У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року, якою у кримінальному провадженні №00000018 від 14.01.2025 накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 ,

Учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_7

захисник ОСОБА_5

встановив:

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник просить ухвалу слідчого судді скасувати, постановити нову, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про арешт майна.

Короткий зміст ухвали слідчого судді.

Ухвалою слідчого судді накладено арешт на майно підозрюваного у кримінальному провадженні №00000018 від 14.01.2025 ОСОБА_6 , а саме на:

автомобіль легковий SMART FORTWO COUPE, 2011 року випуску, білого кольору (номер кузова НОМЕР_1 ),

автомобіль легковий NISSAN JUKE, 20113 року випуску, білого кольору (номер кузова НОМЕР_2 ),

автомобіль легковий TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2019 року випуску, білого кольору (номер кузова НОМЕР_3 ),

шляхом тимчасового, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавлення права розпоряджатися та відчужувати перелічене вище майно.

Узагальнені доводи апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі захисник вказує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та невмотивованим, під час його ухвалення допущено неповноту судового розгляду.

Зазначає, що підозра пред`явлена ОСОБА_6 є необґрунтованою.

Наголошує, що відсутня необхідність в накладенні арешту на вище вказане майно, оскільки ухвалою Миколаївського районного суду Миколаївської області від 06.05.2024 у справі № 945/376/24 вже накладено арешт на майно зазначене у клопотанні прокурора у кримінальному проваджені № 0000047. Крім того, виділяючи з вказаного кримінального провадження матеріали у КП № 0000229 від 24.06.2024 прокурор виділила і ухвалу слідчого судді від 06.05.2024 у справі № 945/376/24 про арешт майна, але цього не було зроблено при виділі матеріалів КП № 00000018.

Обставини, встановлені судом першої інстанції.

Під час розгляду клопотання слідчого про арешт майна, слідчим суддею встановлені наступні обставини.

Слідчим відділенням ВП № 5 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000018, зареєстрованому до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

29.01.2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , в обґрунтування клопотання вказав, що у цьому кримінальному проваджені ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна. Накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 необхідно з метою забезпечення його конфіскації майна як виду покарання.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слід накласти арешт на майно належне підозрюваному ОСОБА_6 .

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції.

Заслухавши доповідь судді, пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали судового провадження, апеляційний суд приходить до наступного.

Як вбачається з матеріалів провадження, слідчим відділенням ВП № 5 Миколаївського РУП ГУ НП в Миколаївській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні № 00000018, зареєстрованому до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2025 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 190, ч. 2 ст. 28 ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209 КК України.

29.01.2025 року у вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України.

Слідчий звернувся до суду з клопотанням про накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_6 , в обґрунтування клопотання вказав, що у цьому кримінальному проваджені ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна. Накладення арешту на майно, яке належить підозрюваному ОСОБА_6 необхідно з метою забезпечення його конфіскації майна як виду покарання.

Задовольняючи клопотання слідчого, слідчий суддя зазначив, що з метою забезпечення конфіскації майна як виду покарання слід накласти арешт на майно належне підозрюваному ОСОБА_6 .

З таким рішенням слідчого судді погоджується і суд апеляційної інстанції.

Так, відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Згідно вимог п. 3 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому п. 3 ч. 2 цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Згідно ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Як вбачається з матеріалів провадження, 29.01.2025 року у кримінальному провадженні № 00000018, зареєстрованому до Єдиного реєстру досудових розслідувань 14.01.2025 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 3 ст. 358, ч. 4 ст. 27 ч. 4 ст. 358, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 190, ч. 5 ст. 27, ч. 2 ст. 209 КК України. Підозра є обґрунтованою, підтверджується зібраними матеріалами кримінального провадження.

Санкція ч. 2 ст. 209 КК України передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з позбавленням права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

На праві приватної власності ОСОБА_6 належать автомобілі, а саме: автомобіль легковий SMART FORTWO COUPE, 2011 року випуску, білого кольору (номер кузова НОМЕР_1 ), автомобіль легковий NISSAN JUKE, 20113 року випуску, білого кольору (номер кузова НОМЕР_2 ), автомобіль легковий TOYOTA LAND CRUISER PRADO 150, 2019 року випуску, білого кольору (номер кузова НОМЕР_3 ).

За такого, слідчим суддею обґрунтовано за наявності правових підстав накладено на майно підозрюваного у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 .

Таким чином, висновки слідчого судді щодо наявності підстав для накладення арешту на вказане майно з метою забезпечення можливої конфіскації цього майна як виду покарання, є обґрунтованими та підтверджуються матеріалами провадження.

Враховуючи все вище наведене, колегія суддів приходить до висновку, що слідчим суддею обґрунтовано за наявності правових підстав накладено арешт на майно підозрюваного у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_6 . На цьому етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою забезпечення кримінального провадження, а слідчий суддя на даній стадії не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих даних визначити, що надані суду матеріали є достатніми для застосування в рамках даного кримінального провадження заходів забезпечення кримінального провадження, одним із яких і є арешт майна.

Посилання апелянта, на те що, в іншому кримінальному проваджені слідчим суддею вже накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , а тому відсутня необхідність в накладенні арешту на дане майно, є безпідставними, оскільки у кримінальному проваджені № 00000018 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.209 КК України, а тому саме у цьому кримінальному проваджені мають застосовуватись заходи забезпечення провадження.

Істотних порушень вимог Кримінального процесуального кодексу України, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, колегією суддів не встановлено.

У зв`язку з цим, колегія суддів приходить до висновку, що ухвала слідчого судді постановлена у відповідності до вимог чинного законодавства, із з`ясуванням всіх обставин, які мають значення для вирішення справи, а відтак вважає постановлене рішення законним і обґрунтованим та не вбачає підстав для його скасування.

Керуючись ст. 100, 170, 171, 173, 376, 405, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд

п о с т а н о в и в:

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_5 в інтересах підозрюваного ОСОБА_6 залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Миколаївського районного суду Миколаївської області від 11 березня 2025 року, якою у кримінальному провадженні №00000018 від 14.01.2025 накладено арешт на майно підозрюваного ОСОБА_6 , - залишити без змін.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий

Судді