Справа № 1-199/2002
Провадження № 5/466/2/24
У Х В А Л А

16 грудня 2024 року Шевченківкський районний суд м.Львова у складі

головуючої судді ОСОБА_1

учасники справи:

секретар ОСОБА_2

заявниця ОСОБА_3

прокурор ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Львові клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна за матеріалами кримінальної справи №1-199/2002 про обвинувачення ОСОБА_5 за ст.186 ч.3 КК України,

в с т а н о в и л а :

На розгляді Шевченківського районного суду м.Львова перебувала кримінальна справа про обвинувачення ОСОБА_5 за ст.186 ч.3 КК України.

Вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 05.04.2002 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.186 КК України і призначено покарання у виді у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Також частково задоволено цивільний позов та вирішено стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_6 129 грн. матеріальних збитків та 500грн. моральної шкоди.

15.02.2024 року ОСОБА_3 звернулась в суд з клопотанням про скасування арешту майна, зокрема квартири АДРЕСА_1 , яка належить їй та членам її родини на праві спільної сумісної власності.

У клопотанні зазначає, що вона проживає за адресою: АДРЕСА_2 . Крім цього, вона є співвласницею даної квартири. Її дівоче прізвище ОСОБА_7 . Інші співвласники квартири це: її мати ОСОБА_8 , батько ОСОБА_9 , брати ОСОБА_10 та ОСОБА_5 .

05 квітня 2002 року її брат ОСОБА_5 був засуджений Шевченківським районним судом м.Львова за ч.1 ст.186 КК України до 2-х років розбавлення волі. Крім цього, суд постановив стягнути з нього на користь потерпілого 129 грн. матеріальної шкоди та 500грн. моральних збитків. У зв`язку з даними обставинами, 20.05.2002 постановою ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м.Львова на їх квартиру був накладений арешт. Станом на даний час її брат ОСОБА_11 повністю відбув призначене йому покарання, зараз перебуває на фронті, захищає Батьківщину, а отже не має можливості звернутись до суду з клопотання про скасування арешту на квартиру. ІНФОРМАЦІЯ_1 померла їх мати ОСОБА_8 і виникла необхідність в оформленні спадщини (її частки квартири). Оформлення спадщини після смерті матері унеможливлює той факт, що квартира знаходиться під арештом. Вважає, що станом на даний час відпала потреба в застосуванні арешту квартири, просить скасувати арешт, накладений постановою ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м.Львова від 20.05.2002 на підставі вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 05.04.2002 р.

В судовому зсіданні ОСОБА_3 своє клопотання підтримала з наведених у ньому підстав.

Прокурор ОСОБА_4 проти задоволення клопотання не заперечила.

Дослідивши матеріали справи, клопотання про скасування арешту майна, слід дійти таких висновків.

У відповідності до ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове позбавлення підозрюваного, обвинуваченого або осіб, які в силу закону несуть цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, у разі якщо до такої юридичної особи може бути застосовано захід кримінально-правового характеру у вигляді конфіскації майна, можливості відчужувати певне його майно за ухвалою слідчого судді або суду до скасування арешту майна у встановленому цим Кодексом порядку. Відповідно до вимог цього Кодексу арешт майна може також передбачати заборону для особи, на майно якої накладено арешт, іншої особи, у володінні якої перебуває майно, розпоряджатися будь-яким чином таким майном та використовувати його.

За ч.2 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Встановлено, що вироком Шевченківського районного суду м.Львова від 05.04.2002 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ст.186 ч.1 КК України, і призначено покарання у виді у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Вказаним вироком частково задоволено цивільний позов та вирішено стягнути з ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_6 129 грн. матеріальних збитків та 500грн. моральної шкоди.

Вирок набрав законної сили та звернений до виконання. Видано виконавчі листи на виконання вироку в частину цивільного позову.

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м.Львова ОСОБА_12 від 14.05.2002 року відкрите виконавче провадження на підставі виконавчого листа №1-199, виданого 27.04.2002 року про стягнення з ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_6 шкоди.

Постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м.Львова від 20.05.2002 року накладено арешт на квартиру АДРЕСА_1 на підставі виконавчого листа №1-99, виданого 27.04.2002 року про стягнення з ОСОБА_5 в користь потерпілого ОСОБА_6 500 грн. та 129 грн. у відшкодування моральної та матеріальної шкоди.

Відомості про подальше виконання вироку відсутні. Потерпілий ОСОБА_6 із заявами щодо невиконання вироку не звертався.

Згідно ст. 174 цього Кодексу арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Зважаючи на викладене, суд вважає, що за встановлених обставин в подальшому арешті майна потреба відпала, цей арешт може бути скасований.

Керуючись ст.ст. 170, 174, 539 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт на майно, а саме квартиру АДРЕСА_3 , належну на праві спільної сумісної власності ОСОБА_13 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , накладений постановою державного виконавця ВДВС Шевченківського районного управління юстиції м.Львова в порядку виконання вироку Шевченківського районного суду м.Львова від 05 квітня 2002 року у справі №1-199/2002.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку в семиденний строк.

Суддя ОСОБА_14