Справа №573/553/14-к Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/39/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Прийняття пропозиції, обіцянки або одержання неправомірної вигоди службовою особою
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

судді-доповідача - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Суми кримінальне провадження № 573/553/14-к за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на вирок Білопільського районного суду Сумської області від 04.09.2020, за яким

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 361-2, ч. 2 ст. 361-2, ч. 4 ст. 368 КК України та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочинів,

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець та мешканець АДРЕСА_2

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 190 КК України та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочинів,

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець та мешканець АДРЕСА_1

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 364 КК України та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, а також визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 КК України (у ред. від 18.10.2012) та виправданий у зв`язку з відсутністю події злочину,

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , уродженець та мешканець АДРЕСА_3

визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27 і ч. 1 ст. 364 КК України та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

адвокатів захисників ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 ,

установила:

У поданій апеляційній скарзі (із змінами та доповненнями) прокурор ОСОБА_19 просить скасувати вирок суду через істотні порушення вимог КПК, неповноту судового розгляду, невідповідність висновків суду, викладених у судовому рішенні, фактичним обставинам кримінального провадження, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та ухвалити новий вирок, яким визнати винуватим та засудити: ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 361-2 КК до одного року позбавлення волі, за ч. 2 ст. 362-2 КК до двох років позбавлення волі, за ч. 4 ст. 368 КК до п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна крім житла та позбавлення права обіймати посади в органах державного управління терміном три роки, за ч. 1 ст. 364 КК до двох років обмеження волі. На підставі ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна крім житла та позбавлення права обіймати посади в органах державного управління терміном три роки. На підставі ст. 54 КК позбавити спеціального звання 13 рангу державного службовця; ОСОБА_12 за ч. 1 ст. 364 КК до одного року обмеження волі, за ч. 2 ст. 190 КК до трьох років обмеження волі. На підставі ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді трьох років обмеження волі; ОСОБА_14 за ч. 1 ст. 364 КК до одного року обмеження волі, за ч. 1 ст. 366 КК до одного року обмеження волі. На підставі ст. 70 КК, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити покарання у виді одного року обмеження волі; ОСОБА_15 за ч. 5 ст. 27 і ч. 1 ст. 364 КК до одного року обмеження волі. Вимоги обгрунтовані тим, що суд першої інстанції дійшов необгрунтованого висновку про недопустимість доказів, а також надав їм невірну оцінку.

Вироком Білопільського районного суду Сумської області від 04.09.2020: ОСОБА_13 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 190, ч. 1 ст. 361-2, ч. 2 ст. 361-2, ч. 4 ст. 368 КК та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочинів; ОСОБА_14 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 364 КК та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину, а також визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 366 КК (у ред. від 18.10.2012) та виправданий у зв`язку з відсутністю події злочину; ОСОБА_12 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 1 ст. 364, ч. 2 ст. 190 КК та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочинів; ОСОБА_15 визнаний невинуватим у пред`явленому обвинуваченні за ч. 5 ст. 27 і ч. 1 ст. 364 КК та виправданий у зв`язку з відсутністю в його діях складу злочину.

Згідно обвинувального акта органом досудового розслідування ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 обвинувачуються в наступному.

11.11.2010 ОСОБА_12 приступив до виконання повноважень Куянівського сільського голови Білопільського району Сумської області та був службовою особою. 15.07.2011 ОСОБА_14 призначений на посаду першого заступника голови Білопільської районної держаної адміністрації (далі Білопільська РДА) та був службовою особою. 21.03.2013 ОСОБА_13 призначено на посаду начальника Відділу Держземагенства у Білопільському районі Сумської області та був службовою особою. 01.08.2008 ОСОБА_15 прийнятий на посаду заступника директора Сумської товарної біржі «Суми агропромбіржа».

У червні 2012 р. ОСОБА_20 вирішив орендувати земельну ділянку з водним об`єктом (ставком). Будучи знайомим з ОСОБА_12 , ОСОБА_20 вирішив з`ясувати в нього наявність ставків на території с. Куянівка, можливість і порядок укладення договору оренди. Під час особистої зустрічі на початку червня 2012 р. ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_20 , що на території Куянівської сільської ради Білопільського району Сумської області наявна земельна ділянка загальною площею 14,3 га, на якій розташований водний об`єкт (ставок). ОСОБА_12 повідомив, що вказану земельну ділянку за певних обставин можливо орендувати і запропонував ОСОБА_20 разом поїхати та оглянути її. Після огляду вказаної земельної ділянки останній висловив ОСОБА_12 свої наміри орендувати її.

ОСОБА_12 , достовірно знаючи, що передача земельних ділянок під водними об`єктами здійснюється за результатами проведення аукціону, розуміючи, що участь в аукціоні можуть приймати й інші учасники, вирішив вжити ряд заходів, використовуючи своє службове становище, з метою забезпечення перемоги саме ОСОБА_20 в аукціоні, і, як результат, укладення саме з ним договору оренди земельної ділянки, для чого вирішив залучити ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . Крім того, ОСОБА_12 вирішив під приводом оплати витрат заволодіти грошовими коштами ОСОБА_20 , для чого вирішив залучити ОСОБА_13 .

У червні 2012 р. ОСОБА_12 вступив у злочинну змову з ОСОБА_13 і ОСОБА_14 . Вказані особи домовилися між собою, що кожен з них в рамках наданих повноважень буде вживати всіх заходів, які формально є законними, але вчиняються не в інтересах служби, а в особистих інтересах ОСОБА_20 , з метою укладення з останнім договору оренди земельної ділянки загальною площею 14,3 га. Крім того, вказані особи домовилися, що поряд з виконанням дій, необхідних для укладення договору оренди земельної ділянки з ОСОБА_20 , вони поставлять вимогу останньому передати їм грошові кошти під виглядом сплати за послуги та оплати витрат, пов`язаних з даним процесом.

У червні 2012 р. ОСОБА_12 повідомив ОСОБА_20 , що з метою виготовлення технічної документації на земельну ділянку загальною площею 14,3 га, останній має передати йому 18000 грн у якості оплати за його послуги.

У подальшому, ОСОБА_12 , використовуючи власне службове становище, 22.06.2012 організував розгляд на сесії Куянівської сільської ради питання про клопотання перед Білопільською РДА про внесення земельної ділянки загальною площею 14,3 га у перелік об`єктів для надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону. Того ж дня, ОСОБА_12 , перебуваючи в приміщенні Куянівської сільської ради за адресою: Сумська область, Білопільський район, с. Куянівка, вул. Кайдаша, 2, на засіданні сільської ради проголосував за прийняття рішення про клопотання перед Білопільською РДА про внесення земельної ділянки загальною площею 14,3 га у перелік об`єктів для надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону. 22.06.2012 він підписав рішення сесії сільської ради про клопотання перед Білопільською РДА про внесення земельної ділянки загальною площею 14,3 га у перелік об`єктів для надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону.

ОСОБА_12 спілкуючись з ОСОБА_20 , у повній мірі запевнив останнього, що за його участі та за особистого втручання ОСОБА_13 і ОСОБА_14 той, незважаючи на передбачену чинним законодавством процедуру передачі в оренду земельної ділянки під водним об`єктом, зможе без перешкод укласти договір оренди, незважаючи на інших осіб, чим створював у ОСОБА_20 беззаперечне враження, що передбачені чинним законодавством процеси не є обов`язковими і можуть бути порушені без будь-яких негативних наслідків.

ОСОБА_14 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, на підставі подання голови Куянівської сільської ради ОСОБА_12 , діючи всупереч інтересам служби, в особистих інтересах ОСОБА_20 , у період часу з 27.06.2012 до 25.07.2012 організував включення до розпорядження голови Білопільської РДА «Про затвердження переліку земельних ділянок, запропонованих для надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону на території Іскрисківщинської та Куянівської сільських рад» від 25.07.2012 № 572 земельної ділянки під водним об`єктом (ставком) площею 14,3 га.

29.10.2012 ОСОБА_14 , перебуваючи на робочому місці, вніс неправдиві відомості до договору від 29.10.2012 № 59.01.16.2572, укладеного між Білопільською РДА в особі ОСОБА_21 і Білопільським районним виробничим відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр ДЗК» в особі ОСОБА_13 і кошторису договірної ціни проектно-вишукувальних робіт по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки, шляхом виконання в них особистих підписів від імені голови Білопільської РДА ОСОБА_21 . Відповідно до вказаного договору і кошторису на останніх покладався обов`язок по виготовленню проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 14,3 га.

У ході зустрічі з ОСОБА_13 25.01.2013 у службовому кабінеті останнього за адресою: АДРЕСА_4 , ОСОБА_20 запевнив останнього в своїх намірах отримати в оренду земельну ділянку загальною площею 14,3 га. ОСОБА_13 запевнив ОСОБА_20 , що вчинить всі необхідні дії, щоб якнайшвидше та без будь-яких перешкод виготовити всю необхідну документацію. Водночас, реалізовуючи спільний з ОСОБА_12 злочинний умисел, направлений на заволодіння грошима ОСОБА_20 , запевнив його, що той має сплачувати грошові кошти за виготовлення документації, тим самим ввів його в оману.

