Справа № 307/1127/17
Провадження № 1-кп/307/260/22
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12 березня 2025 року м. Тячів

Тячівський районний суд Закарпатської області в особі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарях ОСОБА_2 , ОСОБА_3

з участю прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

потерпілої ОСОБА_8

представника потерпілої ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_9

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду міста Тячів кримінальне провадження, про обвинувачення:

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Новобарово, Тячівського району, Закарпатської області, мешканця АДРЕСА_1 , України, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, одруженого, на момент вчинення злочину мав трьох неповнолітніх дітей, не працюючого, раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст.121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_6 , 23 березня 2017 року, близько 10 години 00 хвилин, перебуваючи в дворогосподарстві АДРЕСА_2 , діючи умисно, наніс потерпілій ОСОБА_8 один удар дерев`яною палицею, яку знайшов на подвір`ї вказаного дворогосподартсва, в область тім`яної частини голови справа, від якого вона впала на землю, після чого наніс їй ще один удар дерев`яною палицею в область грудей, внаслідок чого потерпіла ОСОБА_8 втратила свідомість, чим спричинив потерпілій ОСОБА_8 тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому тім`яної кістки справа та перелому грудини у середній третині тіла, які відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілої в момент їх спричинення.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 свою вину не визнав та пояснив, що в березні 2017 року, зранку, близько біля 10 година 30 хвилин, в середу, точно дати не пам`ятає, він зі своїм сином йшли до будинку ОСОБА_10 , та по дорозі зустрів свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_12 . Коли підійшли до будинку потерпілої ОСОБА_8 , він вийшов на горище її будинку, де побачив стару люстру та алюміній, а син залишився внизу. З горища він викрав лампочку та провід довжиною близько 200 метрів, а плоскогубці, які належали йому, він залишив на горищі. Через певний час син побачив людей з кіньми, після чого він зійшов вниз і вони почали тікати. Тілесні ушкодження потерпілій ОСОБА_10 він не наносив та взагалі її не бачив біля будинку. Просить його виправдати.

Потерпіла ОСОБА_8 в судовому засіданні пояснила, що в березні 2017 року, точну дату не пам`ятає, близько 10 години, вона разом зі своїм сином ОСОБА_13 пішла до свого будинку, де народилася, щоб посадити часник та взяти квіти. Коли з сином підійшли до будинку, то зрозуміли що син забув ключі від будинку в автомобілі. Син повернувся за ключем в автомобіль, а вона в той час пішла збирати квіти. Вона почула, що хтось стрибнув з горища, і спочатку подумала, що то кіт, Потім підійшов хтось ззаду і вдарив її, від чого вона відійшла позаду, але її знову вдарили, після чого вона впала на землю, і побачила обвинуваченого ОСОБА_14 , який і був саме тією особою, котра нанесла їй тілесні ушкодження. Вона не зрозуміла чому ОСОБА_14 наносив їй тілесні ушкодження. Після того, як обвинувачений вдарив її, вона сказала йому, щоб той втікав та не бив її, а вона не скаже нічого своєму сину. Але ОСОБА_14 не послухав її. Після цього вона втратила свідомість та немала можливості самостійно рухатися. Також, біля обвинуваченого вона бачила і його сина, який знаходився від неї за чотири метри та не підходив до неї. Після того як вона впала, обвинувачений ОСОБА_14 разом зі своїм сином взяли її за плечі, потягли і поклали її біля дерева, після чого пішли. Потім до неї прийшов її син, а вона була вся в крові. Син покликав знайомого, який допоміг відвезти її на возі до автомобіля. В Тячеві лікар ОСОБА_15 робив їй операцію, після якої вона ще перебувала в лікарні. Просить обвинуваченого покарати згідно закону.

