САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/4177/24
Провадження №1-кп/726/183/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.12.2024 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні, в залі суду м. Чернівці, клопотання прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000602 від 15.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 386 КК України, відповідно до ч.4 ст. 284 КПК України, з підстави передбаченої п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України,

за участю учасників кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

У С Т А Н О В И В:

20 грудня 2024 року до Садгірського районного суду м. Чернівці звернувся прокурор Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 із клопотанням про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000602 від 15.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 386 КК України, відповідно до ч.4 ст. 284 КПК України, з підстави передбаченої п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України у якому просить закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності та не встановленням особи, яка вчинила кримінальне правопорушення.

Вказує, що відповідно до ч.4 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України відноситься до тяжких злочинів, а тому відповідно до ч.1 ст. 49 КК України особа може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення тяжкого злочину минуло 10 (десять) років.

Зазначає, що під час проведення досудового розслідування проведено ряд слідчих (розшукових) процесуальних дій, спрямованих на встановлення обставин, які підлягають доказуванню однак жодна особа у цьому кримінальному провадженні як підозрювана допитана не була, повідомлення про підозру нікому не вручено, обвинувальний акт не складено та до суду не направлено, що свідчить про не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, а оскільки кримінальний процесуальний закон пов`язує можливість закриття кримінального провадження виключно з наявністю одночасно двох підстав: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності, вважає, що наявні підстави для задоволення клопотання.

Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 23.12.2024 призначено підготовче судове засідання у кримінальному провадженні з розгляду клопотання прокурора на 26 грудня 2024 року, про що повідомлено учасників кримінального провадження.

У підготовчому судовому засіданні прокурор підтримав скероване до суду клопотання та просив його задовольнити, з підстав у ньому зазначених. Просив закрити кримінальне провадження на підставі п. 3-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Потерпіла ОСОБА_4 заперечила проти клопотання прокурора, вказуючи на те, що слідство проведено не в повному обсязі. Заявляла клопотання про допит сестри та сусідів, які можуть знати про обставини вчиненого, однак слідчий нічого не зробив. Вважає, що брата вбили, а тіло підкинули на подвір`я.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши подане клопотання та матеріали кримінального провадження з підстав у ньому вказаних, доходить такого висновку.

Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити кримінальне провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8, 10 частини першої або частини другої статті 284 КПК України.

Приписами п. 1-1 ч.2 ст. 284, п. 3-1 ч.1 ст. 284 КПК України визначено, що кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті. Кримінальне провадження закривається в разі, якщо не встановлено особу, яка вчинила кримінальне правопорушення, у разі закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, крім випадків вчинення особливо тяжкого злочину проти життя чи здоров`я особи або злочину, за який згідно із законом може бути призначено покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до ч. 4 ст. 284 КПК України закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 3-1 частини першої цієї статті, здійснюється судом за клопотанням прокурора.

Згідно із п. 4 ч. 1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років - у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до ч. 2 ст. 12 КК України кримінальне правопорушення, передбачене ч.2 ст. 286 КК України, відноситься до тяжких злочинів.

Вказані норми кримінального процесуального закону пов`язують можливість закриття кримінального провадження виключно із наявністю одночасно двох умов: не встановлення особи, яка вчинила кримінальне правопорушення та закінчення строків давності притягнення до кримінальної відповідальності.

Згідно зі статтею 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 7 КПК України, зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких у тому числі відносяться: законність, публічність.

Законність, відповідно до ч. 2 ст. 9 КПК України, зокрема, полягає у тому, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, виявити як ті обставини, що викривають, так і ті, що виправдовують підозрюваного, обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшують чи обтяжують його покарання, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

Публічність, визначена ст. 25 КПК України, передбачає, що прокурор, слідчий зобов`язані в межах своєї компетенції розпочати досудове розслідування в кожному випадку безпосереднього виявлення ознак кримінального правопорушення (за виключенням випадків, коли кримінальне провадження може бути розпочате лише на підставі заяви потерпілого) або в разі надходження заяви (повідомлення) про вчинення кримінального правопорушення, а також вжити всіх передбачених законом заходів для встановлення події кримінального правопорушення та особи, яка його вчинила.

