задовільний стан здоров`я, є працездатною людиною, однак офіційно не працевлаштований, на обліку центру зайнятості не перебуває, у шлюбі не перебуває, дітей або інших осіб на утриманні не має.

Покази ОСОБА_3 є послідовними, логічними, а тому не викликають у суду сумніву щодо правильності розуміння обвинуваченим змісту обставин кримінальних правопорушень, добровільності та істинності його позиції.

Потерпілий ОСОБА_6 та його законний представник ОСОБА_8 в судове засідання не з`явилися, від них поступила заява, в яких вони просять справу слухати в їх відсутності, до обвинуваченого будь-яких претензій матеріально чи морального характеру не мають. Просить суд суворо не карати обвинуваченого.

4. Докази на підтвердження встановлених судом обставин вчинення кримінального правопорушення.

Враховуючи те, що обвинувачений ОСОБА_3 в повному обсязі визнав свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину при обставинах викладених у обвинувальному акті та вироку суду, та беручи до уваги, що прокурор і потерпілий також не оспорювала фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, в тому числі обвинувачений, правильно розуміють зміст цих обставин та відсутні сумніви щодо добровільності їх позиції, роз`яснивши їм положення про те, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку, вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч.3 ст.349 КПК, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Судовий розгляд проведено в межах обвинувачення відповідно до ч.1 ст.337 КПК і обмежено допитом обвинуваченого, дослідженням письмових доказів (експертиз), що підтверджують наявність у потерпілого тілесних ушкоджень та їх тяжкість, вивченням даних, що характеризують особу обвинуваченого, дослідженням матеріалів про речові докази і процесуальні витрати.

Крім показань обвинуваченого, судом досліджені наступні докази:

Згідно із Висновком експерта № 363/134-24Д від 23.07.2024 потерпілий ОСОБА_6 отримав тілесне ушкодження у вигляді колото-різаної рани поперекової ділянки зліва, що відноситься до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні також оголошені документи, що характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_3 .

У суду немає сумнівів у психічному стані обвинуваченого ОСОБА_3 і суд вважає його осудним.

У ході судового розгляду суд дослідив всі докази, надані сторонами обвинувачення і захисту, із дотриманням принципу змагальності і свободи в поданні ними суду своїх доказів і у доведені перед судом їх переконливості.

5. Висновок суду щодо винуватості обвинуваченого.

Під час допиту в суді обвинувачений ОСОБА_3 підтвердив, що саме він перебуваючи в громадському місці, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжується особливою зухвалістю, використовуючи незначний (нікчемний) привід, безпричинно вчинив словесний конфлікт із раніше не знайомим йому неповнолітнім хлопцем, під час якого, висловлювався нецензурними словами, у подальшому вчинив щодо потерпілого фізичне насильство із використанням металевого розкладного ножа, яким безпричинно наніс один удар у спину неповнолітньому потерпілому, чим завдав останньому легкі тілесні ушкодження, за вказаних в обвинувальному акті обставинах, і беззаперечно визнав свою вину у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України.

Покази обвинуваченого ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення суд вважає такими, що повністю відповідають фактичним обставинам, встановленим судом, а також дослідженим матеріалам кримінального провадження, тому розцінює їх як достовірні, приймає як доказ його вини і вважає, що вони в сукупності з дослідженими в ході судового розгляду доказами можуть бути покладені в основу обвинувального вироку.

При встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає, що винуватість обвинуваченого у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення в судовому засіданні доведена повністю і зібраних доказів достатньо для визнання його винним.

Ці докази свідчать про те, що ОСОБА_3 вчинив дії, які виразилися у грубому порушенні громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчиненому із застосування предмета, заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень, тому суд прийшов до висновку про правильність кваліфікації дій обвинуваченого за ч.4 ст.296 КК.

6. Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.66 КК України суд вважає його щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданих кримінальним правопорушенням збитків.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_3 , відповідно до ст.67 КК України судом не встановлено.

7. Мотиви призначення судом покарання.

При призначенні покарання обвинуваченому суд враховує характер і ступінь суспільної небезпеки скоєного, те що ним відповідно до кваліфікації кримінальних правопорушень (ст.12 КК) вчинений тяжкий злочин.

Судом також враховуються обставини вчинення кримінального правопорушення, зокрема форма вини, мотив і мета, спосіб, стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали.

Так, визначаючи міру покарання суд враховує, що обвинуваченим вчинений одне закінчене умисне кримінальне правопорушення, суспільна небезпечність якого полягає в порушенні громадського порядку, тобто комплексу суспільних відносин, які забезпечують нормальні умови життя людей у різних сферах суспільно корисної діяльності, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в суспільному житті і побуті, а також у завданні шкоди здоров`ю людей.

З даних про особу обвинуваченого ОСОБА_3 , випливає, що він має визначене і постійне місце проживання, за місцем проживання і навчання характеризується добре, має задовільний стан здоров`я, на обліку у психіатричному кабінеті і лікаря нарколога не перебуває.

Згідно висновків досудової доповіді у обвинуваченого середній ризик вчинення повторного правопорушення та високий ризик небезпеки, який він становить для суспільства, а тому орган пробації вважає, що виправлення ОСОБА_3 , можливе без ізоляції від суспільства.

