Номер справи 703/2753/17
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 року м. Сміла

Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

за участю

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, щодо якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

законного представника ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні у залі суду у м. Сміла кримінальне провадження, внесене до ЄРДР 01.07.2017 під №0001548, об`єднане у одне провадження із кримінальним провадженням від 17.06.2017 року під №0001435, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця м. Сміла Черкаської області, з середньою освітою, неодруженого, непрацюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше неодноразово судимого, є особою, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру на підставі ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12.11.2024 у зв`язку з вчиненням суспільно-небезпечного діяння, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 309, ч. 2 ст. 186 КК України,

у с т а н о в и в :

ОСОБА_4 17.06.2017 близько 04 гол. 20 хв., перебуваючи біля буд. № 76 по вул. Кармелюка в м. Сміла, Черкаської області, застосовуючи насильство, яке не є небезпечним для життя та здоров`я, застосувавши фізичну силу штовхнув потерпілу ОСОБА_7 в спину в наслідок чого остання впала на землю, після чого з лівої руки потерпілої ривком відкрито заволодів жіночою сумкою вартістю 300 гри., в якій знаходились: гаманець вартістю 250 грн., гроші в сумі 900 гри., мобільний телефон марки "Meizu M2 Mini" вартістю 2531 грн., чим заподіяв потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на загальну суму 3981 грн.

Указані дії ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 186 КК України, як відкрите викрадення чужого майна (грабіж), поєднаний з насильством, яке не є небезпечним для життя чи здоров`я потерпілого.

Він же, маючи у встановленому законом порядку не зняту та не погашену судимість за вчинення злочину, передбаченого ст. 309 КК України, умисно, повторно, 30.06.2017 у невстановлений слідством час, у невстановленої слідством особи придбав, купивши один медичний шприц об`ємом 5 см з особливо небезпечним наркотичним засобом - опій ацетильований, який переніс до свого місця проживання в кв. АДРЕСА_2 , де зберігав для власного вживання без мети збуту, після чого, 30.06.2017 вказаний шприц поклав до автомобіля марки ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_1 та перевіз до вул. Громова в м. Сміла Черкаської області, де був зупинений працівниками поліції для перевірки відповідних документів.

Цього ж дня, у період часу з 18 год. 15 хв. по 19 год. 17 хв., під час проведення огляду місця події, біля залізничного переїзду 214 км перегону Шевченко - Райгород у вищевказаному автомобілі, яким керував ОСОБА_8 працівниками поліції виявлено та вилучено одноразовий медичний шприц ємністю 5 см3 із рідиною коричневого кольору, яка згідно з висновком експерта № 2/1627 від 28.07.2017 містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,3082 г, яку останній зберігаючи при собі для власного вживання без мети збуту перевозив на вказаному автомобілі.

Указані дії ОСОБА_4 кваліфіковані судом за ч. 2 ст. 309 КК України, як незаконне придбання, перевезення та зберігання наркотичних засобів, вчинене повторно, особою, яка раніше вчинила злочин, передбачений ст.307 КК України.

За клопотанням сторони захисту на стадії судового розгляду у цьому об`єднаному кримінальному провадженні ухвалою суду від 25.03.2021 була призначена судово-психіатрична експертиза, на вирішення якої поставлені питання на предмет наявності у обвинуваченого хворобливого розладу психічної діяльності на даний час та на час вчинення інкримінованих дій, та, відповідно, здатності усвідомлення ним своїх дій та керувати ними, а також можливості брати участь у судових засіданнях.

Згідно з висновком судово-психіатричного експерта від 23.04.2021 №149 на періоди часу, до яких відноситься вчинення інкримінованих ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, останній виявляв розлад особистості емоційно-нестійкого дисоціального типу в стані компенсації та розлади психіки і поведінки внаслідок вживання психоактивних речовин з синдромом залежності, що не позбавляло його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними. На теперішній час ОСОБА_4 виявляє ознаки хронічного психічного захворювання - органічного психічного розладу, набутого внаслідок хронічної інтоксикації психоактивними речовинами та внаслідок перенесеної у 2017р. черепно-мозкової травми з актуальною, тривало існуючою психотичною галюцинаторно-маячною симптоматико, помірно-вираженим інтелектуально-мнестичним зниженням, з грубими розладами критичних і прогностичних функцій - що на теперішній час позбавляє його здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, перешкоджає йому правильно сприймати обставини, що мають значення у справі та давати про них покази під час участі в судовому процесі. Досліджена медична документація дозволяє обґрунтовано припустити виникнення вказаних психічних розладів психотичного рівня з грудня 2017р.- січня 2018р. З огляду на виявлені у підекспертного психічні розлади психотичного рівня, які виникли вже після періодів часу, до яких відноситься скоєння інкримінованих йому дій, а актуальної параноїдної (переважно галюцинаторної) симптоматики, грубі порушення критичних і прогностичних функцій, з огляду на особливості інкримінованих йому дій, прихильність під експертного до амбулаторного протирецидивного лікування, можна прийти до висновку, що ОСОБА_4 виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки у зв`язку з чим відносно нього можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру у вигляді надання йому амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку (т.2 а.п.7-15).