Крім того, ОСОБА_13 у період з 25.01.2013 до 27.06.2013 організував у відділі Держземагенства у Білопільському районі Сумської області виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки загальною площею 14,3 га і затвердив відповідний проект власним підписом. Таким чином, ОСОБА_13 створив у ОСОБА_20 враження, що всі дії вчиняються не на виконання вимог чинного законодавства, а в його особистих інтересах.

У ході особистих зустрічей ОСОБА_12 , розуміючи, що ОСОБА_20 зацікавлений в укладенні договору оренди в найкоротші строки, неодноразово наголошував останньому на необхідності передачі йому грошових коштів у сумі 27000 грн, з яких 18000 грн для нього і 11000 грн для ОСОБА_13 . Зокрема, у ході особистої зустрічі, яка відбулася 19.04.2013 у с. Куянівка Білопільського району Сумської області близько 12:00 ОСОБА_12 підтвердив свої наміри та необхідність передачі ОСОБА_20 грошей для нього і ОСОБА_22 .

Продовжуючи доведення спільного з ОСОБА_12 і ОСОБА_13 злочинного умислу до кінця, ОСОБА_14 для справляння враження та зміцнення свого авторитету перед ОСОБА_20 вирішив залучити до вчинення злочину заступника директора СТБ «Сумиагропромбіржа» ОСОБА_15 , який на виконання спільної домовленості мав запевнити ОСОБА_20 у тому, що завдяки діяльності ОСОБА_14 саме він отримає в оренду земельну ділянку загальною площею 14,3 га.

ОСОБА_14 запросив ОСОБА_20 і 17.05.2013 вони разом прийшли до службового кабінету ОСОБА_15 , розташованого за адресою: АДРЕСА_5 , де останній, діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 , повідомив ОСОБА_20 про можливість позитивного вирішення питання щодо отримання ним в оренду земельної ділянки загальною площею 14,3 га за сприяння ОСОБА_14 . Крім того, ОСОБА_15 роз`яснив ОСОБА_20 умови проведення аукціону та повідомив про вартість послуг біржі. При цьому, ОСОБА_15 заявив, що лише за їх сприяння ОСОБА_20 виграє аукціон і отримає право орендувати земельну ділянку, а всі проблемні питання, які можуть виникнути після завершення аукціону і визнання ОСОБА_20 переможцем за його наслідками, будуть за безпосередньої участі ОСОБА_15 позитивно вирішені в інтересах ОСОБА_20 .

ОСОБА_14 повідомив, що він забезпечить передачу йому земельної ділянки в оренду строком на 10 років зі сплатою мінімальної орендної плати та вони з ОСОБА_15 спільно забезпечать використання під час аукціону вигідного для ОСОБА_20 кроку торгів і вигідну для нього конкурсну пропозицію на аукціоні.

Фактично забезпечити виконання обіцяного ОСОБА_14 і ОСОБА_15 так і не змогли, оскільки станом на 17.05.2013 нормативно грошова оцінка земельної ділянки загальною площею 14,3 га не була виготовлена, а тому підготувати лот до проведення аукціону було неможливо. 30.07.2013 у с. Куянівка Білопільського району Сумської області, біля буд. № 5, ОСОБА_12 отримав від ОСОБА_20 грошові кошти в сумі 27000 грн, з якими з місця вчинення правопорушення зник і розпорядився ними на власний розсуд.

Також органом досудового розслідування ОСОБА_13 пред`явлене обвинувачення в наступному.

Будучи директором ТОВ «Кролевець-Земсервіс», виготовляючи на підставі договору проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь ТОВ «Білопілля-Агросвіт» на території Іскрисківщинської та Рижівської сільських рад Білопільського району, ОСОБА_23 22.05.2013 прибув до відділу Держземагентства України в Білопільському районі Сумської області за адресою: Сумська область, м. Білопілля, вул. К. Лібкнехта, 20, де зустрівся з ОСОБА_13 . У ході розмови з останнім, ОСОБА_23 повідомив, що для виготовлення проекту сівозмін йому необхідно отримати обмінні файли з координатами земельних ділянок, розташованих на території Іскрисківщинської та Рижівської сільських рад Білопільського району Сумської області, які є в очолюваному ОСОБА_13 відділі.

Усвідомлюючи, що вказані файли містять інформацію з обмеженим доступом, а саме: персональні дані власників земельних ділянок, у ОСОБА_13 виник злочинний умисел, направлений на несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом та на незаконне збагачення шляхом отримання неправомірної вигоди від ОСОБА_23 за передачу йому обмінних файлів з координатами земельних ділянок.

ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_23 , що має можливість скопіювати та передати йому обмінні файли формату, але зазначив, що виокремити файли з координатами земельних ділянок, він не може, а скопіює всі обмінні файли з координатами земельних ділянок, розташованих на території Білопільського району Сумської області. Також ОСОБА_13 повідомив, що для цього йому потрібен електронний носій інформації жорсткий диск. Крім того, ОСОБА_13 повідомив ОСОБА_23 , що за передачу останньому обмінних файлів з координатами земельних ділянок останній має надати йому 5000 грн.

24.05.2013 ОСОБА_23 передав для ОСОБА_13 диск для запису на нього обмінних файлів. 25.05.2013, перебуваючи на робочому місці, ОСОБА_13 скопіював на жорсткий диск обмінні файли формату, які містять у собі інформацію з обмеженим доступом, а саме: персональні дані власників земельних ділянок, тобто їх прізвища, імена по батькові, адреси проживання, серії і номера паспортів, а також ідентифікаційні номери, які зберігалися у Відділі Держземагентства України в Білопільському районі Сумської області, після чого по телефону повідомив ОСОБА_23 , що зможе 26.05.2013 приїхати до м. Путивль Сумської області для зустрічі з ним і передати диск з обмінними файлами, а також для отримання від ОСОБА_23 грошових коштів.

26.05.2013 ОСОБА_13 прибув до будівлі Путивльської РДА за адресою: АДРЕСА_6 , де в автомобілі ОСОБА_23 ВАЗ-2109 р. н. НОМЕР_1 передав останньому жорсткий диск, на який попередньо скопіював обмінні файли, тим самим несанкціоновано збув ОСОБА_23 інформацію з обмеженим доступом, а також отримав від останнього частину обумовленої суми коштів у розмірі 2500 грн. ОСОБА_23 повідомив, що решту грошових коштів зможе надати наступного дня, на що ОСОБА_13 погодився. У ході даної розмови ОСОБА_23 повідомив ОСОБА_13 про те, що незабаром завершить роботу над проектом землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь ТОВ «Білопілля-Агросвіт» на території Іскрисківщинської та Рижівської сільських рад Білопільського району і йому необхідно щоб ОСОБА_13 погодив даний проект. Розуміючи, що ОСОБА_23 обов`язково необхідне погодження проекту землеустрою, у ОСОБА_13 виник злочинний умисел, направлений на незаконне збагачення шляхом вимагання неправомірної вигоди в ОСОБА_23 за погодження проекту землеустрою. ОСОБА_13 , перебуваючи 26.05.2013 у м. Путивль Сумської області висунув ОСОБА_23 вимогу передати йому неправомірну вигоду за погодження вказаного проекту, не називаючи її суми, а також повідомив, що узгодить з ним дане питання дещо пізніше.

27.05.2013 ОСОБА_13 зустрівся з ОСОБА_23 в м. Білопілля та в машині останнього ВАЗ 2109 р. н. НОМЕР_1 отримав від нього другу частину обумовленої суми коштів у розмірі 2500 грн за раніше збуту ОСОБА_23 інформацію з обмеженим доступом.

На початку червня 2013 р. ОСОБА_23 за попередньою домовленістю з ОСОБА_13 прибув до Відділу Держземагентства України в Білопільському районі Сумської області, де зустрівся з ОСОБА_13 ОСОБА_23 повідомив ОСОБА_13 , що випадково видалив раніше записані останнім обмінні файли і попрохав його повторно скопіювати їх на електронний носій інформації. ОСОБА_13 повідомив йому, що погодить проект землеустрою лише за умови, якщо ОСОБА_23 передасть йому неправомірну вигоду в сумі 5000 грн. Сприймаючи такі вимоги ОСОБА_13 за реальні, ОСОБА_23 погодився їх виконати, адже розумів, що в разі невиконання цих вимог ОСОБА_13 може створити для нього реальні перешкоди у виконанні роботи з розроблення проекту землеустрою. ОСОБА_13 , розуміючи що обмінні файли містять інформацію з обмеженим доступом, повторно погодився.

Отримавши диск, ОСОБА_13 у середині липня 2013 р. у приміщенні відділу Держземагентства в Білопільському районі Сумської області повторно скопіював обмінні файли. Не повідомляючи головного спеціаліста відділу Держземагентства України в Білопільському районі Сумської області ОСОБА_24 про свої протиправні наміри, наприкінці липня 2013 р. ОСОБА_13 передав йому диск, на якому вже були скопійовані обмінні файли, і попросив передати ОСОБА_23 .

На виконання вимог ОСОБА_13 , ОСОБА_23 30.07.2013 близько 10:00 прибув у м. Білопілля Сумської області до приміщення відділу Держземагентства в Білопільському районі Сумської області, для передачі проектної документації. За вказівкою ОСОБА_13 ОСОБА_23 отримав від ОСОБА_24 жорсткий диск з обмінними файлами.

