Справа № 643/1877/25
Провадження № 1-кс/643/676/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 лютого 2025 року слідчий суддя Московського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , заявника ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в режимі відеоконференції з ДУ «Харківський слідчий ізолятор» скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 звернувся до суду із скаргою на постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.146-1 КК України.

В обґрунтування скарги заявник зазначив, що 28.01.2025 отримав лист за вх.№1664 від 27.01.2025 від слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_5 , яким йому повідомлено, що 21.10.2024 винесено постанову про відмову у визнанні його потерпілим за його заявою у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.146-1 КК України. Посилаючись на норми п.5 ч.1 ст.303 КПК України, просив скасувати вказану постанову про відмову у визнанні його потерпілим від 21.10.2024.

Слідчий у судове засідання не з`явився, до його початку надав матеріали кримінального провадження №0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.146-1 КК України - для огляду їх судом, в частині оскаржуваної постанови слідчого.

Заявник у судовому засіданні вимоги своєї скарги підтримав, просив її задовольнити, оскільки йому завдано моральної, матеріальної та фізичної шкоди, однак слідчим вказане не береться до уваги, так само як і ігноруються факти, які вже встановлені, щодо його затримання 15.03.2022. Так, факт його затримання саме 15.03.2022 підтверджується вироком Київського районного суду м. Харкова від 17.02.2023, яким його визнано винним та засуджено за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.111 КК України; листом із ДУ «Харківський слідчий ізолятор» та показами свідків, допитаних у кримінальному провадженні. Наполягав на задоволенні скарги та просив скасувати постанову слідчого від 21.10.2024 про відмову у визнанні його потерпілим у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.146-1 КК України.

Слідчий суддя, вислухавши доводи ОСОБА_3 , ознайомившись із скаргою, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Згідно з ч.1 ст.9 КПК України, під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Згідно положень ч.1 ст.26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та спосіб, передбачених цим Кодексом.

Статтею 24 КПК України визначено, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні у разі їх порушення діями, бездіяльністю та рішеннями слідчого на досудовому розслідуванні здійснюється, у тому числі, слідчим суддею (п.18 ч.1 ст.3 КПК України) та регламентовано положеннями ст.ст.303-307 КПК України.

За змістом ч.3 ст.26 КПК України, слідчий суддя у кримінальному провадженні вирішує лише ті питання, що винесені на його розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що ОСОБА_3 неодноразово звертався до слідчого із заявами про визнання його потерпілим у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.146-1 КК України.

Постановою слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР, розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 від 21.10.2024 відмовлено у визнанні ОСОБА_3 потерпілим у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.146-1 КК України, оскільки як вбачається із самої постанови на даний час під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження факти незаконних дій вчинених співробітниками правоохоронних органів, заподіяння ОСОБА_3 фізичної, матеріальної або моральної шкоди, а також не проведено всі необхідні слідчі (процесуальні) дії.

В обґрунтування зазначеної постанови слідчого вказано, що з огляду на те, що у кримінальному провадженні, де на думку заявника порушуються його права, не прийнято остаточного рішення про невинуватість або суттєвого порушення його прав під досудового слідства, а також не знайшли свого підтвердження факти свого підтвердження факти заподіяння ОСОБА_3 фізичної, матеріальної або моральної шкоди, тому не можливо стверджувати на цій стадії про наявність підстав для визнання його потерплим. З урахуванням визначеного, а також факту, що досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.146-1 КК України, триває, остаточного рішення не прийнято, питання про визнання ОСОБА_3 потерпілим є передчасним, відсутні підстави для визнання останнього потерпілим, вручення йому пам`ятки про процесуальні права та обов`язки потерпілого та допиту у якості потерпілого.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є, крім іншого, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно з ч.1, 5 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, а також юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди. За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Таким чином, за наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, слідчий зобов`язаний винести вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, а не постанову про відмову у залученні потерпілого.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 110 КПК України рішення слідчого, дізнавача, прокурора приймається у формі постанови. Постанова виноситься у випадках, передбачених цим Кодексом

Згідно ч.5 ст.110 КПК України, постанова слідчого, дізнавача, прокурора складається з: 1) вступної частини, яка повинна містити відомості про: місце і час прийняття постанови; прізвище, ім`я, по батькові, посаду особи, яка прийняла постанову; 2) мотивувальної частини, яка повинна містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу; 3) резолютивної частини, яка повинна містити відомості про: зміст прийнятого процесуального рішення; місце та час (строки) його виконання; особу, якій належить виконати постанову; можливість та порядок оскарження постанови.

Слідчий суддя звертає увагу на ті обставини, що в заявах про визнання його потерпілим, ОСОБА_3 вказує на факт заподіяння йому моральної, фізичної та майнової шкоди з боку працівників правоохоронних органів. Однак, під час досудового розслідування кримінального провадження №0000420 від 09.06.2022 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.365, ч.1 ст.146-1 КК України, не досліджено питання спричинення кожного із різновиду шкоди, відповідно до норм КПК України, на які посилається ОСОБА_3 у своїх заявах, а саме, не визначено в чому виразилося спричинення моральної шкоди, тобто які страждання/переживання отримав останній в результаті дій, на які він посилається у своїх свідченнях щодо його затримання, так само не визначено в чому саме виразилося спричинення матеріальної шкоди тощо.

В оскаржуваній постанові слідчий не надав оцінки вказаним фактам та обставинам, при цьому, останнім навіть не допитано ОСОБА_3 з приводу заподіяння йому шкоди та якої саме.

З урахуванням наведеного, висновок слідчого про те, що на даний час під час досудового розслідування не знайшли свого підтвердження факти незаконних дій вчинених співробітниками правоохоронних органів, заподіяння ОСОБА_3 матеріальної або моральної шкоди, є передчасним та не мотивованим, а рішення прийнято без належної оцінки всіх доказів та підлягає скасуванню.

Таким чином, слідчий суддя вважає за доцільне скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022, задовільнити, скасувавши постанову слідчого про відмову у визнанні потерпілим від 21.10.2024.

Відповідно до ст. 307 КПК України за результатами розгляду скарги на рішення дію чи бездіяльність слідчого чи прокурора постановляється ухвала, окрім іншого, про скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора.

Керуючись ст.ст.2, 39, 40, 55, 303-304, 309, 376, 395 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу ОСОБА_3 на рішення слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022, - задовольнити.

Постанову слідчого Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві ОСОБА_4 про відмову у визнанні потерпілим від 21.10.2024 у кримінальному провадженні №0000420 від 09.06.2022 - скасувати.

Матеріали кримінального провадження №0000420 від 09.06.2022 повернути до Другого слідчого відділу (з дислокацією у місті Харкові) ТУ ДБР розташованого у місті Полтаві для провадження досудового розслідування.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1