Справа № 541/1728/24
Провадження № 1-кп/541/54/2025
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 січня 2025 рокум.Миргород

Миргородський міськрайонний суд Полтавської області в складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Миргородського міськрайонного суду Полтавської області клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу по кримінальному провадженню,внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001142 від 16 вересня 2023 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 3 ст. 321 КК України,

встановив:

В провадженні Миргородського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 3 ст. 321 КК України.

Під час судового розгляду прокурор звернувся до суду з клопотанням про продовження раніше обраного обвинуваченому запобіжного заходу, яке він мотивував наступним. Ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду від 15 лютого 2024 року стосовно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 12 квітня 2024 року, який неодноразово було продовжено. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду полтавської області від 18 листопада 2024 року обвинуваченому змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою строком до 16 січня 2025 року.

Прокурор зазначив, що обґрунтованість обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 3 ст. 321 КК України, повністю підтверджується зібраними під час досудового розслідування доказами. Підставою для продовження строку запобіжного заходу відносно останнього є наявність обґрунтованого обвинувачення у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 309, ч. 2 ст. 307, ч.ч. 1, 3 ст. 321 КК України, зокрема за ч. 2 ст. 307 КК України, яке кваліфікуються як тяжке, за вчинення якого передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна, а також наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. Метою застосування вказаного запобіжного заходу є запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, що може бути виражено у неявці обвинуваченого на виклики до відповідних органів; вчинити інше кримінальне правопорушення. Прокурор зазначив, що ОСОБА_4 на час затримання не мав міцних соціальних зв`язків, сім`ї та роботи, побоюючись втратити свободу на значний термін, може ухилитися від суду, що унеможливить своєчасне виконання процесуальних рішень та призначення йому покарання за скоєні ним кримінальні правопорушення. Крім того, поведінка ОСОБА_4 , а саме, вчинення кримінальних правопорушень однієї категорії у відносно короткий проміжок часу, наявність повторності в його діях, порушення умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту підтверджує можливість вчинення нового кримінального правопорушення аналогічного або іншого характеру, зокрема з корисливим мотивом. Заявлені ризики не зменшилися і не відпали, тому існує необхідність у продовженні відносно обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Обвинувачений не заперечував проти задоволення клопотання прокурора.

Захисник поклався на розсуд суду.

Заслухавши думку учасників судового провадження, суд прийшов до наступного висновку.

Під час досудового розслідування до ОСОБА_4 ухвалою слідчого судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 15 лютого 2024 року обрано запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 12 квітня 2024 року, який неодноразово було продовжено. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 18 листопада 2024 року обвинуваченому змінено запобіжний захід з цілодобового домашнього арешту на тримання під вартою строком до 16 січня 2025 року.

Відповідно до ст. 8 КПК України кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави, та який застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Ч. 2 ст. 29 Конституції України передбачає, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Конституційний Суд України неодноразово вказував на те, що право на свободу та особисту недоторканність не є абсолютним і може бути обмежене, але тільки на підставах та в порядку, які визначено в законі (абзац шостий підпункту 3.3 пункту 3 мотивувальної частини Рішення від 11 жовтня 2011 року № 10-рп/2011). Обмеження конституційного права на свободу та особисту недоторканність має здійснюватися з дотриманням конституційних гарантій захисту прав і свобод людини та громадянина.

Згідно практики Європейського суду з прав людини суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочинну діяльність.

У відповідності з ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ризики, які стали підставою для застосування, зміни запобіжного заходу по даному кримінальному провадженню, були встановлені на стадії досудового розслідування, судового розгляду та враховані слідчим суддею, судом під час обрання, зміни ОСОБА_4 запобіжного заходу.

Міру запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому обрано з урахуванням тяжкості інкримінованих йому злочинів, даних про його особу, а також наявності ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливості переховування від органів досудового розслідування та суду, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Суд вважає, що вказані ризики не зникли, є реальними та дійсними.

Прокурором доведено, що, перебуваючи на волі, усвідомлюючи тяжкість вчинених ним кримінальних правопорушень, обвинувачений може ухилитися від суду. Крім зазначеного, враховуючи характер злочинів, у скоєнні яких обвинувачується ОСОБА_4 , порушення умов застосованого до нього запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, є підстави вважати, що він може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала.

Обраний відносно ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості на даний час не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діянь, які йому інкримінуються, не перешкоджає інтересам правосуддя.

Оцінивши зазначені обставини в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого в подальшому належить утримувати під вартою, оскільки саме цей вид запобіжного заходу зможе запобігти ризикам, передбаченим п.п. 1, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Керуючись ст. ст. 2, 7, 94, 176-178, 193, 194, 196, 198, 205 КПК України, суд

ухвалив:

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу задовольнити.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_4 строк тримання під вартою на 60 днів по 10 березня 2025 року включно, визначивши обвинуваченому заставу в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 60 560 гривень 00 копійок.

Ухвала суду може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги до Полтавського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення, однак ця ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

СуддяОСОБА_1