ОСОБА_13 вирішив використати в своїх корисливих цілях водія відділу Держземагентства у Білопільському районі Сумської області ОСОБА_25 . Не ставлячи його до відома про свої злочинні наміри, ОСОБА_13 направив його на зустріч з ОСОБА_23 і попросив забрати в останнього та привезти йому на підпис документи. Підписавши вказані документи, ОСОБА_13 аналогічним чином попросив ОСОБА_25 повернути їх ОСОБА_23 та забрати гроші в сумі 5000 грн без повідомлення про їх походження. Виконуючи вказівку ОСОБА_13 , ОСОБА_25 30.07.2013 близько 11:00 приїхав до приміщення відділу Держземагентства в Білопільському районі Сумської області, де його чекав ОСОБА_23 , передав йому підписаний ОСОБА_13 проект землеустрою, у подальшому провів його до приміщення відділу, де на проекті працівниками була проставлена печатка, та отримав від ОСОБА_23 в автомобілі грошові кошти в сумі 5000 грн для ОСОБА_13 , але передати ці кошти ОСОБА_13 не встиг, оскільки безпосередньо після отримання грошей був затриманий співробітниками правоохоронних органів.

Вказані дії ОСОБА_13 кваліфіковані як: зловживання службовим становищем в інтересах третіх осіб, з використанням власного службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам (ч. 1 ст. 364 КК); шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 190 КК); несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах) (ч. 1 ст. 361-2 КК); несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), вчинене повторно (ч. 2 ст. 361-2 КК); одержання неправомірної вигоди службовою особою, що займає відповідальне становище, вчинене повторно, поєднане з вимаганням (ч. 4 ст. 368).

Дії ОСОБА_12 кваліфіковані як: зловживання службовим становищем в інтересах третіх осіб, з використанням власного службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам (ч. 1 ст. 364 КК); шахрайство, вчинене за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 190 КК).

Дії ОСОБА_14 кваліфіковані як: внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей (ч. 1 ст. 366 КК у ред. станом на 18.10.2012); зловживання службовим становищем в інтересах третіх осіб, з використанням власного службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам (ч. 1 ст. 364).

Дії ОСОБА_15 кваліфіковані як пособництво в зловживанні службовим становищем в інтересах третіх осіб, з використанням власного службового становища всупереч інтересам служби, що заподіяло істотну шкоду державним інтересам (ч. 5 ст. 27 і ч. 1 ст. 364 КК).

Оцінивши всі обставини кримінального провадження та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд першої інстанції дійшов висновку про те, що їх не можна покласти в основу обвинувачення, оскільки частина з них здобута з грубим порушенням норм чинного кримінального процесуального законодавства, а інші як самі по собі, так і в сукупності прямо чи не прямо не підтверджують існування обставин, про які зазначено в обвинувальному акті.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи прокурора ОСОБА_11 , який підтримав свою апеляційну скаргу, доводи обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 та їх захисників ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 , які заперечили проти апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданої апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про невинуватість ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 у пред`явлених їм обвинуваченням ґрунтуються на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження та підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, які частково повторно досліджені колегією суддів у порядку ч. 3 ст. 404 КПК, та яким суд першої інстанції дав оцінку з точки зору належності, допустимості та достовірності, а сукупності зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку.

Що стосується доводів апеляційної скарги прокурора про те, що надані стороною обвинувачення докази підтверджують вину ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , то вони не можуть бути прийнятими до уваги.

Зокрема, в частині обвинувачення щодо одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_23 за погодження проекту землеустрою обвинувачений ОСОБА_13 надав показання, згідно яких взимку 2013 р. ОСОБА_23 звернувся до нього як до начальника ДЗК з метою погодження проекту сівозмін. ОСОБА_23 декілька разів просив погодити проект до того, як він їх виправить, на що він відмовив, оскільки спочатку необхідно було виправити недоліки. В один із днів липня 2013 р. водій відвіз його в лікарню, а потім додому. У цей день ОСОБА_23 привіз документи і віддав їх водієві ОСОБА_25 , а останній привіз їх йому додому. Він перевірив документи, підписав і віддав водієві. У бухгалтерії поставили печатку і віддали ОСОБА_23 Гроші в борг ОСОБА_23 він не давав. Передача грошей була ініціативою виключно самого ОСОБА_23 .

Потерпілий ОСОБА_23 від надання показань відмовився.

Свідок ОСОБА_25 надав показання, згідно яких у 2013 р. він працював водієм у відділі Держземагенства у Білопільському районі. ОСОБА_13 був начальником відділу та його керівником. У липні 2013 р. зранку він відвіз ОСОБА_13 до лікарні, а потім додому. Останній сказав, що приїде проектант, в якого необхідно взяти документи та привезти йому на підпис. На той час він не знав його прізвища, під час розслідування дізнався, що чоловіка звали ОСОБА_26 . Після того, як ОСОБА_26 привіз йому документи, він відвіз їх на підпис ОСОБА_13 , а сам поїхав у справах. Пізніше зателефонував ОСОБА_13 та повідомив, що документи готові, у зв`язку з чим він з`їздив, забрав папери та показав ОСОБА_26 де знаходиться бухгалтерія, оскільки там слід було поставити печатку. Коли вийшли на вулицю, проектант попросив підійти до нього в машину, де передав йому гроші і пояснив, що це борг. З документами гроші ніяким чином не пов`язував. Про гроші з ОСОБА_13 він ніколи не розмовляв.

На підтвердження вини ОСОБА_13 за вказаним епізодом стороною обвинувачення, крім іншого, надано такі докази: протокол огляду предметів від 30.07.2013, згідно якого з 08:45 до 09:35 оглянуті грошові кошти в сумі 5000 грн та вручені ОСОБА_23 ; протокол про результати контролю за вчиненням злочину, згідно якого ОСОБА_23 30.07.2013 з 09:35 до 13:15 вручені грошові кошти в сумі 5000 грн для подальшої передачі в якості неправомірної вигоди ОСОБА_13 через його водія ОСОБА_25 . Вказані грошові кошти були вилучені в ОСОБА_25 під час огляду місця події.

Суд першої інстанції дійшов вірного висновку, що вказані докази є недопустимими, з чим погоджується і колегія суддів, так як стороною обвинувачення були допущені істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Так, відповідно ч. 2 ст. 246 КПК, негласні слідчі (розшукові) дії це різновид слідчих (розшукових) дій, відомості про факт та методи проведення яких не підлягають розголошенню, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

З огляду на положення ст. 271, ч. 6 ст. 246 КПК така негласна слідча (розшукова) дія, як контроль за вчиненням злочину, може проводиться у формах контрольованої поставки, контрольованої та оперативної закупки, спеціального слідчого експерименту та імітування обстановки злочину. Порядок і тактика їх проведення визначається законодавством. Про результати контролю за вчиненням злочину складається протокол, до якого додаються речі і документи, отримані під час проведення цієї негласної слідчої (розшукової) дії. Якщо контроль за вчиненням злочину закінчується відкритим фіксуванням, про це складається протокол у присутності такої особи.

Проводити негласні слідчі (розшукові) дії має право слідчий, який здійснює досудове розслідування злочину, або за його дорученням уповноважені оперативні підрозділи Національної поліції.

Крім того, згідно з положеннями ст. 246, 271 КПК виключно прокурор має право прийняти рішення про проведення такої негласної слідчої (розшукової) дії, як контроль за вчиненням злочину, та зобов`язаний у своєму рішенні відповідно вимог ст. 251, ч. 5 ст. 246 КПК вказати: найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; правову кваліфікацію злочину із зазначенням статті (частини статті) Кримінального кодексу України; відомості про особу (осіб), місце або річ, щодо яких проводитиметься негласна слідча (розшукова) дія; початок, тривалість і мету негласної слідчої (розшукової) дії; відомості про особу (осіб), яка буде проводити негласну слідчу (розшукову) дію; обґрунтування прийнятої постанови, у тому числі обґрунтування неможливості отримання відомостей про злочин та особу, яка його вчинила, в інший спосіб; вказівку на вид негласної слідчої (розшукової) дії, що проводиться та строк негласної слідчої (розшукової) дії.

Обов`язковим елементом порядку отримання доказів у результаті негласної слідчої (розшукової) дії є попередній дозвіл уповноважених суб`єктів (слідчого судді, прокурора, слідчого) на їх проведення. Сторона захисту вправі мати інформацію про всі елементи процесуального порядку отримання стороною обвинувачення доказів, які остання має намір використати проти неї в суді. Інакше від самого початку судового розгляду сторона захисту перебуватиме зі стороною обвинувачення в нерівних умовах.

Така позиція узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» застосовується при розгляді справ як джерело права.

Зокрема, ЄСПЛ у рішенні від 05.02.2008 у справі «Раманаускас проти Литви» (скарга № 74420/01) наголошував, що докази, одержані за допомогою застосування спеціальних методів розслідування, можуть вважатися допустимими за умови наявності адекватних і достатніх гарантій проти зловживань, зокрема чіткого та передбачуваного порядку санкціонування, здійснення відповідних оперативно-слідчих заходів та контролю за ними (рішення від 06.09.1978 у справі «Класс та інші проти Німеччини», рішення від 26.10.2006 у справі «Худобін проти Росії» (скарга № 59696/00). Питання щодо допустимості доказів у справі це насамперед предмет регулювання національного законодавства і, як правило, саме національні суди уповноважені давати оцінку наявним у справі доказам.

