Справа№938/227/25
Провадження № 1-кс/938/67/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу

28 лютого 2025 року селище Верховина

Слідчий суддя Верховинського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

законного представника матері ОСОБА_5

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у судовому засіданні клопотання прокурора Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури в кримінальному провадженні №0000012 від 20.01.2025 року про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді передання під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ,-

В С Т А Н О В И В:

26.02.2025 року до слідчого судді Верховинського районного суду Івано-Франківської області поступило клопотання прокурора Верховинського відділу Косівської окружної прокуратури в кримінальному провадженні №0000012 від 20.01.2025 року про застосування до неповнолітнього ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжного заходу у вигляді передання під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Копія вказаного клопотання та матеріали, якими обгрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, надані підозрюваному та його законному представнику з дотриманням строку, встановленого ч. 2 ст. 184 КПК України.

Досудовим розслідування встановлено, що згідно з указом Президента України №64/2022 Про введення воєнного стану в Україні, воєнний стан в Україні запроваджено із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб та в подальшому продовжено по теперішній час. Таке рішення було ухвалено у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України та на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану".

Зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб врегульовано Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Про введення в дію воєнного стану ОСОБА_4 достеменно було відомо, оскільки Указ Президента України №64/2022 оголошено за допомогою засобів масової інформації та доведено до населення країни.

Так, п. 6 та п. 7 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» передбачено, що в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан, військове командування разом із військовими адміністраціями (у разі їх утворення) можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, а також прав і законних інтересів юридичних осіб, передбачених указом Президента України про введення воєнного стану, заходи правового режиму воєнного стану, пов`язані із встановленням у порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України, особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеженням свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів.

У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України та з метою забезпечення оборони держави, підтримання бойової і мобілізаційної готовності Збройних Сил України та інших військових формувань, п. 1 Указу Президента України № 69/2022 від 24.02.2022 «Про загальну мобілізацію», який затверджений Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію», оголошено та впроваджено проведення загальної мобілізації.

Відповідно до ч. 1 ст. 15, п. 7 ч. 1 ст. 22 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», на строкову військову службу призиваються придатні для цього за станом здоров`я громадяни України чоловічої статі, яким до дня відправлення у військові частини виповнилося 18 років, та старші особи, які не досягли 27-річного віку і не мають права на звільнення або відстрочку від призову на строкову військову службу (громадяни призовного віку); граничний вік перебування на військовій службі (в тому числі в резерві п. 2. ч.2 ст. 28 Закону) встановлюється для військовослужбовців, які проходять військову службу під час особливого періоду, з числа осіб: рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу до 60 років.

Згідно зі ч. 4 ст. 37 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», у воєнний час забороняється виїзд військовозобов`язаних, призовників та резервістів з місця проживання без дозволу керівника відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки (військовозобов`язаних та резервістів Служби безпеки України, Служби зовнішньої розвідки України - без дозволу відповідного керівника).

Відповідно до Правил перетинання державного кордону громадянами України, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 27 січня 1995 року № 57 (у редакції постанови Кабінету Міністрів України від 25 серпня 2010 року № 724 з наступними змінами і доповненнями) відповідно до статті 3 Закону України "Про порядок виїзду з України і в`їзду в Україну громадян України" - перетинання громадянами України державного кордону здійснюється в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю, якщо інше не передбачено законом, за одним з таких документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну. У випадках, визначених законодавством, для перетинання державного кордону громадяни крім паспортних документів повинні мати також підтверджуючі документи.

Відповідно до пункту 2-1 Правил перетинання державного кордону громадянами України, у разі введення на території України надзвичайного або воєнного стану перетинати державний кордон мають право особи, зазначені у пунктах 2-1 та 2-2, а також інші військовозобов`язані особи, які не підлягають призову на військову службу під час мобілізації. Ця норма не поширюється на осіб, визначених в абзацах другому восьмому частини третьої статті 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію».