Свідок ОСОБА_13 в судовому засіданні пояснив, що потерпіла ОСОБА_8 являється його матір`ю. 23 березня 2017 року, біля 10 години, він та його мама ОСОБА_8 поїхали на автомобілі до будинку, який знаходиться в АДРЕСА_2 , де народилася його мама, для того, щоб посадити розсаду. Автомобіль він залишили за 200 метрів до будинку, так як доїхати на ньому до будинку не було можливості, і вони пішки підійшли до будинку. Так як ключі від будинку він залишив в автомобілі, він повернувся до нього за ключами, а мати ОСОБА_8 залишилась біля будинку. Коли він через 15 хвилин повернувся, то матері на подвір`ї не побачив. Тільки через декілька хвилин він побачив, що вона знаходиться на подвір`ї біля дерева, в напівлежачому положенні. Коли він підійшов до неї, то бачив, що з голови в неї тече кров. Поруч біля будинку, за 60-70 метрів від місця, де вони з матір`ю знаходились, знайомий на полі обробляв поле, де висаджують кукурудзу. Він покликав знайомого до них, щоб той допоміг йому довезти матір до автомобіля. Прізвище знайомого точно не пам`ятає, але він родом з Колочави, і на даний час вже помер. Він самостійно на автомобілі швидко відвіз матір у непритомному стані до лікарні, а тому швидку допомогу не викликав. Спочатку він подумав, що його мати ОСОБА_8 сама впала і вдарилася. Після того як лікар ОСОБА_15 оглянув маму, то повідомив йому, що вона сама не могла впасти і так вдаритись, та припустив, що хтось наніс потерпілій тілесні ушкодження, так як в неї була зламана грудна клітка. ОСОБА_16 була в непритомному стані, і після того як прийшла до тями, спочатку не пам`ятала про подію, але через декілька днів згадала, і сказала, що на місці події було двоє людей. Потім, в неділю, 26 березня 2017 року, він пішов до будинку, де сталася подія, щоб обстежити територію, та подивитися, що там відбувається. Біля будинку він піймав обвинуваченого ОСОБА_6 , в руках якого була монтировка та ще три сумки, які були пусті. Обвинувачений відповів йому, що в нього була заборгованість, йому відключили світло та газ, і він зізнався йому у скоєному. Після цього, 26 березня 2017 року, він звернувся в поліцію. Коли працівники поліції пред`явили потерпілій фотографії, вона тільки тоді назвала хто її побив. В той день, коли нанесли тілесні ушкодження матері, обвинуваченого ОСОБА_6 він не бачив. Через декілька днів він перебував на похоронах в Колочаві і родичі обвинуваченого повідомили йому, що бачили ОСОБА_6 не один раз біля будинку матері, де сталася подія. Свідок ОСОБА_11 йому розповів все як було. Після звернення до поліції, до нього зателефонував Гарастей - брат жінки обвинуваченого ОСОБА_6 та запропонував йому кошти, щоб той нікуди не звертався, але він відповів йому, що кошти йому не потрібні, а кожен нехай відповідає за свої дії.

Свідок ОСОБА_17 в судовому засіданні пояснив, що до обіду в березні 2017 року, точної дати події не пам`ятає, він перебував вдома, обрізав сад на городі та побачив, що з гірки спускаються двоє громадян. Він підійшов до дороги ближче, і побачив ОСОБА_14 та його сина, в руках яких була полотняна сумка, і в ній щось знаходилося. Вони привіталися та ОСОБА_14 запитав його як потрапити в село Олександрівку (Шандрово), у відповідь на що він йому відповів, що він стільки років живе в селі, і не знає як туди потрапити. Після цього вони декілька хвилин порозмовляли і розійшлися. Свідок показав їм дорогу і вони пішли в напрямку села Олександрівка. Ввечері того ж дня, він дізнався, що вони побили потерпілу ОСОБА_10 , та обікрали потерпілу ОСОБА_18 . Свідок зазначив, що потерпіла ОСОБА_10 живе посеред поля, в напрямку дороги до села Олександрівки, куди і рухалися обвинувачений ОСОБА_19 із сином. В той день більше нікого він не бачив, щоб рухалися в тому напрямку, так як цілий день перебував на городі.

Свідок ОСОБА_20 в судовому засіданні пояснив, що подія була 6 років тому, і він не пам`ятає, коли до лікарні потрапила потерпіла ОСОБА_10 , та які тілесні ушкодження були наявні в неї. Він не може надати інформацію чи була потерпіла його пацієнтом, чи він тільки продовжував лікування. Інформацію щодо з`ясування, що сталось з потерпілою, збирає лікар, і в першу чергу з`ясовує інформацію зі слів хворого.