Згідно з правовим висновком, який висловив Верховний Суд України в постанові від 16.03.2017 (провадження № 5-364кс16), невідкриття матеріалів сторонами одна одній в порядку ст. 290 КПК після закінчення досудового розслідування, а також додаткових матеріалів, отриманих до або під час судового розгляду, є підставою для визнання судом відомостей, що містяться в них, недопустимими як доказ.

Зазначений правовий висновок підтвердила Велика Палата Верховного Суду в постанові від 16.01.2019 (провадження № 13-37кс18), вказавши при цьому, що для доведення допустимості результатів негласних слідчих (розшукових) дій мають бути відкриті не тільки результати цих дій, а й документи, які стали правовою підставою для їх проведення (клопотання слідчого, прокурора, їх постанови, доручення, ухвала слідчого судді), оскільки змістом цих документів сторони можуть перевірити дотримання вимог кримінального процесуального закону стосовно негласних слідчих (розшукових) дій. За наявності відповідного клопотання процесуальні документи, які стали підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій (ухвали, постанови, клопотання) і яких не було відкрито стороні захисту в порядку, передбаченому ст. 290 КПК, оскільки їх тоді не було в розпорядженні сторони обвинувачення (процесуальні документи не було розсекречено на момент відкриття стороною обвинувачення матеріалів кримінального провадження), можуть бути відкриті іншій стороні, але суд не має допустити відомості, що містяться в цих матеріалах кримінального провадження, як докази.

В цій справі постанова прокурора про проведення контролю за вчиненням злочину від 29.07.2013, яка стала правовою підставою для проведення негласних слідчих (розшукових) дій щодо ОСОБА_13 , стороні захисту відкрита не була, що викликало обґрунтовані сумніви стосовно можливості здійснення судом належної оцінки законності проведення таких дій, а також достовірності та допустимості доказів, які містяться в протоколі огляду предметів від 30.07.2013 та протоколі про результати контролю за вчиненням злочину. Також неможливо встановити і в якій формі вона мала бути проведена, чи передбачала використання грошових коштів, кому було доручено її проведення та чи було дотримано в цьому випадку порядок і тактику її проведення відповідно до вимог чинного законодавства.

Також суд першої інстанції дійшов обгрунтовано висновку про недопустимість як доказу протоколу освідування особи від 30.07.2013 з відеозаписом до нього, оскільки згідно ч. 1-3 ст. 241 КПК слідчий, прокурор здійснює освідування підозрюваного, свідка чи потерпілого для виявлення на їхньому тілі слідів кримінального правопорушення або особливих прикмет, якщо для цього не потрібно проводити судово-медичну експертизу. Освідування здійснюється на підставі постанови прокурора та, за необхідності, за участю судово-медичного експерта або лікаря. Перед початком освідування особі, яка підлягає освідуванню, пред`являється постанова прокурора. Після цього особі пропонується добровільно пройти освідування, а в разі її відмови освідування проводиться примусово.

З протоколу освідування особи від 30.07.2013 вбачається, що його було проведено на підставі постанови прокурора відділу прокуратури Сумської області, але якої суду не надано. Як пояснив свідок ОСОБА_25 , перед початком освідування постанову прокурора йому не пред`являли, а в протоколі не зазначено ні дати, ні номера постанови прокурора, яка стала підставою для проведення даної слідчої дії, як і не вказано статусу особи, з якою проводилося освідування.

Судом першої інстанції вірної встановлено, що висновок судової експертизи щодо дослідження речовин хімічних виробництв та спеціальних хімічних речовин від 09.09.2013 № 8144 не може бути доказом винуватості ОСОБА_13 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 368 КК, оскільки він є похідним від доказів, отриманих з порушенням вимог кримінального процесуального закону (освідування особи). Крім того, суду не було надано постанови, яка стала підставою для проведення експертизи, що позбавляє суд можливості перевірити чи належною установою проведено експертизу, які питання ставилися перед експертом, чи було попереджено експерта про кримінальну відповідальність за ст. 384, 385 КК.

Судом першої інстанції наведені мотиви визнання недопустимим доказом висновку щодо проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь землекористування ТОВ «Білопілля Агросвіт» на території Іскрисківщинської та Рижівської сільських рад Білопільського району Сумської області.

Зокрема, згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.08.2013 дозвіл на тимчасовий доступ і можливість вилучення документів, що перебувають у володінні відділу Держземагенства в Білопільському районі, а саме: документів щодо погодження проекту еколого-економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь ТОВ «Білопілля Агросвіт» на території Іскрисківщинської та Рижівської сільських рад, був наданий старшому слідчому СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_27 . Тобто саме останній згідно ухвали слідчого судді мав право на тимчасовий доступ до зазначених документів. Однак, з протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.08.2013 вбачається, що процесуальні дії були виконані старшим оперуповноваженим в ОВС УСБУ в Сумській області ОСОБА_28 , який не мав на це повноважень.

На підтвердження пред`явленого ОСОБА_13 обвинувачення прокурором надано інші докази: протокол огляду місця події від 30.07.2013, згідно якого 30.07.2013 з 12:48 до 13:30 слідчим проводився огляд місця, де ОСОБА_23 передав кошти ОСОБА_13 через його водія ОСОБА_25 ; протокол огляду місця події від 30.07.2013, згідно якого 30.07.2013 з 13:40 до 14:15 слідчим проводився огляд місця події, де ОСОБА_23 видав проект еколого-економічного обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельних ділянках, що використовуються ТОВ «Білопілля Агросвіт» у межах Іскрисківщинської та Рижівської сільських рад Білопільського району Сумської області; проект землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обгрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельних ділянках, що використовуються ТОВ «Білопілля Агросвіт» у межах Іскрисківщинської та Рижівської сільських рад.

Однак вказані докази жодним чином не доводять винуватість ОСОБА_13 у вчиненні інкримінованого йому злочину, оскільки ними підтверджуються лише показання свідка ОСОБА_25 про те, що він передав ОСОБА_23 . погоджений того дня ОСОБА_13 проект, а ОСОБА_23 надав йому 5000 грн для передачі ОСОБА_13 в якості боргу. Факт того, що останній вимагав зазначені кошти за погодження проекту в потерпілого даними доказами не підтверджується.

Є вірними і висновки суду першої інстанції про недопустимість як доказів двох протоколів за результатами проведення негласного розшукового заходу за оперативно-розшуковою справою № 1420 від 20.08.2013 і оптичні диски з реєстраційними номерами 4/215, 3/160-т. Згідно цих протоколів негласні розшукові заходи відносно ОСОБА_13 здійснювалися на підставі ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Сумської області. Однак таких ухвал суду надано не було і стороні захисту вони також не відкривалися. Також суду не надано доказів заведення оперативно-розшукової справи відносно ОСОБА_13 .

Крім того, з матеріалів кримінального провадження вбачається, що потерпілий ОСОБА_23 вперше звернувся до прокурора із заявою про кримінальне правопорушення 29.07.2013, що стало підставою внесення цього ж дня відомостей до ЄРДР за ч. 4 ст. 368 КК. У той же час, негласні розшукові заходи проводилися з 25.01.2013, тобто більше ніж за шість місяців до звернення останнього до органу досудового розслідування.

В частині обвинувачення ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 у зловживанні службовим становищем, ОСОБА_15 у пособництві в зловживанні службовим становищем та ОСОБА_13 і ОСОБА_12 в шахрайстві, останній пояснив, що після того, як на сесії було прийнято рішення про клопотання перед Білопільською РДА виставити ставок на аукціон, з`явився ОСОБА_20 і повідомив, що в нього є інвестори, які хочуть взяти ставок в оренду. ОСОБА_12 показав останньому ставок. Ставок сподобався і ОСОБА_20 запитав, що потрібно робити далі. Для ОСОБА_12 дана процедура була новою, а тому вони поїхали в адміністрацію до начальника сільськогосподарського управління ОСОБА_29 , який розказав про процедуру. ОСОБА_20 хвилювало лише питання скільки це буде коштувати. ОСОБА_29 цього ще не знав і порадив з цим питанням звернутися до ОСОБА_13 як до начальника ДЗК, який безпосередньо займається питаннями виготовлення документації для передачі ставка в оренду і зможе розказати про вартість робіт. Коли вони прийшли до ОСОБА_13 , то останній сказав, що адміністрація ще не направляла їм документів, але з досвіду знає, що вартість становитиме 5-6 тисяч грн. ОСОБА_12 особисто допомагав ОСОБА_20 , оскільки будучи сільським головою, був зацікавлений у передачі ставка в оренду, бо це б поповнювало бюджет сільської ради. Приблизно в квітні 2013 р. він сказав ОСОБА_20 про ОСОБА_14 , з яким ОСОБА_20 попросив познайомити. ОСОБА_14 розповів, що знає в м. Суми людину, яка може розповісти про аукціон. З ОСОБА_20 багато разів обговорювали, що 6000 грн буде коштувати технічна документація та 5000 грн грошова оцінка. Про інші платежі як офіційні, так і не офіційні ніхто не говорив. У січні 2013 р. змінився коефіцієнт нормативно-грошової оцінки, у зв`язку з чим процес передачі ставка в оренду зупинився. Ця проблема була по всій Україні, про що неодноразово говорилось ОСОБА_20 . Через деякий час ОСОБА_20 повідомив, що їде в Німеччину, але процес не зупиняється, так як дасть доручення іншій особі. 29.07.2013 останній зателефонував і сказав, що хоче привезти документи. 30.07.2013 зранку ОСОБА_12 приїхав у сільську раду, потім поїхав додому. Йому зателефонував ОСОБА_20 і сказав, що він у с. Куянівка і хоче зустрітись. ОСОБА_12 сказав, щоб той їхав до нього додому. Вони зустрілися біля двору ОСОБА_12 , стали розмовляти. ОСОБА_20 взяв з машини сумку, у зв`язку з чим ОСОБА_12 подумав, що той хоче віддати йому документи. Коли ОСОБА_20 відкрив сумку, він якраз підійшов до хвіртки. У цей момент з`явилися працівники правоохоронних органів.