Постановою Кабінету Міністрів України № 1455 від 29.12.2021 затверджено «Порядок встановлення особливого режиму в`їзду і виїзду, обмеження свободи пересування громадян, іноземців та осіб без громадянства, а також руху транспортних засобів в Україні або в окремих її місцевостях, де введено воєнний стан».

Пунктом 8 вказаного Порядку встановлено, що перетинання державного кордону в пунктах пропуску через державний кордон та пунктах контролю на території, де введено воєнний стан, здійснюється з урахуванням обмежень, встановлених законодавством.

Правовою основою криміналізації незаконного переправлення осіб через державний кордон є стаття 2 Конституції України, відповідно до якої суверенітет України поширюється на всю її територію, яка в межах існуючого кордону є цілісною і недоторканною.

У той же час, на початку другої декади січня 2025 року (точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), в неповнолітнього ОСОБА_4 , в умовах дії правового режиму воєнного стану на території України, виник злочинний умисел на організацію незаконного переправлення осіб, у тому числі, військовозобов`язаних чоловіків віком від 18 до 60 років, виїзд яких з території держави під час дії правового режиму воєнного стану обмежений) через державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон та поза пунктами контролю, без документів, що дають право на виїзд з України, керівництво такими діями та сприяння їх вчиненню порадами, вказівками, усуненням перешкод, вчинені щодо кількох осіб, з корисливих мотивів.

З метою реалізації свого злочинного умислу на незаконне переправлення осіб через державний кордон України, діючи умисно, порушуючи суспільні відносини щодо охорони суверенітету України, цілісності й недоторканості її кордонів, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та свідомо бажаючи їх настання, неповнолітній ОСОБА_4 , якому був відомий маршрут руху через лінію державного кордону України поза пунктами пропуску та інформація про місця можливої відсутності прикордонних нарядів, для незаконного переправлення осіб через державний кордон України поза пунктами пропуску та контролю, без документів, що дають право на виїзд з України, здійснював керівництво такими діями, сприяв їх вчиненню порадами, вказівками та усуненням перешкод.

З цією метою, неповнолітній ОСОБА_4 не пізніше 15 січня 2025 року (точну дату досудовим розслідуванням не встановлено), підшукав осіб з числа громадян України, яким було відомо про тимчасові обмеження щодо виїзду чоловіків віком від 18 до 60 років з України, та які бажали незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску через державний кордон та контролю, без документів, що дають право на виїзд з України. Зокрема, жителя міста Київ, Київської області ОСОБА_7 та жителя села Петрівка, Чернігівської області ОСОБА_8 .

У подальшому, 30.01.2025, на виконання порад, вказівок неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 приїхали на ЖД вокзал міста Київ, Київської області та разом продовжили рух потягом до селища Ворохта, Яремчанської міської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області.

31.01.2025, виконуючи поради, вказівки неповнолітнього ОСОБА_4 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 на невстановленому досудовим розслідуванням автомобілі «таксі», виїхали з селища Ворохта, Яремчанської міської ради, Надвірнянського району, Івано-Франківської області та прибули до вказаного ОСОБА_4 місця в селі Красник, Верховинської селищної ради, Верховинського району, Івано-Франківської області. Після чого з метою обходу прикордонного блокпосту через лісовий масив із використанням карти місцевості, яку ОСОБА_4 надав ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через свій мобільний телефон, останні прослідували вказаним маршрутом пішки та дісталися раніше обумовленого із ОСОБА_4 місця на ґрунтовій дорозі в селі Бистрець, Верховинського району, Івано-Франківської області.

31.01.2025 близько 18:00 год., ОСОБА_4 на автомобілі марки «HONDA», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_9 , якому не було відомо про злочинні наміри останнього, зустрів ОСОБА_7 та ОСОБА_8 в обумовленому місці в селі Бистрець, Верховинського району, Івано-Франківської області. Під час даної зустрічі, ОСОБА_4 з метою усунення перешкод, згідно попередніх домовленостей, було викладено ОСОБА_7 та ОСОБА_8 умови та порядок щодо незаконного перетину державного кордону України поза пунктами пропуску та контролю через державний кордон, без документів, що дають право на виїзд з України, а також надано вказаним громадянам поради, вказівки які допоможуть незаконно перетнути державний кордон України поза пунктами пропуску та контролю через державний кордон, без документів, що дають право на виїзд з України.