Зазначений висновок органу пробації є обґрунтованим з підстав наведених у ньому, орган пробації в повному обсязі дослідив особу обвинуваченого ОСОБА_3 , та дав мотивований висновок оцінки особи та ризиків, підстав для відхилення такого висновку не встановлено.

Згідно зі статтями 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, що є необхідним і достатнім для її виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень. Виходячи з принципів співмірності й індивідуалізації, це покарання за своїм видом та розміром має бути адекватним (відповідним) характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного. При виборі заходу примусу мають значення й повинні братися до уваги обставини, що його пом`якшують і обтяжують.

Зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.

Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року, ст.6Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.

Вирішуючи питання призначення ОСОБА_3 , покарання суд доходить до наступних висновків.

З урахуванням обставин, які пом`якшують покарання обвинуваченого, за відсутності обставин, які обтяжують покарання, враховуючи його особу, що обвинувачений в цілому по матеріалах справи характеризуються з позитивної сторони, враховуючи його ставлення до вчиненого кримінального правопорушення, розкаяння, висловлення жалю з приводу вчинених дій, а також враховуючи обставини вчиненого кримінального правопорушення, характер і ступінь тяжкості наслідків кримінального правопорушення, думку потерпілих з приводу призначення покарання, які наполягали на обрані несуворого покарання для обвинуваченого, суд, керуючись ст.ст.65-67 КК України, вважає за необхідне обрати ОСОБА_3 , безальтернативне основне покарання у виді позбавлення волі в мінімальних межах санкції статті строком на 3 (три) роки.

При призначені покарання суд враховує положення ст..69-1 КК України, за якою призначений строк покарання не перевищує двох третин максимального строку покарання, передбаченого ч.4 ст.296 КК України.

Враховуючи ступінь тяжкості злочину, скоєного ОСОБА_3 , дані про його особу, який позитивно характеризується, раніше не судимий, вперше притягується до кримінальної відповідальності, а також враховуючи думку учасників кримінального провадження, суд, керуючись ст.ст.75,76 КК, дійшов висновку про можливість виправлення обвинуваченого без ізоляції від суспільства, і вважає за необхідне звільнити його від відбування основного покарання з випробуванням строком на 2 роки.

При обранні виду та міри покарання суд, реалізуючи принципи справедливості та індивідуалізації покарання, враховуючи, що призначене покарання має бути не лише карою, але і переслідувати цілі загальної та спеціальної превенції, вважає, що покарання у межах санкції частини статті відповідатиме вчиненому і сприятиме виправленню обвинуваченого й запобіганню вчинення нових злочинів.

Суд наголошує, що призначення покарання є дискрецією лише суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст.50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

8. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Потерпілими у справі цивільні позови не заявлені, у зв`язку із добровільним усуненням заподіяною злочином шкоди.

Процесуальні витрати у провадженні, а саме витрати на проведення експертиз складають 50 009,81грн, що підтверджується довідками Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру.

Відповідно до ч.2 ст.124 КПК України, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта.

Тому процесуальні витрати за проведення експертиз слід покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 , оскільки проведення експертиз було зумовлено розслідуванням вчиненого ним кримінального правопорушення.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Питання речових доказів слід вирішити, керуючись правилами, викладеними в ст.100 КПК України.

Під час досудового розслідування 04.05.2024 обвинувачений був затриманий та 06.05.2024 йому обраний запобіжний захід у виді домашнього арешту до 04.07.2024, який продовжувався до 03.07.2024.

Враховуючи наведене, період з 04.05.2024 до 06.05.2024 слід зарахувати обвинуваченому у строк відбування покарання у виді позбавлення волі за даним вироком з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі у випадку направлення ОСОБА_3 , звільненого від покарання з випробуванням, для відбування покарання.

Під судового розгляду обвинуваченому запобіжний захід не обирався, підстави для обрання запобіжного заходу до набрання вироком законної сили відсутні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст.100, 349, 368, 369, 370, 373, 374, 376 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.296 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст.ст.75,76 КК України ОСОБА_3 від відбування основного покарання звільнити з випробуванням строком на 2 (два) роки, зобов`язавши його періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

У разі направлення ОСОБА_3 , звільненого від покарання з випробуванням, для відбування покарання, призначеного вироком, зарахувати ОСОБА_3 в строк відбування покарання строк попереднього ув`язнення з 04.05.2024 до 06.05.2024 з розрахунку один день тримання під вартою за один день позбавлення волі.

До набрання вироком законної сили запобіжний захід відносно ОСОБА_3 не застосовувати.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати на залучення експертів в сумі 50 009 (п`ятдесят тисяч дев`ять ) гривень 81 коп.

Речові докази: балончик «Перець4» та складний ніж, як знаряддя вчинення кримінального правопорушення, - знищити.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду може бути оскаржений до Івано-Франківського апеляційного суду через Надвірнянський районний суду Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Обвинуваченому роз`яснити право подати клопотання про помилування, право ознайомитися із журналом судового засідання і подати на нього письмові зауваження.

Суддя ОСОБА_1