Обвинувачений ОСОБА_13 пояснив, що до кінця 2012 р. він працював начальником Білопільського районного виробничого відділу ДЗК. До нього на консультацію з приводу оформлення оренди ставка в с. Куянівка приїздили ОСОБА_20 з ОСОБА_12 Останнього він знав як сільського голову. ОСОБА_20 сказав, що став хоче взяти в оренду підприємство, а він цим питанням займається. ОСОБА_13 пояснив, що вартість робіт по виготовленню технічної документації, а саме: проекту землеустрою буде становити приблизно 6000 грн. Дана сума є офіційною. Крім того, завжди всім перед виготовленням техдокументації він називає приблизну вартість роботи, щоб люди знали, на яку суму прийдеться розраховувати. Остаточна сума визначається після виготовлення документації й складання кошторису. Також він пояснив, що документацію необхідно буде погоджувати з іншими організаціями, де теж необхідно буде платити кошти. За проект ОСОБА_20 гроші йому не давав. Прискорити роботу по оцінці водного об`єкта ОСОБА_13 не міг, оскільки з січня 2013 р. не було на законодавчому рівні вирішено питання щодо визначення коефіцієнта для оцінки водного об`єкта. За виготовлення проекту землеустрою ОСОБА_20 так і не заплатив, бо кошти за виготовлення цього документу повинна була сплатити РДА. Так як грошей на ці затрати в РДА ніколи не було, тому практика пішла по шляху, що повинен сплачувати той, хто виграв аукціон. З січня 2013 р. ОСОБА_13 перейшов працювати до Держземагенства в Білопільському районі. Після затвердження проекту потрібно було робити оцінку, але це було неможливо через відсутність коефіцієнтів. Він дійсно озвучував останньому цифру 11000 грн, але при цьому мова йшла про офіційні платежі: 6000 грн за виготовлення проекту землеустрою, 5000 грн за виготовлення оцінки водного об`єкту для проведення аукціону. Для себе ОСОБА_13 ніяких коштів не просив і не вимагав у ОСОБА_20 . ОСОБА_12 ніякої участі в передачі ставка в оренду не приймав, оскільки сільська рада не займалась питаннями передачі ставків в оренду. З ОСОБА_14 про став розмовляв, бо він був куратором цієї справи.

Обвинувачений ОСОБА_14 пояснив, що на прохання ОСОБА_20 водив його до ОСОБА_15 на консультацію, оскільки останній хотів дізнатися про процедуру передачі ставка в оренду. Вони зустріли ОСОБА_15 біля біржі, зайшли в кабінет, він пояснив мету візиту, а при подальшій розмові присутнім не був. З ОСОБА_12 про ОСОБА_20 не розмовляв. Не виключає, що про став у с. Куянівка, у зв`язку з виконанням службових обов`язків, міг розмовляти з ОСОБА_12 , а з ОСОБА_13 на апаратних нарадах. Після надходження клопотання сільської ради, ставок у с. Куянівка, як і став у с. Іскрисківщина, було включено в перелік об`єктів, які можуть бути передані в оренду через аукціон. Потім РДА уклала договір з ДЗК на виготовлення проектної документації, який від імені РДА підписав ОСОБА_14 , оскільки відповідно до своїх функціональних обов`язків мав право підписувати такі документи. Нічого в даному договорі ОСОБА_14 не підробляв. Печатку на ньому поставив ОСОБА_30 керівник апарату РДА. Згідно з договором кошти за проведення робіт ДЗК повинна була платити РДА. Оскільки грошей в адміністрації на ці витрати не було, то ОСОБА_14 завжди всім потенційним орендарям говорив, щоб після виготовлення проекту землеустрою вони заплатили кошти ДЗК. Крім того, він не затягував виготовлення документів, все було виготовлено вчасно. З 2013 р. всі роботи стали, бо не був визначений коефіцієнт для грошової оцінки землі під водним об`єктом, без якого неможливо було проводити аукціон.

Обвинувачений ОСОБА_15 пояснив, що з 2008 р. працює заступником директора приватної торгової біржи в м. Суми, яка займається проведенням аукціонів щодо передачі об`єктів нерухомого майна в оренду. З ОСОБА_14 був знайомий у зв`язку з роботою. Одного разу до нього прийшли ОСОБА_14 з незнайомим чоловіком. Останні зустріли його біля роботи. ОСОБА_20 сказав, що інвестори доручили йому дізнатися, скільки коштує проведення аукціону. ОСОБА_15 це не здивувало, оскільки людина повинна знати, які затрати вона понесе. Він пояснив ОСОБА_20 , що вартість становитиме 10 тис. дол. США, розрахунок проводиться після проведення аукціону. ОСОБА_20 намагався дати частину грошей до проведення аукціону, але він відмовився, пояснивши, що гроші треба сплачувати лише після отримання аукціонного свідоцтва. Більше ОСОБА_20 він не бачив, а з ОСОБА_14 з даного питання також не розмовляв. Аукціон по передачі ставка в с. Куянівка в оренду призначений не був. Крім того, Сумською облдержадміністрацією навіть конкурс на проведення аукціону не був проведений. ОСОБА_15 зазначив, що ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_12 , ні ОСОБА_14 ніякого відношення до передачі ставка в оренду не мали, так як з 01.01.2013 змінився порядок передачі ставків в оренду, ці питання були покладені на обласні державні адміністрації.

Свідок ОСОБА_29 пояснив, що з 2010 р. до 2014 р. він працював на посаді начальника управління агропромислового розвитку Білопільської РДА. До нього звертався ОСОБА_12 , якому він розповів про порядок передачі ставка в оренду. Зацікавленості по ставку в с. Куянівка ніхто не проявляв. З ОСОБА_14 із зазначеного питання він взагалі не спілкувався.

Свідок ОСОБА_31 пояснила, що працює начальником відділу культури Білопільської РДА. Приблизно з 2006 р. при РДА була створена комісія по земельним питанням. ОСОБА_14 ніколи не просив її голосувати за те чи інше рішення.

Свідок ОСОБА_32 пояснила, що в 2012 р. вона працювала на посаді техніка в Білопільському районному виробничому відділі. У цей час їх організація отримала замовлення на виготовлення проекту водовідведення по ставку в с. Куянівка. Цей проект виконувався як і всі інші. Вказівок щодо пришвидшення або затягування виготовлення проекту ніхто не давав. Ні ОСОБА_13 , ні ОСОБА_14 вказівок їй не давали та ні про що не просили.

Свідок ОСОБА_33 пояснила, що є депутатом Куянівської сільської ради, а в 2012-2013 р. була ще й секретарем земельної комісії. ОСОБА_34 як голова комісії запропонувала передати став в оренду, щоб наповнити бюджет села. ОСОБА_12 інтерес у даному питанні не проявляв. Про передачу ставка в оренду конкретній особі мова не йшла.

Свідок ОСОБА_35 пояснила, що є депутатом Куянівської сільської ради і працює секретарем у цій раді. У 2013 р. було вирішено передати в оренду ставок. Оскільки він знаходився за межами населеного пункту, то сільська рада не мала права ним розпоряджатися, але могла звернутися з клопотанням до Білопільської РДА про включення ставка в перелік об`єктів, які можна передати в оренду. На сесії зазначене питання було ініційовано земельною комісією, до якої входили ОСОБА_34 , ОСОБА_33 і ОСОБА_36 . Усі депутати проголосували за прийняття даного рішення. ОСОБА_12 по ставку ніякої ініціативи не проявляв, її ні про що не просив. Ніякій конкретній особі цей став не передавався.

Свідок ОСОБА_34 пояснила, що вона вирішила ініціювати питання як депутат Куянівської сільської ради і голова земельної комісії, щоб передати став, розташований за межами села, в оренду. На сесії депутати проголосували за звернення з клопотанням до Білопільської РДА щодо передачі ставка в оренду. При цьому конкретних прізвищ орендарів не називалося. ОСОБА_12 зацікавленості не проявляв.