Також, під час даної зустрічі ОСОБА_4 , згідно попередніх домовленостей, умов та порядку проведення розрахунку за незаконне переправлення ОСОБА_7 та ОСОБА_8 через державний кордон України поза пунктами пропуску та контролю через державний кордон, без документів, що дають право на виїзд з України, було отримано від ОСОБА_8 грошові кошти в сумі 16 000 (шістнадцять тисяч) доларів США (що в перерахунку на офіційну валюту України гривню, згідно курсу Національного банку України станом на 31 січня 2025 року становить 669 187,2 (шістсот шістдесят дев`ять тисяч сто вісімдесят сім гривень 20 копійок).

Після чого, 31.01.2025 проїжджаючи село Дземброня, Зеленської сільської ради, Верховинського району, Івано-Франківської області, територія якого, відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 3 серпня 1998 року №1199 «Про контрольовані прикордонні райони» (із змінами, внесеними згідно з Постановами Кабінету Міністрів України № 679 від 23.04.1999 та № 890 від 04.08.2021) контрольованим прикордонним районом у якому запроваджено прикордонний режим, та рухаючись в напрямку державного кордону України з державним кордоном Республіки Румунія, з метою незаконного переправлення через державний кордон України поза пунктами пропуску та контролю через державний кордон, без документів, що дають право на виїзд з України, громадянина ОСОБА_4 разом із ОСОБА_9 , ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , було затримано, працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Окрім цього, не припиняючи своїх злочинних дій, ОСОБА_4 в порушення вимог Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної і охолощеної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України №622 від 21 серпня 1998 року (з наступними змінами), зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 7 жовтня 1998 року за № 637/3077, Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 жовтня 1992 року № 576 (з наступними змінами і доповненнями), діючи умисно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, передбачаючи настання суспільно-небезпечних наслідків та бажаючи їх настання, без передбаченого законом дозволу, незаконно придбав при невстановлених слідством обставинах, в невстановленому місці в літній період часу 2024 року та зберігав 18 (вісімнадцять) предметів ззовні схожих на патрони для нарізної вогнепальної зброї, в приміщенні житлового будинку за місцем свого фактичного проживання в АДРЕСА_1 , які було виявлено старшим слідчим СВ Верховинського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капітаном поліції ОСОБА_10 в період часу з 22:52 год. 31.01.2025 по 00:11 год. 01.02.2025, в ході проведення огляду місця події відповідно до положень ч. 1 ст. 233 КПК України.

Відповідно до висновку експерта від 07.02.2025 вилучені у ОСОБА_4 18 (вісімнадцять) предметів схожих на патрони, є боєприпасами до нарізної вогнепальної зброї, з яких:

- 12 (дванадцять) боєприпасів з 18 є 7,62-мм пістолетними патронами центрального бою із звичайною кулею, промислового виробництва, призначені для стрільби з самозарядних пістолетів конструкції Токарєва (ТТ), пістолетів-кулеметів ППШ, ППД, ППС та інших різновидів вогнепальної зброї, патронник яких розрахований під даний патрон;

- 3 (три) боєприпаси з 18 є військовими 5,45-мм патронами центрального бою, промислового виробництва, патрони із маркуванням «7 16» та «7 21» із бронебійною кулею, а патрон із маркуванням «270 93» із кулею збільшеної пробивної здатності, призначені для стрільби з військової 5,45-мм автоматичної зброї (автоматів та кулеметів), патронник яких розрахований під даний патрон;

- 2 (два) боєприпаси з 18 є 5,6-мм спортивно-мисливськими малокаліберними патронами, кільцевого спалаху, промислового виробництва, призначені для стрільби з пістолетів, гвинтівок, карабінів, нарізних стволів комбінованих рушниць тощо калібру 5,6-мм, патронник яких розрахований на дані патрони;

- 1 (один) з 18 боєприпасів є патроном промислового виробництва з кулею із металевим осердям, призначений для стрільби з військової 7,62-мм самозарядної та автоматичної зброї (карабінів, автоматів та кулеметів), патронник яких розрахований під даний патрон.