Частиною п`ятою статті 38 КПК України передбачено, що орган досудового розслідування зобов`язаний застосовувати всі передбачені законом заходи для забезпечення ефективності досудового розслідування.

Крім того, практика ЄСПЛ щодо проведення ефективного офіційного розслідування кримінальних справ є сталою та вказує на те, що згідно з мінімальними критеріями ефективності, які Суд визначив у своїй практиці, таке розслідування має бути незалежним, безстороннім і підлягати громадському контролю, а компетентні органи повинні діяти зі зразковою ретельністю та оперативністю. Розслідування … має бути ретельним. Це означає, що органи влади завжди повинні добросовісно намагатись з`ясувати, що трапилось, і не покладатися на поспішні та необґрунтовані висновки для закриття кримінальної справи або використовувати такі висновки як підставу для своїх рішень. Вони повинні вживати усіх розумних і доступних їм заходів для забезпечення збирання доказів, що стосуються події, включаючи, зокрема, показання свідків та висновки судових експертиз тощо. Будь-який недолік розслідування, який підриває його здатність встановлення причини … або винних осіб, створюватиме небезпеку недотримання цього стандарту (рішення у справах «Олександр Ніконенко проти України», «Мута проти України», «Карабет та інші проти України»).

Відповідно до ст. 92 КПК України, обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, покладається на слідчого, прокурора та, у встановлених КПК України випадках, - на потерпілого.

Закриття кримінального провадження є одним із способів його остаточного вирішення, а тому провадження має закриватися після всебічного повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки слідчим, дізнавачем, прокурором всіх зібраних та перевірених доказів.

У п. 42 рішення Європейського суду з прав людини від 13 січня 2011 року у справі «Михалкова та інші проти України» розтлумачено, що за статтею 1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод держава зобов`язана «гарантувати кожному, хто перебуває під її юрисдикцією, права і свободи, визначені у Конвенції», що також опосередковано вимагає наявності будь-якої форми ефективного розслідування. Розслідування має бути ретельним, безстороннім і сумлінним. Розслідування повинне забезпечити встановлення винних осіб та їх покарання. Органи державної влади повинні вжити всіх заходів для отримання всіх наявних доказів, які мають відношення до події, показань очевидців, доказів експертиз. Будь-які недоліки у розслідуванні, які підривають його здатність встановити відповідальну особу, створюють ризик недодержання такого стандарту.

Таким чином, провадження може бути закритим після всебічного, повного та об`єктивного дослідження всіх обставин справи та оцінки прокурором, судом всіх зібраних та перевірених доказів, а отже п. 3-1 ч. 1ст. 284 КПК України не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та належного виконання їх обов`язків, визначених процесуальним законом.

Разом із тим, з матеріалів кримінального провадження та даних Витягу з Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000602 від 15.11.2014 вбачається, що здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 386 КК України, за фактом того, що в період часу з 14.11.2014 року по 15.11.2014 року, ОСОБА_5 , керуючи автомобілем марки «Форд Скорпіон», по вулиці Сінній, 38, в м. Чернівці, порушуючи правила безпеки дорожнього руху, здійснив наїзд на ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , спричинивши останньому тілесні ушкодження у вигляді повного зламу 2-го шийного хребця з пошкодженням спинного мозку і злам хребта на рівні 5-го хребця, внаслідок чого останній помер на місці.

Тобто, відомості внесені за фактом наїзду ОСОБА_5 автомобілем марки «Форд Скорпіон» на ОСОБА_6 .

Також з матеріалів кримінального провадження, а саме рапорту старшого опер уповноваженого ОВС УКР УМВС України вбачається, що в ході проведених заходів отримано інформацію про причетність до вчиненого ОСОБА_5 .

Крім того, було зазначено про можливу причетність ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , а допитані ОСОБА_7 , ОСОБА_8 вказали у своїх показах на причетність до вчиненого саме ОСОБА_5 .

Також надавалися вказівки щодо перевірки причетності до вчиненого ОСОБА_10 .

Тобто проведеними слідчими (розшуковими) встановлювалися особи, які могли бути причетними до вчинення кримінального правопорушення, однак підозра жодній особі не вручена. Також не в повній мірі перевірено та підтверджено чи спростовано їх причетність до вчиненого.

Більше того, у одному із рапортів вказувалося на можливе знаходження у салоні автомобіля «Форд Скорпіон» гр. ОСОБА_11 , однак його причетність до вчиненого не перевірено.

Разом з тим, як вбачається з наданих суду матеріалів кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні неодноразово надавались доручення про проведення слідчих (розшукових) дій в порядку ст. 40 КПК України та вказівки у кримінальному провадженні з метою забезпечення всебічного розслідування.

Проте, матеріали кримінального провадження № 0000602 від 15.11.2014 не місять інформації про результати виконання зазначених доручень та вказівок в повному обсязі.

Зокрема: не усунуто розбіжності у показаннях свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо особи чоловічої статі, що перебувала із ними у салоні автомобіля, разом із ОСОБА_14 ; не було встановлено та не допитано особу на ім`я ОСОБА_15 , (пасажира автомобіля «Форд Скорпіон»); не проведено слідчий експеримент за участю аналогічного статистичного автомобіля та пішохода статиста, з метою встановлення видимості пішохода з місця водія; не призначено судово-автотехнічну експертизу по діям водія; не проведено слідчий експеримент із свідками ОСОБА_12 та ОСОБА_13 щодо обставин наїзду на ОСОБА_6 ; не проведено пред`явлення для впізнання свідкові ОСОБА_12 хустинки, вилученої на місці події 15.11.2014; не допитано родича ОСОБА_16 щодо обставин виявлення трупа ОСОБА_6 .

Крім того, слід зауважити і про те, що з 2015 року по 2023 рік, як і з 24.03.2023 по 17.04.2024 жодної слідчої дії та оперативних заходів здійснено не було.

Також слід зазначити, що у ході досудового слідства встановлено транспортний засіб причетний до пригоди, однак не встановлено особу, яка вчинила вказане кримінальне правопорушення, однак матеріали кримінального провадження не підтверджують вказаний факт.

Суд доходить висновку, що в ході досудового розслідування у повній мірі не було забезпечено проведення відповідних дій щодо встановлення особи, причетної до вказаного кримінального правопорушення, слідчим не в повній мірі здійснювалось досудове розслідування належним чином та не здійснювались дії на виконання обов`язку, встановленого ст. 92 КПК України, а прокурор, не дивлячись на вказані обставини, направив до суду клопотання про закриття кримінального провадження.

Внесення змін до КПК України, зокрема, доповнення ч. 1 ст. 284 КПК України пунктом 3-1 не звільняє слідчого та прокурора від виконання завдань кримінального провадження та виконання обов`язків, визначених загальними засадами ст.ст. 9,25 КПК України.

Суд вважає, що таке використання органами досудового розслідування норми, що була запроваджена Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо вдосконалення окремих положень кримінального процесуального законодавства» та введена в дію 17.10.2019, як можливості закінчити досудове розслідування кримінального провадження № 0000602 від 15.11.2014, шляхом закриття судом на підставі п.3-1 ч. 1 ст.284 КПК України, суперечить завданням та загальним засадам, встановленим чинним КПК України.

Також судом з`ясовано думку потерпілої ОСОБА_4 щодо задоволення клопотання прокурора, яка заперечувала проти закриття, вказувала про невирішені слідчим заявлені нею клопотання про допит свідків.

Матеріали кримінального провадження, досліджені під час розгляду клопотання, наведені положення КПК, свідчать про те, що звернення прокурора із клопотанням про закриття кримінального провадження у зв`язку із закінченням строків давності притягнення особи до кримінальної відповідальності є передчасним.

На підставі вищезазначеного, ст.ст., 4, 5, 12, 49 КК України, керуючись ст.ст. 284-286, 314-316, 350, 372, 392, 393, 395 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора Чернівецької окружної прокуратури ОСОБА_3 про закриття кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000602 від 15.11.2014 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 386 КК України, відповідно до ч.4 ст. 284 КПК України, з підстави передбаченої п.3-1 ч.1 ст. 284 КПК України відмовити.

Матеріали кримінального провадження № 0000602 від 15.11.2014 повернути Чернівецькій окружній прокуратурі.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддяОСОБА_1