Свідки ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 пояснили, що в 2012 р. були депутатами Куянівської сільської ради. Вони були присутні на засіданні сесії, де вирішувалось питання про передачу в оренду ставка з метою ремонту дамби та наповнення сільського бюджету. Ініціатива виходила від членів земельної комісії. Усі присутні депутати проголосували позитивно за вирішення цього питання. ОСОБА_12 ніякої зацікавленості по ставку не проявляв, питання про передачу ставка в оренду конкретній особі не підіймав.

Свідок ОСОБА_41 пояснила, що працює головним спеціалістом відділу державної землевпорядної експертизи Головного управління Держземагенства в Сумській області. У грудні 2012 р. до них у відділ на експертизу надійшов проект землеустрою земельної ділянки під водним об`єктом у с. Куянівка Білопільського району. Даний проект підпадав під обов`язкову експертизу. Проведення експертизи оплачує або замовник, або розробник. Інші особи не мають права оплачувати ці послуги. Під час проведення експертизи ОСОБА_13 ні про що не просив. Експертиза проводилася як і по всім іншим об`єктам.

Свідок ОСОБА_42 пояснив, що працює заступником директора Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Вартість виготовлення проекту землеустрою може оплатити замовник або особа, яка зацікавлена в отриманні об`єкту в оренду. Оплата проводиться після того, як буде визначено переможця аукціону.

Таким чином, свідки ОСОБА_33 , ОСОБА_35 , ОСОБА_34 , ОСОБА_37 , ОСОБА_38 , ОСОБА_39 та ОСОБА_40 спростували той факт, що ОСОБА_12 організував розгляд на сесії сільської ради питання про клопотання перед Білопільською РДА щодо внесення земельної ділянки до переліку об`єктів для надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону.

Свідки ОСОБА_35 , ОСОБА_34 підтвердили, що саме остання була ініціатором передачі ставка в оренду. ОСОБА_12 з цього приводу до свідків взагалі не звертався і це питання з ними не обговорював. Показання цих свідків підтверджуються протоколом засідання постійної комісії з питань агропромислового комплексу, земельних відносин, охорони навколишнього природного середовища і соціально-культурного розвитку від 22.06.2012, згідно якого на засіданні сесії були присутні її члени (вказані вище свідки), спеціаліст сільської ради ОСОБА_43 , яка проінформувала членів комісії про те, що на території сільської ради є дев`ять земельних ділянок під водними об`єктами, два з них передані в оренду, а решта ні, через що сільська рада втрачає надходження до сільського бюджету. Тому ОСОБА_43 запропонувала клопотати перед Білопільською РДА про внесення в перелік земельних ділянок під водним об`єктом у АДРЕСА_7 площею 14,3 га для надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону. На засіданні комісії не йшла мова про потенційного орендаря. ОСОБА_12 на засіданні комісії присутній не був.

На підтвердження вини обвинувачених прокурором надано протокол засідання та рішення 14 сесії 6 скликання Куянівської сільської ради від 22.06.2012 і рішення Куянівської сільської ради «Про клопотання перед Білопільською РДА про внесення в перелік земельних ділянок під водним об`єктом для надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону» від 22.06.2012 та протокол огляду документів від 16.08.2013, які також визнаний судом першої інстанції недопустимим доказом.

Згідно ухвали слідчого судді Зарічного районного суду м. Суми від 13.08.2013 дозвіл на тимчасовий доступ і можливість вилучення документів, що стосуються винесення сесією Куянівської сільської ради та прийняття рішення щодо клопотання перед Білопільською РДА про внесення в перелік земельних ділянок під водним об`єктом у с. Куянівка площею 14,3 га, а також тих, що стосуються надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону та тих, що стосуються передачі в оренду земельної ділянки ОСОБА_20 був наданий старшому слідчому СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_27 . Однак, згідно протоколу тимчасового доступу до речей і документів від 14.08.2013 процесуальні дії були виконані старшим оперуповноваженим в ОВС УСБУ в Сумській області ОСОБА_44 , який не мав на це повноважень.

Свідки ОСОБА_30 , ОСОБА_29 , ОСОБА_31 , хоч і є свідками сторони обвинувачення, але не підтвердили той факт, що саме ОСОБА_14 організував включення до розпорядження голови Білопільської РДА від 25.07.2012 № 572 земельної ділянки під водним об`єктом (ставком) площею 14,3 га, що розташований у с. Куянівка Білопільського району.

З акту від 11.07.2012, пояснювальної записки до проекту розпорядження, довідки про погодження проекту розпорядження голови Білопільської РДА і самого розпорядження голови Білопільської РДА «Про затвердження переліку земельних ділянок запропонованих для надання в оренду шляхом проведення земельних торгів у формі аукціону на території Іскрисківщинської та Куянівської сільської рад» від 25.07.2012 №572 вбачається, що на засіданні комісії 11.07.2012 розглядалось питання не тільки по ставку в АДРЕСА_8 .

Свідки ОСОБА_32 , ОСОБА_41 , ОСОБА_42 , які теж є свідками сторони обвинувачення і які приймали участь у виготовленні, перевірці та затвердженні проекту землеустрою, спростували той факт, що ОСОБА_13 або будь-хто інший виявляв зацікавленість у виготовленні даного документу, намагався впливати на його виготовлення або затягувати процес виготовлення.

Як вбачається з договору від 29.10.2012 № 59.01.16.2572 та кошторису до нього, 29.10.2012 Білопільська РДА уклала зазначений договір з Білопільським районним виробничим відділом Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру» про виготовлення проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки за адресою: Сумська область, Білопільський район, Куянівська сільська рада. У пункті 3 вказаного договору зазначено, що оплата вартості робіт після їх виконання і підписання акту виконаних робіт буде проводитись за рахунок переможця аукціону.

На підтвердження вини прокурором надано проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки Білопільській РДА для рибогосподарських потреб із земель державної власності Куянівської сільської ради. Даний доказ також є недопустимим, оскільки дозвіл на тимчасовий доступ і можливість вилучення зазначеного проекту із Сумської регіональної філії «Центр державного земельного кадастру» 29.08.2013 слідчий суддя надав старшому слідчому СУ УМВС України в Сумській області ОСОБА_27 , а процесуальні дії були виконані старшим оперуповноваженим в ОВС УСБУ в Сумській області ОСОБА_45 .

Також стороною обвинувачення надані заява ОСОБА_20 від 29.07.2013 до прокуратури Сумської області, протокол прийняття заяви від ОСОБА_20 29.07.2013 о 15:10 про вимагання в нього неправомірної вигоди, згідно яких ОСОБА_20 повідомив, що в нього вимагають неправомірну вигоду лише ОСОБА_12 і ОСОБА_13 . Жодних згадок ні про ОСОБА_14 , ні про ОСОБА_15 ці документи не містять, хоч з січня 30.07.2013 співробітники УСБУ в Сумській області здійснювали аудіо-, відеоконтроль зустрічей і телефонних розмов як ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , так і ОСОБА_14 , ОСОБА_15 . При цьому в своїй заяві ОСОБА_20 вказав, що 25.07.2013 йому зателефонував на мобільний телефон ОСОБА_12 і сказав, щоб він 30.07.2013 привіз йому 29000 грн. У той же час відсутні докази на підтвердження того, що ОСОБА_12 або будь-хто з обвинувачених не тільки 25.07.2013, а й у будь-який інший день телефонували ОСОБА_20 щодо необхідності привезти гроші.

З 25.01.2013 до 30.07.2013 за обвинуваченими здійснювався аудіо-, відеоконтроль у рамках ОРС із залученням ОСОБА_20 , який у цей період часу постійно фіксував всі зустрічі та телефонні розмови з обвинуваченими.

На підтвердження вини ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_12 і ОСОБА_15 стороною обвинувачення надано п`ять протоколів за результатами проведення негласного розшукового заходу за ОРС № 1420 від 20.08.2013 і оптичні диски з реєстраційними номерами 4/215, 3/160-т, 4/95, 4/194, 4/185, 162-т, 4/150-т. У цих протоколах зазначено, що негласні розшукові заходи здійснювалися щодо ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_12 на підставі ухвал слідчих суддів Апеляційного суду Сумської області, але які стороні захисту не відкривалися та суду надані не були, що вказує на недопустимість як вказаних доказів, так і похідних від них.

Згідно протоколу огляду предметів від 30.07.2012, слідча дія проводилась у м. Суми з 07:08 до 07:39. За 31 хв. в присутності понятих були оглянуті грошові кошти в сумі 29000 грн номіналом по 200 грн у кількості 74 шт, номіналом по 100 грн у кількості 17 шт, номіналом по 500 грн у кількості 25 шт, серії та номери цих 116 грошових купюр записані в протоколі, після чого всі ці 116 купюр відкопійовані на копіювальному апараті на аркуші паперу формату А4 у кількості 29 шт., кожна з 4 сторінок протоколу, додаток до протоколу, 29 сторінок з копіями грошових купюр підписані оперуповноваженим УСБУ ОСОБА_46 , потерпілим ОСОБА_20 , двома понятими. Потім у ході огляду грошові кошти помічаються спеціальною речовиною (люмінофором), освітлюються джерелом ультра-фіолетового випромінювання і на них проявляється світіння світло-зеленого кольору. Потім зразок спеціальної речовини (люмінофор) нанесено на аркуш паперу. Після огляду грошові кошти вручені ОСОБА_20 .

