Справа № 478/251/25 Провадження № 1-в/478/72/2025
У Х В А Л А
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
20 березня 2025 року. Казанківський районний суд Миколаївської області, в складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,
секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
розглянувши у відкритому судовому засіданні подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , не маючого постійного місця проживання, уродженця с. Невська Дубровка, Всеволожського району, Ленінградської області, із середньо-спеціальною освітою, громадянина України, неодруженого, непрацюючого, засудженого:
- 19.04.2023 року Заводським районним судом м. Миколаєва за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357, ч.ч. 1,4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі;
- 05.11.2024 року Казанківським районним судом Миколаївської області внаслідок звільнення ОСОБА_4 від призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року за ч. 2 ст. 185 КК України в порядку декриміналізації та визначено покарання за ч. 2 ст. 186 КК України у виді 4 років 1 дня позбавлення волі, -
У березні 2025 року начальник Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» звернувся до суду із вказаним поданням відносно засудженого ОСОБА_4 , в якому просив суд вирішити питання щодо приведення вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року та ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.11.2024 року у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».
Подання обґрунтовано тим, що ОСОБА_4 було засуджено вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357, ч.ч.. 1,4 ст. 70 КК України до 5 років 6 місяців позбавлення волі. Вказаний засуджений відбуває покарання в ДУ «Казанківська виправна колонія (№ 93)», початок строку: 23.05.2023 року, кінець строку: 24.06.2027 року.
09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна), який поліпшує становище засудженого скасовуючи кримінальну відповідальність за вчинене ним діяння.
В судове засідання представник ВК 93 та засуджений не з`явились. Згідно поданої заяви засуджений просив суд провести розгляд подання без його участі.
Прокурор в судовому засіданні подання підтримав, просив звільнити від відбування покарання засудженого за епізодом таємного викрадення майна.
Виходячи з абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.
Розглянувши подання, дослідивши матеріали особової справи, судом встановлено наступне.
Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року ОСОБА_4 було засуджено за ч. 4 ст. 185 КК України, ч. 2 ст. 186 КК України, ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі.

Вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року ОСОБА_4 було засуджено: за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі; ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі; ч. 1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів за цим вироком та за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року, яким ОСОБА_4 було засуджено за ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 186, ст. 70, 71 КК України до 4 років 1 дня позбавлення волі, шляхом часткового складання призначених покарань, остаточно визначено покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців.

Ухвалою Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.11.2024 року ОСОБА_4 було звільнено на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від покарання у виді 1 року позбавлення волі, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Постановлено вважати засудженим ОСОБА_4 за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки. На підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2016 року, та остаточно визначено ОСОБА_4 покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) дня позбавлення волі.

Як вбачається з вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року, ОСОБА_4 вчинив кримінальні правопорушення з привласнення банківської карти та викрадення з неї грошових коштів на суму 524,20 грн. Вартість привласненого майна невизначено. Кримінальні правопорушення вчинено у 2023 році.

Встановивши наведені обставини, суд враховує наступне.

Відповідно до з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Згідно з п. 13 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2 і 3ст. 74 КК України.

Відповідно п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбаченихп. 10(у частині клопотань про заміну покарання відповідно дочастини 3 ст. 57,ч.1 ст. 58,ч.1 ст. 62 КК України),11,13,13-2ч.1 ст. 537 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно з ч. 6 ст. 3 КК України зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення.

09.08.2024 року набув чинності Закон України від 18.07.2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене, аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 1 ст. 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2023 рік» установлено у 2023 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня 2684,00 грн.

Таким чином, з огляду на зміст положень Податкового кодексу України, Закону № 3886-IX та ст. 5 КК України, розмір вартості майна у 2023 році, за яке настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України, відтепер становить 2684,00 грн. (1342,50 х 2=2684).

З огляду на наведене, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу України за принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності, звільнивши ОСОБА_4 від призначеного покарання вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Оскільки відомостей щодо вартості привласненого майна з досліджених судом матеріалів подання та особової справи засудженого не вбачається, питання щодо можливості застосування до призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року покарання засудженому ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 357 КК України не вирішується.

В такому випадку, ОСОБА_4 слід вважати засудженим за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року за ч. 1 ст. 357 КК України до 2 років обмеження волі, виключивши з вироку посилання на ч. 1 ст. 70 КК України.

В той же час, суд враховує ухвалу Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.11.2024 року, якою ОСОБА_4 було звільнено від покарання у виді 1 року позбавлення волі, призначеного йому вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.185 КК України, визначено вважати засудженим за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.186 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 4 (чотири) роки та на підставі ст.71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року частково приєднано покарання, невідбуте за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 14.07.2016 року, та остаточно визначено покарання у виді 4 (чотирьох) років 1 (одного) дня позбавлення волі.

Виходячи з цього, до покарання призначеного за ч. 1 ст. 357 КК України за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року у виді 2 років обмеження волі, в порядку, передбаченому ч. 4 ст. 70 КК України, шляхом часткового складання покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року, з урахуванням ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.11.2024 року призначеного за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України, ст. 71 КК України у виді 4 років 1 дня позбавлення волі та остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Таким чином, суд, на підставі ст. 58 Конституції України, ст. 5 , ч. 2 ст. 74 КК України, Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024 року «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» та керуючись ст.ст.336, 537,539 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Подання начальника Державної установи «Казанківська виправна колонія (№ 93)» про приведення вироку у відповідність до Закону України « Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» відносно засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 - задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання, призначеного за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням кримінальної караності діяння.

Вважати засудженим ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року за ч. 1 ст. 357 КК України до покарання у виді 2 років обмеження волі.

Виключити з вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року посилання на ч. 1 ст. 70 КК України при призначенні покарання засудженому ОСОБА_4 .

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, до покарання призначеного за ч. 1 ст. 357 КК України за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 19.04.2023 року у виді 2 років обмеження волі, шляхом часткового складання покарання за вироком Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року, з урахуванням ухвали Казанківського районного суду Миколаївської області від 05.11.2024 року призначеного за ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 70 КК України, ст. 71 КК України у виді 4 років 1 дня позбавлення волі, остаточно визначити ОСОБА_4 покарання у виді 4 років 6 місяців позбавлення волі.

Строк відбування покарання рахується відповідно до вироку Заводського районного суду м. Миколаєва від 16.01.2023 року, з дня затримання ОСОБА_4 , тобто з 23.05.2023 року.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Миколаївського апеляційного суду через Казанківський районний суд Миколаївської області протягом семи днів з дня її оголошення, а засудженим - протягом семи днів з моменту вручення йому копії цієї ухвали.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя