УХВАЛА

Іменем України

27 січня 2025 року м. Одеса

Слідчий суддя Приморського районного суду м. Одеси ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , адвоката ОСОБА_3 , розглянувши у судовому засіданні скаргу адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 12.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0001542 від 21.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 звернулась до суду зі скаргою на постанову слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 12.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0001542 від 21.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, згідно якої просить скасувати зазначену постанову.

В обґрунтування скарги заявник зазначає, що при прийнятті рішення про закриття кримінального провадження слідчим не проведено всіх необхідних слідчих дій, необхідних для встановлення усіх обставин кримінального правопорушення, у зв`язку із чим, він вважає, що постанова є незаконною, необґрунтованою та такою, що підлягає скасуванню. Як зазначає заявник, суть та наміри ОСОБА_6 не оцінені достатньо та потрібно провести судову-психологічну експертизу листування, або встановити маніпулятивний характер спілкування зі сторони ОСОБА_6 , цілеспрямований психо-емоційний вплив на потерпілого з метою отримання від нього коштів для власних потреб.

В судовому засіданні заявник підтримав скаргу та просив її задовольнити.

Прокурор в судове засідання не з`явися, причину неявки суду не сповістив.

Відповідно до ч.3 ст.306 КПК України, розгляд скарг на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування здійснюється за обов`язкової участі особи, яка подала скаргу, чи її захисника, представника та слідчого чи прокурора, рішення, дії чи бездіяльність яких оскаржується. Відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Розглянувши скаргу та перевіривши надані матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

В провадженні СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області перебувають матеріали кримінального провадження №0001542 від 21.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України.

Постановою слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 12.12.2024 року прийнято рішення про закриття кримінального провадження №0001542 від 21.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку з відсутністю ознак складу кримінального правопорушення, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПКУ України.

Даючи оцінку доводам скарги про незаконність і необґрунтованість оскаржуваної постанови, суд керується загальними засадами кримінального провадження та положеннями КПК України, які визначають порядок (процедуру) кримінального провадження.

Так, відповідно до положень ст. 1 КПК України порядок кримінального провадження на території України визначається кримінальним процесуальним законодавством України.

Завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура (ст. 2 КПК України).

Імперативним приписом, зафіксованим у ст. 7 цього Кодексу, законодавець визначив, що зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться верховенство права, законність, рівність перед законом і судом, презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини тощо.

Ч. 2 ст. 9 КПК України визначає, що прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий зобов`язані всебічно, повно і неупереджено дослідити обставини кримінального провадження, надати їм належну правову оцінку та забезпечити прийняття законних і неупереджених процесуальних рішень.

У кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема, подія кримінального правопорушення та винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення форма вини мотив і мета вчинення кримінального правопорушення (ст. 91 КПК України).

Відповідно до положень ст. 93 цього Кодексу сторона обвинувачення здійснює збирання доказів шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та негласних (слідчих) розшукових дій, витребування та отримання речей, документів тощо, проведення інших процесуальних дій.

Доказами у кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів чи обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів (ст. 84 КПК).

Відповідно до постанови слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 12.12.2024 року про закриття кримінального провадження, факти, досліджені під час досудового розслідування, дійсно вказують на стійке, тривале, спілкування ОСОБА_4 з ОСОБА_6 , однак, у кожному з випадків не вказують на наміри ОСОБА_6 щодо вчинення кримінального правопорушення. Зокрема, вищеописане містить виключно ознаки цивільно правових відносин, та у випадку претензій матеріального характеру від ОСОБА_4 до ОСОБА_6 це має вирішуватись виключно у судовому порядку, шляхом подачі цивільних позовів.

В зазначеному кримінальному провадженні проведено значну кількість слідчих (процесуальних) дій, та оперативно розшукових заходів, однак в ході проведеного аналізу отриманої інформації, прямих та ґрунтовних фактів вчинення кримінального правопорушення встановлено не було.

З описаних вище причин, проведеними слідчо-розшуковими та процесуальними заходами, направленими на отримання інформації щодо підтвердження фактів висвітлених у заяві ОСОБА_7 встановити та підтвердити скоєне кримінальне правопорушення не надалось можливим.

Досудовим слідством також встановлено, що в ході проведення комплексу слідчих (процесуальних) дій та оперативно-розшукових заходів, будь яких інших доказів немає.

Як зазначено у Законі, якщо потерпілий у зв`язку з віком, фізичними чи психічними вадами або іншими обставинами не міг правильно оцінити і зрозуміти зміст, характер і значення своїх дій або керувати ними, передачу ним майна чи права на нього не можна вважати добровільною.

Заволодіння майном шляхом зловживання цими вадами або віком чи станом потерпілого за наявності для того підстав може кваліфікуватися як крадіжка, а одержання права на майно за таких обставин розглядатися як недійсна угода (ст. ст. 51, 52, 54, 55 ЦК).

Як вказано в Кодексі, покарання за ч. 2 ст. 190 КК України настає тоді, коли встановлюється, що зловживання довірою полягало у використанні винним довірливих відносин з потерпілим, заснованих на родинних, службових відносинах, знайомстві, інших цивільно-правових відносинах. Наприклад, винний входить у довіру до потерпілого і обіцяє йому допомогти купити машину, для чого потерпілий передає гроші, які винний привласнює.

Особливості шахрайства полягають у тому, що потерпілий, будучи введеним в оману, зовні добровільно передає винному майно або право на майно, вважаючи, що це є правомірним, необхідним або вигідним для нього, що він зобов`язаний це зробити.

Тому обман або зловживання довірою за часом передує передачі майна або права на майно і викликає у потерпілого усвідомлення правомірності такої передачі. Наприклад, винний за фальшивим документом отримує грошовий переказ. Таким чином, обман чи зловживання довірою виступають як спосіб зовні законного, за згодою потерпілого отримання майна або придбання права на майно.

Якщо обман або зловживання довірою були лише способом отримання доступу до майна, а саме вилучення майна відбувалося таємно чи відкрито, то склад шахрайства відсутній.

Таким чином, проведеними слідчими (розшуковими) діями вказана інформація не знайшла свого об`єктивного підтвердження.

Проаналізувавши, та все всебічно оцінивши всі матеріали кримінального провадження, слідство дійшло висновку що в ньому відсутній склад кримінального правопорушення.

Як зазначає слідчий, досудове розслідування проведено в повному обсязі, можливості для підтвердження вчинення злочину, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, та встановлення осіб, причетних до нього, вичерпано.

Згідно листа Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 13.01.2025 року провести судово-психологічну експертизу з питань заподіяння психологічного впливу на ОСОБА_4 особою жіночої статі, не представляється можливим.

Відповідно до листа Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру від 20.01.2025 року провести судово-психологічну експертизу з питань заподіяння психологічного впливу на ОСОБА_4 особою жіночої статі, неможливо.

Аналіз наданих матеріалів свідчить про те, що досудове розслідування за кримінальним провадженням №0001542 від 21.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, було проведено слідчим повно, об`єктивно з урахуванням всіх існуючих обставин провадження, з наданням належної правової оцінки, а саме з встановленням відсутності в діянні складу кримінального правопорушення.

На підставі наведеного, вважаю, що слідчим СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 було обґрунтовано прийняте рішення про закриття кримінального провадження №0001542 від 21.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, у зв`язку із чим, у задоволені скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 12.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0001542 від 21.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України, слід відмовити.

Враховуючи наведене, керуючись ст.ст. 307, 309 КПК України,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_4 на постанову слідчого СВ ВП № 2 ОРУП № 1 ГУНП в Одеській області ОСОБА_5 від 12.12.2024 року про закриття кримінального провадження №0001542 від 21.11.2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 190 КК України відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді може бути подана протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1