Аналізуючи зазначений протокол, суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку про сумнівність виконання такого великого обсягу робіт, як зазначено в протоколі, за 31 хв., що дає підстави вважати, що протокол огляду грошових купюр був виготовлений в інший день або інший час, ніж зазначено в протоколі.

Стороною обвинувачення не було надано постанови прокурора про проведення такої негласної слідчої дії як контроль за вчиненням злочину, а також доручення слідчого, на підставі якого відповідно до зазначеного протоколу співробітником СБУ проводилась обробка та вручення 29000 грн ОСОБА_20 для передачі їх ОСОБА_12 .

Крім того, стороною обвинувачення наданий протокол огляду предметів від 05.08.2013, а саме: мобільного телефону з картками оператора мобільного зв`язку «Київстар» і «МТС», які належать ОСОБА_12 та які він загубив 30.07.2013 біля свого домоволодіння в с. Куянівка. Як вбачається з даного протоколу старшим оперуповноваженим в ОВС відділу БКОЗ УСБУ в Сумській області ОСОБА_28 на підставі доручення про проведення слідчих (розшукових) дій у порядку ст. 40, 41 КПК проведено огляд зазначеного мобільного телефону з карткою оператора мобільного зв`язку. Але огляд здійснював не слідчий або прокурор, як того вимагають ст. 36, 40 КПК, а співробітник оперативного підрозділу. При цьому в порушення вимог ст. 42 КПК стороною обвинувачення суду не надано доказів, що ця особа дійсно діяла на підставі письмового доручення слідчого або прокурора, що також є обов`язковим.

Що стосується протоколу затримання ОСОБА_12 від 15.10.2013, згідно якого старший оперуповноважений в ОВС ВБКОЗ УСБУ в Сумській області ОСОБА_47 на підставі доручення слідчого під час затримання ОСОБА_12 у м. Києві вилучив у нього грошову купюру, яка була з іншими купюрами вручена ОСОБА_12 . 30.07.2013 ОСОБА_20 , то суд першої інстанції дійшов висновку, що він є недопустимим доказом, оскільки в рамках кримінального провадження грошову купюру в ОСОБА_12 вилучав оперуповноважений оперативного підрозділу, він же складав цей протокол, замість слідчого або прокурора. При цьому в порушення вимог ст. 42 КПК стороною обвинувачення не надано доказів, що ця особа дійсно діяла на підставі письмового доручення слідчого або прокурора.

В частині пред`явленого обвинувачення щодо внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей ОСОБА_14 пояснив, що 29.10.2012 Білопільська РДА уклала договір з ДЗК на виготовлення проектної документації. Даний договір підписав він відповідно до своїх функціональних обов`язків як перший заступник голови РДА. До цього договір вивчався в юридичному відділі РДА, який ставить свою резолюцію на ньому, і лише після цього ОСОБА_14 його підписав. Печатку на ньому поставив ОСОБА_30 керівник апарату РДА.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 366 КК, полягає в перекрученні істини в офіційному документі, вчиненому службовою особою з використанням свого службового становища. Даний злочин виявляється тільки в активній поведінці службової особи і може бути вчинений однією з декількох передбачених у частині 1 статті 366 КК України дій: 1) внесення до документів неправдивих відомостей; 2) інше підроблення документів; 3) складання неправдивих документів; 4) видача неправдивих документів.

Внесення до документів неправдивих відомостей означає включення інформації, що повністю або частково не відповідає дійсності, у справжній документ, який при цьому зберігає всі ознаки і реквізити справжнього. При цьому документ може бути зовнішньо оформлений правильно і мати всі реквізити зовнішнього документа, заповнені в установленому порядку з дотриманням правил їх внесення до документа та посвідчення їх справжності. Але обов`язковим є невідповідність відомостей дійсності.

Суб`єктом службового підроблення може бути лише службова особа.

Разом з тим, сторона обвинувачення не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_14 вчинив службове підроблення. Зокрема, не надані докази, що ОСОБА_14 з 15.07.2011 працював першим заступником голови Білопільської РДА та був державним службовцем з дев`ятим рангом у межах четвертої категорії посад, що позбавило можливості перевірити той факт, чи був ОСОБА_14 службовою особою в розумінні ст. 366 КК.

В обвинувальному акті зазначено, що службове підроблення полягає в тому, що у договорі № 59.01.16.2572 від 29.10.2012 і кошторисі від 29.10.2012 ОСОБА_14 виконав свої особисті підписи від імені ОСОБА_21 . У той же час, судом встановлено, що дані документи складав не ОСОБА_14 . Підписи в зазначених документах ОСОБА_14 поставив свої особисті, підписи голови Білопільської РДА ОСОБА_21 не підробляв. Печатку в них ставив керівник апарату ОСОБА_30 , на виконання до Білопільського ДЗК вони направлялися через канцелярію Білопільської РДА.

Свідок ОСОБА_30 пояснив, що в 2012-2013 р. працював керівником апарату Білопільської РДА. На той час ОСОБА_14 був першим заступником голови, у зв`язку з чим мав право укладати договори від імені Білопільської РДА, а у випадку відсутності голови виконував його обов`язки. ОСОБА_14 також очолював земельну комісію, яка на той час вирішувала всі земельні питання. Такі договори підписував ОСОБА_14 , а він ставив печатку. Печатку в договорі від 29.10.2012 він ставив особисто після того, як його підписав ОСОБА_14 . Ніякого тиску чи прохань з боку останнього при цьому не було. Це була його і ОСОБА_14 повсякденна робота.

Свідок ОСОБА_48 пояснив, що в 2012 р. він працював в юридичному відділі Білопільської РДА. На той час ОСОБА_14 був першим заступником РДА і головою комісії. Договори на виготовлення технічної документації виготовляє ДЗК. Проект договору секретар приносить до юридичного відділу, юрист вивчає його, візує, а потім голова або його заступник підписують договір. Лише після цього голова ставить печатку. Якщо голова РДА був відсутнім, то його обов`язки виконував перший заступник, тобто ОСОБА_14 . Під час вирішення питання по передачі ставка в с. Куянівка в оренду комісія була звичайна, ОСОБА_14 нічого не просив.

Таким чином, стороною обвинувачення не було надано жодного належного і допустимого доказу на підтвердження того, що в зазначених договорі та кошторисі містяться будь-які неправдиві відомості.

Щодо обвинувачення ОСОБА_13 за ч. 1 ст. 361-2, ч. 2 ст. 361-2 КК по епізодам збуту та повторного збуту ОСОБА_23 інформації з обмеженим доступом та за ч. 4 ст. 368 КК по епізоду одержання неправомірної вигоди від ОСОБА_23 за несанкціонований збут інформації ОСОБА_13 пояснив, що був знайомий з проектантом ОСОБА_23 , якому було відомо, що в нього є напрацювання по різним земельним ділянкам, отримані на посаді геодезиста. Останній звернувся до нього як до фізичної особи, а не до начальника ДЗК, і попросив виготовити йому інформацію по його напрацюванням. Він сказав, що може продати свою базу, на що ОСОБА_23 погодився. Обмінні файли зберігалися в нього вдома на комп`ютері, оскільки на роботі в нього не було комп`ютера. ОСОБА_23 передав диск автобусом. Пізніше останній повідомив, що інформація на диску стерлася, у зв`язку з чим він скопіював вдруге. У день передачі, приблизно в липні 2013 р. водій спочатку звозив його в лікарню, а потім відвіз додому. Диск він віддав ОСОБА_24 і попросив передати проектанту з м. Кролевця, що останній і зробив.

Предметом правопорушення, передбаченого статтею 361-2 КК, є інформація з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або носіях такої інформації, створеної та захищеної відповідно до чинного законодавства.

Інформація з обмеженим доступом як предмет злочину має зберігатися в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах чи комп`ютерних мережах. Ознакою комп`ютерної інформації з обмеженим доступом є те, що вона повинна бути створена та захищена відповідно до чинного законодавства. При цьому в кожному випадку для з`ясування наявності цієї ознаки слід звертатися до відповідних законів чи підзаконних нормативно-правових актів, в яких регламентується порядок створення і захисту такої інформації.

Об`єктивна сторона полягає в несанкціонованому збуті або розповсюдженні комп`ютерної інформації з обмеженим доступом. Збутом комп`ютерної інформації з обмеженим доступом є її оплатна чи безоплатна передача хоча б одній особі, яка не має доступу до цієї інформації, а розповсюдженням - розміщення в АС чи комп`ютерній мережі з наданням вільного доступу до неї або інші дії, які створюють можливість вільного доступу до неї невизначеного кола осіб. Збут або розповсюдження комп`ютерної інформації з обмеженим доступом слід вважати несанкціонованими, якщо ці дії вчинені без дозволу (згоди) власника інформації. Несанкціоновані збут або розповсюдження містять ознаки коментованого злочину як в тому випадку, коли вони вчинені особою, якій в установленому порядку було надано доступ до відповідної інформації, так і у випадку вчинення їх особою, яка такого доступу не мала.

Несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, яка зберігається в електронно-обчислювальних машинах (комп`ютерах), автоматизованих системах, комп`ютерних мережах або на носіях такої інформації, - це несанкціоноване розповсюдження такої інформації без згоди її власника на платній основі - шляхом купівлі-продажу, міни тощо.