У зв`язку з таким висновком судово-психіатричної експертизи прокурор клопотав про зміну порядку розгляду цього кримінального провадження та продовжити його за правилами глави 39 КПК України. Крім того, прокурор повідомив, що ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 12 листопада 2024 року у справі №703/3338/24 до ОСОБА_4 застосовано примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги у примусовому порядку у зв`язку з вчиненням ним у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України.

Ухвалою суду від 10.01.2025 змінено порядок судового провадження у цьому кримінальному провадженні та продовжено його розгляд за правилами, передбаченими главою 39 КПК України.

У судовому засіданні, із вище названих підстав, прокурор звернувся до суду із клопотанням про застосування щодо ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру.

Потерпіла ОСОБА_9 у судове засідання не з`явилася, однак подала клопотання про розгляд справи за її відсутності.

Зважаючи на можливість з`ясування всіх обставин під час судового розгляду за відсутності в судовому засіданні потерпілої, судом, відповідно до приписів ст.325 КПК України, вирішено проводити судовий розгляд без її участі.

Законний представник обвинуваченого ОСОБА_5 та захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні клопотання прокурора про застосування до ОСОБА_4 примусових заходів медичного характеру підтримали та просили його задовольнити.

За приписами ст.362 КПК України, якщо під час судового розгляду будуть встановлені підстави для здійснення кримінального провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, суд постановляє ухвалу про зміну порядку розгляду і продовжує судовий розгляд згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.503 КПК України кримінальне провадження щодо застосування примусових заходів медичного характеру, передбачених законом України про кримінальну відповідальність, здійснюється за наявності достатніх підстав вважати, що особа вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіла на психічну хворобу до постановлення вироку.

Відповідно до ч.3 ст.19 КК України не підлягає покаранню особа, яка вчинила кримінальне правопорушення у стані осудності, але до постановлення вироку захворіла на психічну хворобу, що позбавляє її можливості усвідомлювати свої дії (бездіяльність) або керувати ними. До такої особи за рішенням суду можуть застосовуватися примусові заходи медичного характеру, а після одужання така особа може підлягати покаранню.

Статтею 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали про застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує: чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення; чи вчинено це суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення у стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Під час судового розгляду ОСОБА_4 у присутності його законного представника та захисника, підтвердив свою причетність до вчинення кримінальних правопорушень, які викладені у обвинувальних актах. Більш детальні покази надавати відмовився.

На підтвердження вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.309, ч.2 ст.186 КК України, під час судового розгляду прокурором надані письмові докази, процесуальні рішення, документи та інші матеріали, які безпосередньо досліджені судом, а саме:

- протокол огляду місця події від 17.06.2017, а саме території біля будинку №76 по вул. Кармелюка у м. Сміла, з ілюстративною таблицею (т.1 а.п.152-155);

- протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 17.06.2017 від потерпілої ОСОБА_9 (т.1 а.п.156);

- заява потерпілої ОСОБА_9 від 14.07.2017 про долучення до матеріалів справи жіночої сумки, яка була у неї викрадена а пізніше повернута невідомою жінкою (т.1 а.п.157);

- протокол огляду предмету від 14.07.2017 з ілюстративною таблицею, згідно з даними якого слідчим оглянуто надану потерпілою жіночу сумочку, гаманець (т.1 а.п.158-161);

- постанова слідчого від 14.07.2017 про визнання та приєднання речового доказу до кримінального провадження (т.1 а.п.162);

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 02.09.2017, згідно з даними якого потерпіла ОСОБА_9 впізнала на фото №1 ОСОБА_4 як особу, що заволоділа її жіночою сумочкою з речами (т.1 а.п.164-165);

- висновок експерта від 22.09.2017 №4/1795, згідно з яким ринкова вартість викраденого у ОСОБА_9 мобільного телефона станом на 17.06.2017 могла становити 2531 грн, а жіночої сумочки 300 грн. (т.1 а.п.177-184);

- протокол огляду місця події від 30.06.2017, згідно з даними якого слідчим оглянуто територію проїзної частини по вул. Громова у м. Сміла біля залізничного переїзду 214 км перегону Шевченко Райгород та, серед іншого, вилучено з салону автомобіля ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_1 шприц об`ємом 5 мл з рідиною коричневого кольору (т.1 а.п.187-189);