12.02.2025 року на підставі наявності достатніх доказів у кримінальному провадженні, ОСОБА_4 , було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 263 КК України (а.с.86-92).

У судовому засіданні прокурор, захисник адвокат ОСОБА_6 , законний представник та неповнолітній підозрюванийпросили задоволити клопотання та застосувати щодо неповнолітнього підозрюваного запобіжний захід у вигляді передання під нагляд матері з покладенням обов`яків, передбачених ч.2 ст.493 КПК України.

Слідчий суддя заслухавши думу учасників кримінального провадження, вивчивши та дослідивши матеріали даного клопотання приходить до такого висновку.

У ч.2 ст. 177 КПК України закріплено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави для слідчого судді вважати, що підозрюваний може здійснювати дії, спрямовані на переховування від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

З приводу наявності обґрунтованої підозри слід зазначити, що відповідно до практики Європейського суду «обгрунтована підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21.04.2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30.08.1990 року). При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду під обґрунтованою підозрою слід розуміти «розумну підозру, а не щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Таким чином, слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу.

З огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, слідчий суддя вважає, що наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 кримінальних правопорушень,передбачених ч.3 ст. 332, ч.1 ст.263 КК України.

Зокрема, обґрунтованість підозри, повідомленої ОСОБА_4 , підтверджують: повідомлення начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу ДПСУ про виявлення кримінального правопорушення від 20.01.2025 року; довідка щодо проведених заходів начальника прикордонного оперативно-розшукового відділу ДПСУ про виявлення кримінального правопорушення від 20.01.2025 року; акти огляду мобільного застосунку «Telegram», акти огляду глобальної мережі Інтернет від 20.01.2025 року; протоколи огляду ОСОБА_8 та ОСОБА_7 від 31.01.2025 року; протокол огляду н автомобіля марки «HONDA» д.н.з. НОМЕР_1 від 31.01.2025 року; протокол огляду будинку за місцем фактичного проживання ОСОБА_4 від 31.01.2025 року; висновок судово-балістичної експертизи від 07.02.2025 року; показання свідків ОСОБА_7 та ОСОБА_8 , зафіксованими в протоколах допиту від 31.01.2025 року; протоколи огляду мобільного телефону ОСОБА_9 , ОСОБА_4 від 04.02.2025 року; речові докази, залучені до матеріалів кримінального провадження; інші зібрані матеріали кримінального провадження.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжких злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять роки.

У ст.493 КПК України передбачено, що до неповнолітніх підозрюваних чи обвинувачених, крім запобіжних заходів, передбачених ст.176 цього Кодексу, може застосовуватися передання їх під нагляд батьків, опікунів чи піклувальників, а до неповнолітніх, які виховуються в дитячій установі, - передання їх під нагляд адміністрації цієї установи; передання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого під нагляд батьків, опікунів, піклувальників або адміністрації дитячої установи полягає у взятті на себе будь-ким із зазначених осіб або представником адміністрації дитячої установи письмового зобов`язання забезпечити прибуття неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого до слідчого, дізнавача, прокурора, слідчого судді, суду, а також його належну поведінку; передання під нагляд батьків та інших осіб можливе лише за їхньої на це згоди та згоди неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого. Особа, яка взяла зобов`язання про нагляд, має право відмовитися від подальшого виконання цього зобов`язання, заздалегідь про це повідомивши; до передання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого під нагляд суд зобов`язаний зібрати відомості про особу батьків, опікунів або піклувальників, їхні стосунки з неповнолітнім і впевнитися у тому, що вони можуть належно здійснювати нагляд за неповнолітнім; при відібранні зобов`язання про взяття під нагляд батьки, опікуни, піклувальники, адміністрація дитячої установи попереджаються про характер підозри чи обвинувачення неповнолітнього і про їхню відповідальність у разі порушення взятого на себе зобов`язання. При порушенні цього зобов`язання на батьків, опікунів і піклувальників накладається грошове стягнення від двох до п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб; питання передання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого під нагляд батьків, опікунів, піклувальників або адміністрації дитячої установи розглядається за клопотанням прокурора за правилами обрання запобіжного заходу або за клопотанням сторони захисту під час розгляду питання про обрання запобіжного заходу.