Свідок ОСОБА_21 в судовому засіданні пояснив, що являється односельчанином з обвинуваченим ОСОБА_6 , але не знає його. Ствердив, що точної дати не пам`ятає, він працював на ділянці. Обвинувачений ОСОБА_14 разом із своїм сином проходили та запитали його як пройти до села Олександрівка. Він в свою чергу їм пояснив та показав дорогу. ОСОБА_17 являється його зятем, він був в іншому кінці ділянки, але чи казав зять, що бачив їх в той момент чи ні, він не пам`ятає.

Свідок ОСОБА_22 в судовому засіданні пояснив, що до нього додому прийшли працівники поліції та запропонували бути понятим під час проведення слідчого експерименту, на якому були присутні ОСОБА_6 , інший понятий ОСОБА_23 та слідчий. Обвинувачений вільно, без будь-якого тиску чи підказок з боку інших осіб, розповідав як проникнув на горище будинку, де викрав мідний провід та алюміній. ОСОБА_6 сказав, що на місці події розпалив вогонь, щоб спалити мідь. Побачивши біля яблуні потерпілу ОСОБА_8 , він наніс їй один удар по голові, від якого вона закричала, а потім ще один удар по голові та один у область грудної клітки. Слідчий експеримент фіксувався за допомогою фотоапарату.

Свідок ОСОБА_23 в судовому засіданні пояснив, що не пам`ятає точної дати, коли було проведено слідчий експеримент, але він був особисто присутній на відтворенні разом зі своїм сусідом. Точно пам`ятає, що обвинувачений ОСОБА_6 був на відтворенні та чітко показував як виліз на горище, як вдарив бабусю та як спускався. Обвинувачений показав, що наносив удари в область грудей палицею. Також вказав, що особу обвинуваченого не впізнає і не знає навіть його прізвища, оскільки останній не проживає в їхньому селі. Обвинувачений вільно, без будь-якого тиску чи підказок з боку інших осіб, розповідав та показував як відбувалась подія. Підписи в протоколі слідчого експерименту дійсно належать йому.

Свідок ОСОБА_24 , який є сином обвинуваченого ОСОБА_6 , в судовому засіданні на підставі ст. 63 Конституції України відмовився надавати покази.

Згідно протоколу прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке. що готується) від 30 березня 2017 року вбачається, що потерпіла ОСОБА_8 , звернулася до Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області із заявою, в якій просить притягнути до кримінальної відповідальності ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та його сина ОСОБА_25 , які 23 березня 2017 року, близько 10 год. 00 хв., в АДРЕСА_2 , нанесли їй тілесні ушкодження

(Т.1 а.с.86-87)

Згідно висновку судово-медичної експертизи від 6 квітня 2017 року за №197 у потерпілої ОСОБА_8 виявлені тілесні ушкодження у вигляді лінійного перелому тім`яної кістки справа та перелому груднини у середній третині тіла. Вказані тілесні ушкодження, а саме лінійний перлом тім`яної кістки справа міг виникнути в результаті удару тупим твердими предметом з обмеженою ударною поверхнею; перелом груднини у середній третині тіла міг виникнути в результаті удару тупим твердим предметом з обмеженою ударною поверхнею. Строку події 23 березня 2017 року дані тілесні ушкодження відповідають і відносяться до групи тяжких тілесних ушкоджень, так як являються небезпечними для життя потерпілого в момент заподіяння

(Т.1 а.с.88-90)

З протоколу огляду місця події від 05 квітня 2017 року, доданої фото-таблиці, встановлено, що об`єктом огляду являється дворогосподарство в АДРЕСА_2 . Встановлено, що вхід до даного дворогосподарства здійснюється вільно, тобто воно не є обгородженим, і прямо розміщений одного поверховий будинок сірого кольору з сірою металевою черепицею

(Т.1 а.с.92-97)

Згідно протоколу слідчого експерименту від 05 квітня 2017 року, з доданими фото- таблицями, проведеного за участю потерпілої ОСОБА_8 , у присутності двох понятих, встановлено спосіб вчинення злочину. Також, в ньому зазначено, що потерпіла ОСОБА_8 перебуває на ліжку в кімнаті свого будинку АДРЕСА_3 , так як її стан здоров`я не надає їй можливості покидати свій будинок і вона не може відтворити дану подію. Натомість вона показала, що 23 березня 2017 року, близько 10 години 00 хвилин, їй наніс в область тім`яної ділянки голови один удар ззаду чимось твердим, схожим на дерев`яну боту, ОСОБА_14 . Дані тілесні ушкодження потерпіла показала. Більше нічого пояснити не може, так як втратила свідомість після удару по голові і нічого не пам`ятає