- заява ОСОБА_4 від 30.06.2017 про відсутність заперечень проти огляду працівниками поліції автомобіля ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.п.190);

- копія свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу ВАЗ 21053 д.н.з. НОМЕР_1 (т.1 а.п.191);

- висновок експерта від 28.07.2017 №2/1627, згідно з яким рідина темно-коричневого кольору у одноразовому медичному шприці містить у своєму складі особливо небезпечний наркотичний засіб, обіг якого заборонено - опій ацетильований, масою в перерахунку на суху речовину 0,3082 г (т.1 а.п.195-198);

- протокол огляду речових доказів від 10.08.2017 (т.1 а.п.209-211);

- постанова про визнання предметів речовими доказами (т.1 а.п.212).

Також прокурором надано документи, які містять дані, що характеризують обвинуваченого, що також досліджені судом.

Стороною захисту докази не подавалися.

Клопотань про виклик в судове засідання для допиту свідків та потерпілої від сторін не надходило.

Речові докази безпосередньо в судовому засіданні не оглядалися у зв`язку з відсутність про це клопотань сторін.

Відповідно до ст.84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Згідно зі ст.85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Відповідно до ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом. Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.

Заяв про недопустимість наданих сторонами доказів, недостовірність документів, про допущені порушення закону у ході досудового розслідування, тощо, від сторін кримінального провадження до суду не надходило.

Суд вважає, що надані прокурором на підтвердження вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень докази, які досліджені безпосередньо судом за участю сторін кримінального провадження та зміст яких відображений у даній ухвалі, є належними, достовірними та допустимими доказами, оскільки прямо чи непрямо підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню у даному кримінальному провадженні і отримані вони з дотриманням встановленого КПК України порядку.

Отже, суд, безпосередньо, всебічно, ретельно, дослідивши всі обставини кримінального провадження та оцінивши кожний наданий доказ з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупність наданих стороною обвинувачення доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, дійшов висновку, що в ході судового розгляду стороною обвинувачення доведено вчинення ОСОБА_4 інкримінованих йому кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.186, ч.2 ст.309 КК України.

Згідно зі ст.93 КК України, примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом, зокрема, до осіб, які вчинили кримінальне правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку або під час відбування покарання.

Відповідно до ч.1 ст.94 КК України, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Згідно з ч.2 ст.513 КПК України, визнавши доведеним, що особа після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Ураховуючи, доведеність вчинення ОСОБА_4 діянь, в яких він обвинувачується, однак після їх вчинення він захворів на психічну хворобу, що позбавляє його можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, виявляє клінічні ознаки пасивного типу суспільної небезпеки, з урахуванням висновку судово-психіатричної експертизи, даних, що характеризують його особу, суд уважає за необхідне застосувати щодо нього примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

Згідно з ч.4 ст.95 КК України у разі припинення застосування примусових заходів медичного характеру через видужання особи, які вчинили кримінальні правопорушення у стані осудності, але захворіли на психічну хворобу до постановлення вироку, підлягають покаранню на загальних засадах.

За приписами ст.515 КПК України у разі видужання особи, яка після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу або в неї настав тимчасовий розлад психічної діяльності чи інший хворобливий стан психіки, які позбавляли її можливості усвідомлювати свої дії або керувати ними, суд на підставі висновку комісії лікарів-психіатрів своєю ухвалою припиняє застосування примусових заходів медичного характеру. Постановлення ухвали суду про припинення застосування примусових заходів медичного характеру є підставою для проведення досудового розслідування чи судового провадження.

Для вирішення питання щодо наявності підстав для відновлення судового провадження, у разі видужання обвинуваченого ОСОБА_4 , до суду слід надати відповідний висновок комісії лікарів-психіатрів

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовано.

Цивільного позову у кримінальному провадженні не заявлено.

Долю речових доказів та процесуальних витрат слід вирішити при прийнятті остаточного судового рішення у справі.

Керуючись ст. 19, 93, 94, 95, 186, 309 КК України, ст. 372, 395, 503, 512, 513, 515 КПК України, суд

п о с т а н о в и в :

Застосувати щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , примусові заходи медичного характеру у виді надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку.

На підставі ч.4 ст.95 КПК України в разі видужання ОСОБА_4 направити на адресу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області висновок комісії лікарів-психіатрів для вирішення питання про припинення застосування примусових заходів медичного характеру та відновлення кримінального провадження у порядку, визначеному ст.515 КПК України.

Долю речових доказів та процесуальних витрат вирішити при прийнятті остаточного судового рішення у справі.

Ухвала може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду через Смілянський міськрайонний суд Черкаської області протягом 30 днів з дня її проголошення.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали оголошений 15 січня 2025 року.

Суддя ОСОБА_1