Відповідно вимог ч. 2 ст. 11, ч. 2 ст. 21 Закону України «Про інформацію» не допускається збирання, зберігання, використання та поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди. До конфіденційної інформації про фізичну особу належать, зокрема, дані про її національність, освіту, сімейний стан, релігійні переконання, стан здоров`я, а також адреса, дата і місце народження. Конфіденційною є інформація про фізичну особу, а також інформація, доступ до якої обмежено фізичною або юридичною особою, крім суб`єктів владних повноважень. Конфіденційна інформація може поширюватися за бажанням (згодою) відповідної особи у визначеному нею порядку відповідно до передбачених нею умов, а також в інших випадках, визначених законом.

Згідно ч. 1 ст. 14 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. У ст. 2 цього Закону даються визначення, що: згода суб`єкта персональних даних це добровільне волевиявлення фізичної особи (за умови її поінформованості) щодо надання дозволу на обробку її персональних даних відповідно до сформульованої мети їх обробки, висловлене у письмовій формі або у формі, що дає змогу зробити висновок про надання згоди; володілець персональних даних фізична або юридична особа, яка визначає мету обробки персональних даних, встановлює склад цих даних та процедури їх обробки, якщо інше не визначено законом; третя особа будь-яка особа, за винятком суб`єкта персональних даних, володільця чи розпорядника персональних даних та Уповноваженого Верховної Ради України з прав людини, якій володільцем чи розпорядником персональних даних здійснюється передача персональних даних.

Відповідно ч. 1 ст. 14, ч. 1 ст. 16, ч. 1 ст. 21 Закону України «Про захист персональних даних» поширення персональних даних передбачає дії щодо передачі відомостей про фізичну особу за згодою суб`єкта персональних даних. Порядок доступу до персональних даних третіх осіб визначається умовами згоди суб`єкта персональних даних, наданої володільцю персональних даних на обробку цих даних, або відповідно до вимог закону. Про передачу персональних даних третій особі володілець персональних даних протягом десяти робочих днів повідомляє суб`єкта персональних даних, якщо цього вимагають умови його згоди або інше не передбачено законом.

Суд першої інстанції дійшов обгрунтованого висновку, що сторона обвинувачення не надала жодного належного та допустимого доказу на підтвердження того, що ОСОБА_13 вчинив несанкціонований збут інформації з обмеженим доступом, за що отримав неправомірну вигоду.

Зокрема, згідно обвинувачення ОСОБА_13 двічі незаконно збув ОСОБА_23 обмінні файли з координатами земельних ділянок, розташованих на території Білопільського району, які містять у собі інформацію з обмеженим доступом, а саме: персональні дані власників земельних ділянок, яка зберігається в електронно-обчислюваних машинах (комп`ютерах). Дана інформація в обмінних файлах ним була двічі, тобто 25.05.2013 і в середині липня 2013 р., поміщена на 2 жорстких диска, які йому передавав ОСОБА_23 . При цьому, стосовно першого жорсткого диску, який ОСОБА_13 був переданий Меншуну 26.05.2013, суду не надано доказів, які би підтверджували, що на даний диск ОСОБА_13 помістив інформацію з обмеженим доступом про персональні дані власників земельних ділянок та незаконно збув його ОСОБА_23 .

Щодо другого жорсткого диску, який 30.07.2013 ОСОБА_13 через свідка ОСОБА_24 був переданий ОСОБА_23 , суду був наданий протокол огляду місця події від 30.07.2013, з якого вбачається, що 30.07.2013 з 13:40 до 14:15 слідчим ОСОБА_27 проводився огляд місця події, де ОСОБА_23 видав жорсткий диск WD. Також був наданий протокол огляду предмета від 22.11.2013, складений оперуповноваженим відділу БКОЗ УСБУ в Сумській області ОСОБА_49 про те, що ним у присутності понятих був оглянутий жорсткий диск, який 30.07.2013 вилучений у ОСОБА_23 під час огляду місця події, з обмінними файлами формату in-4 та XML у кількості 216 штук. Як зазначено в протоколі, при відкритті кожного з них виявлено інформацію про персональні дані власників земельних ділянок. Після відкриття файлів здійснена їх роздруківка на 108 аркушах. Дана роздруківка теж була надана суду.

Судом першої інстанції встановлено, що на диску є 5 папок, кожна з яких містить ще безліч папок і документів. Усі 216 файлів знаходяться в різних папках. Всього на диску знаходиться 123901 файл і 7890 папок. У зв`язку з чим існують сумніви в тому, що оперуповноважений встиг за 02 год. 45 хв. відшукати на диску та роздрукувати саме ті 216 файлів, які ОСОБА_13 нібито збув ОСОБА_23 . Крім того, було встановлено, що всі файли відкривалися 20.11.2013. Однак, з матеріалів справи вбачається, що вказаний диск 30.07.2013 був вилучений та опечатаний слідчим, а відкритий лише 22.11.2013.

Щодо протоколу огляду предметів від 22.11.2013 з додатком на 108 аркушах, то суд дійшов висновку, що він є недопустимим доказом, оскільки складений оперуповноваженим органу безпеки, а не слідчим, який здійснював досудове розслідування. При цьому стороною обвинувачення не надано доказів на підтвердження того, що слідчий уповноважив оперуповноваженого служби безпеки здійснювати слідчі дії в кримінальному провадженні шляхом надання письмового доручення.

Крім того, як вбачається з реєстрів договорів оренди по Рижівській сільській раді та Іскрисківщинській сільській раді, які долучені до проекту землеустрою, що забезпечує еколого-економічне обґрунтування сівозміни та впорядкування угідь на земельних ділянках, що використовуються ТОВ «Білопілля Агросвіт» у межах Іскрисківщинської та Рижівської сільських рад Білопільського району Сумської області, то в них зазначені прізвища власників земельних паїв, інформація про яких потрібна була ОСОБА_23 для виготовлення даного проекту. Але лише одне прізвище власника земельної ділянки зі 108 прізвищ власників земельних ділянок, що вказані у роздруківці, збігається з прізвищами власників земельних паїв, що маються у проекті.

Стороною обвинувачення не надано доказів, що власники персональних даних не давали ОСОБА_13 згоди на поширення своїх персональних даних, а також не встановлено хто є володільцем, розпорядником персональних даних, які маються в обмінних файлах. Також не встановлено чи була у відділі Держземагенства у Білопільському районі така інформація.

Свідок ОСОБА_42 пояснив, що він працює заступником директора Сумської регіональної філії ДП «Центр державного земельного кадастру». Доступу до обмінних файлів іn-4, база яких знаходиться в м. Києві, у ОСОБА_13 не було. Доступ мають лише державні реєстратори за допомогою паролей. Програма іn-4 є ліцензійною програмою. Ця програма є у вільному доступі та її може купити хто завгодно. Усе, що міститься в програмі, є напрацюваннями тієї особи, яка внесла записи до програми. У цій програмі є інформація щодо місця розташування земельної ділянки, її розмірів, координат поворотних точок земельної ділянки. Усі інші дані є змінними. Інформація про власника вноситься лише на підставі заяви власника земельної ділянки, ці дані не є обов`язковими. Працівники постійно обмінюються своїми напрацюваннями.

Відповідно ст. 8 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції є нормами прямої дії, а згідно ч. 2 ст. 62 Основного Закону усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться виключно на її користь, тобто суд може притягнути особу до відповідальності лише на тих доказах, які спростовують усі розумні сумніви щодо вини особи. Докази, що викликають такі сумніви, суд має вмотивовано відхилити у своїй постанові.

Конституційний Суд України також зауважує, що елементом принципу презумпції невинуватості є принцип «in dubio pro reo», згідно з яким при оцінюванні доказів усі сумніви щодо вини особи тлумачаться на користь її невинуватості. Презумпція невинуватості особи передбачає, що обов`язок доведення вини особи покладається на державу (абз. 1-3 п. 4 рішення ВП КСУ від 26.02.2019 № 1-р/2019).

Зазначене узгоджується і з правовою позицією ЄСПЛ, згідно якої «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п. 43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п. 282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey). Розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення.

Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкриміноване правопорушення було вчинене і правопорушник є винним у його вчиненні. Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Необхідно, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.

Таким чином, стороною обвинувачення не надано належних, допустимих та достовірних доказів, які у своїй сукупності та взаємозв`язку були б достатніми для прийняття рішення про доведеність вини ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 та ОСОБА_15 у вчиненні інкримінованих правопорушень, що і стало підставою для ухвалення виправдувального вироку, з чим погоджується колегія суддів, а тому всі доводи прокурора про скасування цього судового рішення з підстав невідповідності висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність та істотного порушення вимог кримінального процесуального закону є необґрунтованими і задоволенню не підлягають.

На підставі викладеного, колегія суддів не вбачає будь-яких законних підстав для скасування вироку суду, як про це поставлене питання в апеляційній скарзі прокурором, оскаржене судове рішення є належним чином обґрунтованим та вмотивованим, внаслідок чого воно підлягає залишенню без змін.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 04.09.2020 відносно ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 та ОСОБА_53 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.Вирок Білопільського районного суду Сумської області від 04.09.2020 відносно ОСОБА_50 , ОСОБА_51 , ОСОБА_52 та ОСОБА_53 залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_6 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу може бути подана безпосередньо до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4