(Т.1 а.с.98-103)

З протоколу слідчого експерименту від 18 квітня 2017 року, з доданими фото- таблицями, проведеного за участю обвинуваченого ОСОБА_6 , у присутності двох понятих ОСОБА_23 та ОСОБА_22 , встановлено спосіб вчинення злочину. Також в протоколі слідчого експерименту зазначено, що 23 березня 2017 року ОСОБА_6 разом із сином ОСОБА_24 , який перебуває на лікуванні у психіатра і має діагноз розумова відсталість, йшли по вулиці Олександрівській зі сторони селища Буштино. Ідучи дорогою вони побачили чоловіка літнього віку на прізвище ОСОБА_12 і питали в нього дорогу до села Олександрівка. Ідучи дорогою вони зупинилися біля будинку ОСОБА_10 і знали, що там ніхто не проживає. Після цього ОСОБА_14 виліз на горище будинку, через декілька хвилин він почув, що син сказав, що йде подивитись на коня, які паслися неподалік, і тоді ОСОБА_14 почав злізати з горища і стрибнувши, впав на землю біля будинку і побачив ОСОБА_10 , яка почала кричати, що він тут робить На це обвинувачений схилився та схопив дерев`яну палицю, що була неподалік і тою палицею один раз вдарив її в тім`яну частину голови, але вона не впала, і після цього обвинувачений, стоячи напроти неї, вдарив її ще раз тією ж палицею в груди, після чого прибіг його син і вони разом з ним підтягнули ОСОБА_26 до дерева. В цей час підозрюваний побачив, що дорогою до дворогосподарства їде автомобіль сина ОСОБА_26 , і тоді він налякався та разом із сином втекли попри струмок, що тече паралельно до вулиці. Втікаючи, ОСОБА_14 викинув дерев`яну палицю в струмок

(Т.1 а.с.118-123)

З протоколу пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 квітня 2017 року потерпіла ОСОБА_8 впізнала обвинуваченого ОСОБА_6 , який 23 березня 2017 року наніс їй тілесні ушкодження

(Т.1 а.с.124-127)

Відповідно до письмової згоди ОСОБА_8 від 20 квітня 2017 року нею надано згоду на проведення огляду місця події за адресою АДРЕСА_2

(Т.1 а.с.134)

З протоколу огляду місця події від 20 квітня 2017 року, доданої фото-таблиці, встановлено, що об`єктом огляду являється дворогосподарство за адресою в АДРЕСА_2

(Т.1 а.с.135-139)

Згідно протоколу огляду предметів від 21 квітня 2017 року з доданими фото-таблицями, встановлено, що при проведенні огляду предметів вилучені садові ножиці та плоскогубці, які були оглянуті та поміщені до спец пакету №4258086

(Т.1 а.с.141-143)

Судом встановлено, що всі докази, досліджені в судовому засіданні та покладені в основу вироку є достовірними, допустимими і достатніми, які повною мірою підтверджують вставлені в суді фактичні обставини по справі. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді потерпілої та свідків у суду немає.

Однією із загальних засад кримінального провадження є визначена п.16 ч.1 ст.7 КПК України безпосередність дослідження доказів, що означає звернену до суду вимогу закону про дослідження ним всіх зібраних у конкретному кримінальному провадженні доказів шляхом допиту обвинувачених, потерпілих, свідків, експерта, огляду речових доказів, оголошення документів, відтворення звукозапису і відеозапису, тощо. При цьому безпосередність сприйняття доказів дає змогу суду належним чином дослідити та перевірити їх ( як кожний доказ окремо, так і у взаємозв`язку з іншими доказами), здійснити їх оцінку за критеріями, визначеними у ч.1 ст.94 КПК України, і сформувати повне та об`єктивне уявлення про фактичні обставини конкретного кримінального провадження.

За вимогами ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Внутрішнє переконання суду при оцінці доказів повинно ґрунтуватись на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин кримінального провадження в їх сукупності. При цьому не повинна мати місце наперед визначена упередженість, тенденційність при оцінці доказів, безпідставне відкидання доказів, які свідчать про невинуватість особи.

Згідно зі ст. 62 Конституції України та ст. 17 КПК України обвинувачення не може ґрунтуватись на доказах, отриманих незаконним шляхом (недопустимих доказах).

