Справа № 538/2128/24
Провадження № 1-кп/539/100/2025
УХВАЛА
ІМЕНЕМ УКРАЇНИ
04 березня 2025 року м.Лубни
Лубенський міськрайонний суд Полтавської області у складі колегії суддів:
головуючої судді ОСОБА_1 ,
суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,
за участі секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,
представника потерпілої адвоката ОСОБА_6 ,
законного представника потерпілої ОСОБА_7 ,
обвинуваченого ОСОБА_9 ,
установила:
В провадженні Лубенського міськрайонного суду Полтавської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_9 .
У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_9 заявив відвід колегії суддів Лубенського міськрайонного суду, який мотивував тим, що в ухвалі колегії від 11.12.2024 зазначено: «наявність в обвинуваченого матері пенсійного віку та неповнолітньої доньки не є підтвердженням міцних соціальних зв`язків....після відбування покарання він бачив матір двічі». Вважає, що колегією вчинено кримінальне правопорушення передбачене ст. 366 КК України, оскільки його покази та свідчення перекручені, в частині того, що він з матір`ю бачився двічі. Насправді він бачився з матір`ю в середині сьомого місяця та на початку, крім того після переїзду до с.Піски вони з матір`ю періодично навідували один одного, приїжджали в гості.
Дані обставина викликає сумнів у неупередженості колегії суддів.
Захисник просив вирішити заяву про відвід відповідно до закону.
Прокурор ОСОБА_5 вважає заяву необґрунтованою і просив відмовити в її задоволенні.
Інші учасники судового процесу просили відмовити у задоволенні заяви про відвід.
Заслухавши доводи обвинуваченого, з`ясувавши думку учасників судового процесу, колегія суддів приходить таких висновків.
Згідно зі ст.80 КПК України за наявності підстав, передбачених ст.75 КПК України, судді може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні. Заяви про відвід можуть бути заявлені як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження. Відвід повинен бути вмотивованим.
Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України суддя не має права брати участь у кримінальному провадженні за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини (рішення від 09.11.06. у справі «Білуга проти України») важливим питанням є довіра, яку суди повинні вселяти у громадськість у демократичному суспільстві. Судді зобов`язані викликати довіру в учасників судового розгляду, а тому будь-який суддя, стосовно якого є підстави для підозри у недостатній неупередженості, повинен брати самовідвід або бути відведений.
Положеннями ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» зазначено, що суди застосовують Європейську конвенцію з прав людини та основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Згідно практики Європейського Суду з прав людини, наявність безсторонності відповідно до вимог п. 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, 1950 року, повинна визначатися за суб`єктивними та об`єктивними критеріями. Відповідно до суб`єктивного критерію беруться до уваги особисті переконання та поведінка окремого судді, тобто чи виявляв суддя упередженість або безсторонність у даній справі. Відповідно до об`єктивного критерію визначається, серед інших аспектів, чи забезпечував суд, як такий, та його склад відсутність будь-яких сумнівів у його безсторонності. У кожній окремій справі слід враховувати, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про небезсторонність суду.
Відповідно до практики ЄСПЛ потрібні докази фактичної наявності упередженості судді для відсторонення його від справи. При чому суддя вважається безстороннім, якщо тільки не з`являються докази протилежного. Таким чином, існує презумпція неупередженості судді, а якщо з`являються сумніви щодо цього, то для його відводу в ході об`єктивної перевірки має бути встановлена наявність певної особистої заінтересованості судді, певних його прихильностей, уподобань стосовно однієї зі сторін у справі. При цьому враховується думка сторін, однак вирішальними є результати об`єктивної перевірки.
У п. 43 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Веттштайн проти Швейцарії» вказано, що особиста безсторонність суду презюмується, поки не надано доказів протилежного.
Із змісту поданої заяви про відвід колегії суддів вбачається, що обвинуваченим не наведено жодної з підстав для відводу, передбаченої ст. 75 КПК України, а фактично висловлюється незгода з постановленою 13.12.2024 ухвалою про продовження йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
У висновку №3 Консультативної ради європейських суддів щодо принципів та правил, які регулюють професійну поведінку суддів, зокрема, питання етики, несумісної поведінки та безсторонності, зазначено, що за загальним принципом судді повинні персонально бути повністю звільненими від відповідальності стосовно претензій, що пред`являються їм у зв`язку з добросовісним здійсненням ними своїх функцій. Судові помилки щодо юрисдикції чи процедури судового розгляду і визначенні чи застосуванні закону, здійсненні оцінки свідчень повинні вирішуватися за допомогою апеляції.
Таким чином, з огляду на вищевикладене, беручи до уваги те, що обвинуваченим не наведено жодних об`єктивних підстав, які б могли слугувати підставами для відводу колегії суддів, враховуючи, що заява мотивована лише незгодою ОСОБА_9 з ухвалою про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, колегія суддів дійшла висновку про необґрунтованість заявленого відводу, а тому підстав для задоволення заяви не вбачає.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст.75, 80, 81 КПК України, -
постановила:
У задоволенні заяви ОСОБА_9 про відвід колегії суддів Лубенського міськрайонного суду Полтавської області відмовити.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали виготовлений та проголошений 05 березня 2025 року о 09 год. 10 хв.

Головуюча суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3