Відповідно до ч.1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, крім встановлення наявності обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення, зобов`язаний також встановити наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор, та недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

У ч. 1 ст. 177 КПК України закріплено, що з метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обовязків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу підозрюваному ОСОБА_4 доведено наявність ризиків, передбачених п. 1 та п.5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та суду; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Зокрема вказані ризики підтверджується тим, що підозрюваний ОСОБА_4 , зважаючи на відомі йому факти встановлення органом слідства доказів його вини, пебуваючи в статусі підозрюваного, усвідомлюючи можливості призначення покарання, яке санкцією ч. 3 ст.332, ч.1 ст.263 КК України, передбачено у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років, може переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

Крім того, як встановлено матеріалами кримінального провадження, він є неповнолітнім, а відповідно до ст. 23 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» не підлягає призову на військову службу під час мобілізації, що дозволяє йому перетинати державний кордон України в період дії воєнного стану.

Наявність ризику вчинити інше кримінальне правопорушення полягає в тому, що ОСОБА_4 підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень (злочинів), передбачених ч. 3 ст. 332, ч.1 ст.263 КК України, та будучи жителем прикордонного села Зелене може знати шляхи незаконного руху в пішому порядку до українсько-румунського кордону поза пунктами пропуску, через місця відсутності прикордонних нарядів, якими здійснювати незаконне переправлення осіб призивного віку, які ухиляються від мобілізації через державний кордон України за грошову винагороду.

Враховуючи вищевказане, слідчий суддя приходить до переконання про наявність підстав для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді передання під нагляд матері.

У ч.2 ст.493 КПК України передбачено, що передання неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого під нагляд батьків, опікунів, піклувальників полягає у взятті на себе будь-ким із зазначених осіб або представником адміністрації дитячої установи письмового зобов`язання забезпечити прибуття неповнолітнього підозрюваного чи обвинуваченого до слідчого, дізнавача, прокурора, слідчого судді, суду, а також його належну поведінку.

Прокурор у клопотанні клопоче покласти на матір такі обов`язки щодо забезпечення прибуття неповнолітнього підозрюваного:

- прибувати до слідчих СВ Верховинського РВП ОСОБА_11 ,

ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну його місця проживання та/або місця навчання (роботи).

Як вбачається з ч. 3 та ч. 5 ст. 219 КПК України, строк досудового розслідування становить два місяці з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, у який не включається строк із дня винесення постанови про зупинення кримінального провадження до винесення постанови про відновлення кримінального провадження.

Встановлено, що ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 3 ст. 332, ч.1 ст.263 КК України, - 12.02.2025 року.

Враховуючи вищевказане, строк дії ухвали слідчого судді в частині запобіжного заходу та покладених обов`язків на законного представника - до 12.04.2025 року (включно).

На підставі вищевикладеного, керуючись ст.ст. 110, 176-178, 369, 372, 376 , 493 КПК України,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу задовольнити.

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , зареєстрованого в АДРЕСА_2 , фактично проживаючого в АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді передання під нагляд матері ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , на яку покласти обов`язки щодо забезпечення неповнолітнього підозрюваного

- прибувати до слідчих СВ Верховинського РВП ОСОБА_11 , ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну його місця проживання та/або місця навчання (роботи).

Роз`яснити законному представнику - матері, що при порушенні цього зобов`язання на неї буде накладено грошове стягнення від двох до п`яти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб

Строк дії ухвали в частині запобіжного заходу та покладених обов`язків до 12.04.2025 року включно.

Контроль за виконанням обов`язків покласти на прокурора, який здійснює процесуальне керівництво у даному кримінальному провадженні.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала оскаженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_13