Відповідно до ст. 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий в порядку, встановленому КПК України. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

При цьому суд враховує позицію Європейського суду з прав людини, яка викладена у справі «Ушаков проти України» (рішення від 18 червня 2015 року, заява № 10705/12) згідно з якою ЄСПЛ визначає: «Суд, при оцінці доказів керується критерієм доведеності «поза розумним сумнівом». Згідно з його усталеною практикою доведеність може випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій стосовно фактів, достатньо вагомих, чітких і узгоджених між собою».

Підсумовуючи вищевказане, суд приходить до висновку, що винуватість ОСОБА_6 у скоєні інкримінованого кримінального правопорушення поза всяким розумним сумнівом доведена і підтверджується обсягом досліджених судом в судовому засіданні доказів в їх сукупності та взаємозв`язку та не викликають у суду сумнівів.

Таким чином, суд вважає, що дії обвинуваченого ОСОБА_6 слід кваліфікувати за ч.1 ст.121 КК України як умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

Заперечення обвинуваченим ОСОБА_6 своєї вини у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України та його доводи, що в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні він не винен, суд вважає безпідставними і таку версію обвинуваченого надуманою, оскільки це суперечить зібраним по справі та дослідженим в судовому засіданні доказам, які узгоджуються між собою з іншими матеріалами провадження, а саме: протоколом прийняття заяви від потерпілої ОСОБА_8 про вчинене кримінальне правопорушення від 30 березня 2017 року, протоколом огляду місця події від 5 квітня 2017 року з доданими фото-таблицями,висновком судово-медичної експертизи від 6 квітня 2017 року за №197, протоколами проведення слідчих експериментів від 5 квітня 2017 року та від 18 квітня 2017 року, з доданими до них фото-таблиць, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 20 квітня 2017 року, показаннями свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_17 , ОСОБА_20 , ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_23 ,

Суд оцінює такі показання, як обраний обвинуваченим спосіб захисту, який не знайшов свого підтвердження в судовому засіданні.

З огляду на вищезазначене, доводи захисника ОСОБА_7 в частині недоведеності вини обвинуваченого ОСОБА_27 спростовані вищезазначеними доказами та є безпідставними.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_6 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого ним кримінального правопорушення, дані про особу винного, який по місцю проживання характеризується посередньо, середній ризик вчинення повторного правопорушення та небезпеки для суспільства згідно досудової доповіді органу пробації.

Обставини справи, що пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_6 відсутні.

Беручи до уваги конкретні обставини справи, механізм заподіяння тілесних ушкоджень, думку потерпілої, яка просить покарати обвинуваченого згідно закону, суд вважає, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 і попередження вчинення з його боку нових кримінальних правопорушень можливе тільки в умовах ізоляції від суспільства, а тому щодо нього необхідно і доцільно обрати покарання в виді позбавлення волі на певний строк в межах санкції ч.1 ст.121 КК України.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді домашнього арешту в даному кримінальному провадженні закінчився.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Долю речових доказів слід вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 369-371, 373-376 КПК України, суд,

У Х В А Л И В :

ОСОБА_6 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання за ч.1 ст. 121 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 5 (п`ять років).

Запобіжний захід відносно обвинуваченого ОСОБА_6 у виді домашнього арешту в даному кримінальному провадженні закінчився.

Цивільного позову не заявлено.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази - садові ножиці із світло-зеленою ручкою, які упаковано до спеціального пакету №4258086, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, - повернути ОСОБА_8 , як володільцю.

Речові докази одну залізну каструлю, коричневого кольору з квітками, об`ємом 5 літрів, три алюмінієві каструлі, радянського виробництва, об`ємами 7, 4 та 3 літри, одну камфорну металеву електричну плиту з обрізаною вилкою, які упаковано до білого господарського мішка, горловина якого зв`язана ниткою та опечатана паперовою биркою, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, - повернути ОСОБА_28 як володільцю.

Речовий доказ - плоскогубці, ручки яких обмотані ізоляційною стрічкою, синього та темно-зеленого кольору, які упаковано до спеціального пакету №4258086, які зберігаються в кімнаті зберігання речових доказів Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області, - знищити.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Закарпатського апеляційного суду через Тячівський районний суд протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку вручити негайно після його проголошення засудженому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Головуючий ОСОБА_1