Номер провадження: 11-кп/813/1013/25
Справа № 521/5163/23
Головуючий у першій інстанції ОСОБА_1
ОДЕСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Одеса

Одеський апеляційний суд у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 та ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

за участю прокурора ОСОБА_6 та захисника ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні, в режимі відеоконференції, апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м Одеси ОСОБА_8 на вирок Малиновського райсуду м. Одеси від 14.10.2024 у к/п № 0000819 від 08.12.2022 відносно:

ОСОБА_9 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Харкові, громадянина України, який має неповну середню освіту, працюючого по найму, не одруженого, зареєстрованого у АДРЕСА_1 , без постійного місця проживання в м. Одесі, тимчасово проживає в АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

- обвинуваченого у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України

установив:

Зміст оскаржуваного судового рішення і встановлених обставин судом 1-ої інстанції.

Зазначеним вироком суду 1-ої інстанції ОСОБА_9 визнаний винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України та йому призначено покарання виді позбавлення волі строком на 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п.п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Згідно із ст. 71 КК України до призначеного покарання повністю приєднано невідбуту частину покарання за вироком Ленінського райсуду м. Харкова від 09.10.2019 у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 грн. та остаточно призначено ОСОБА_9 покарання за сукупністю вироків у виді:

- штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, у сумі 1020 грн..;

- позбавлення волі на строк 1 рік.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_9 від відбування покарання у вигляді позбавлення волі з випробуванням строком на 1 рік, поклавши на нього обов`язки, передбачені п. п. 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Згідно із ч. 3 ст. 72 КК України, призначені основні покарання у вигляді штрафу та позбавлення волі з іспитовим строком визначено виконувати самостійно.

Початок строку відбування покарання обвинуваченому з іспитовим строком визначено обчислювати з моменту проголошення вироку суду.

Зараховано обвинуваченому ОСОБА_9 до строку покарання, строк попереднього ув`язнення, а саме знаходження під вартою під час досудового розслідування та судового розгляду за цим кримінальним провадженням в період з 08.12.2022 по 07.03.2023 та з 16.09.2024 по 14.10.2024.

Скасовано запобіжний захід у виді тримання під вартою. Вирішено питання щодо речових доказів.

Відповідно до вироку суду 1-ої інстанції, 08.06.2022 о 13 год. 30 хв. ОСОБА_9 знаходячись за адресою м. Одеса, вул. Мельницька, 32, у парку ім. Савицького, неподалік від озера на території парку, зустрів раніше незнайомого ОСОБА_10 . Під час спілкування між ОСОБА_9 та ОСОБА_10 виник конфлікт на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, а саме у зв`язку публічним самозадоволенням своєї статевої пристрасті потерпілим ОСОБА_10 .

Діючи умисно, з мотивів явної неповаги до охоронюваних законом цінностей життя та здоров?я людини, усвідомлюючи характер суспільно небезпечного діяння та наслідки його настання, ОСОБА_9 , знаходячись у стані алкогольного сп`яніння, наніс ОСОБА_10 один удар кулаком лівої руки в область обличчя та один удар правою ногою в область голови, чим спричинив потерпілому тілесні ушкодження у вигляді: забою головного мозку середньої тяжкості з крововиливами під тверду мозкову оболонку, закритого перелому лівої виличної кістки, рани верхньої губи, субапоневротичних гематом лобної та тім`яної ділянки праворуч.

Забій головного мозку середньої тяжкості з крововиливами під тверду мозкову оболонку, закритий перелом лівої виличної кістки, рани верхньої губи, субапоневротичних гематоми лобної та тім`яної ділянки праворуч не були небезпечними для життя та являють собою єдиний нерозривний комплекс закритої черепно-мозкової травми і тому оцінюються в сукупності, як такі, що викликають тривалий розлад здоров`я строком понад трьох тижнів (більш ніж 21 день). За цим критерієм, відповідно до п.п. 2.2.2 і 4.6 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом № 6 МОЗ України від 17.01.1995, відносяться до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості.

Вимоги, наведені в апеляційній скарзі та узагальнення доводів особи, яка її подала.

В апеляційній скарзі прокурор Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 , не оспорюючи доведеність вини обвинуваченого, правильність кваліфікації його дій та призначеного покарання у виді позбавлення волі із подальшим звільненням від його відбування, вказує на те, що судом було допущене неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність оскільки судом помилково не було застосовано положення ст. 80 КК України, оскільки строк давності виконання приєднаного вироку Ленінського райсуду м. Харкова від 09.10.2019, яким ОСОБА_9 було призначено покарання у виді штрафу сплив ще 09.10.2021. Окрім того, відповідно до листа Харківського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській обл. №24/32/533-24 від 25.10.2024 ОСОБА_9 , засуджений до покарання у виді штрафу у сумі 1020 грн. на обліку підрозділу не перебував і не перебуває.

За таких обставин, прокурор ОСОБА_8 просить змінити вирок суду від 14.10.2024, виключивши із резолютивної частини абзац 1.3. В іншій частині вирок суду залишити без змін.

У судовому засіданні апеляційного суду прокурор ОСОБА_6 підтримав апеляційну скаргу прокурора ОСОБА_8 та просив її задовольнити, водночас захисник ОСОБА_7 не заперечувала проти її задоволення.

Обвинувачений та потерпілий, будучи належним чином повідомлені про дату та час судового засідання, до суду не з`явилися, у зв`язку з чим апеляційний суд вважає за можливе розглядати апеляційну скаргу за їх відсутності.

Заслухавши доповідь судді, з`ясувавши позицію учасників судового розгляду, перевіривши матеріали справи, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Мотиви суду апеляційної інстанції.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Згідно зі ч. 1 ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Системний аналіз вказаного вироку свідчить про те, що він вказаним вимогам відповідає не у повному обсязі з огляду на такі обставини.

Оскільки в апеляційній скарзі прокурора не оспорюється винуватість ОСОБА_9 у вчиненні інкримінованого злочину та правильність кваліфікації його дій, апеляційний суд не переглядає оскаржуваний вирок в цій частині та констатує, що його дії правильно кваліфіковані судом за ч. 1 ст. 122 КК України, як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження.

Водночас, що стосується посилання сторони обвинувачення на допущення судом 1-ої інстанції неправильного застосування закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосування закону, який підлягає застосування, апеляційний суд приходить до таких висновків.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є серед іншого щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

У теоретичному аспекті «належна правова процедура» - це форма здійснення правосуддя, яку утворюють сукупність гарантій прав людини процесуального характеру, спрямовані на досягнення процедурної справедливості правосуддя.

Відповідно до вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинений злочин, за винятком випадків, передбачених ч. 2 ст. 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Так, оскарженим вироком ОСОБА_9 призначено остаточне покарання із застосуванням ст. 71 КК України, шляхом приєднання невідбутої частини покарання за вироком Ленінського райсуду м. Харкова від 09.10.2019 у вигляді штрафу у розмірі 60 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 1020 грн.

В той же час, відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 80 КК України особа звільняється від відбування покарання у разі засудження до покарання менш суворого, ніж обмеження волі, якщо з дня набрання чинності обвинувальним вироком його не було виконано в строк 2 роки.

Як вбачається із наданого прокурором листа Харківського РВ №1 філії ДУ «Центр пробації» в Харківській обл. №24/32/533-24 від 25.10.2024 ОСОБА_9 , засуджений до покарання у виді штрафу у сумі 1020 грн. на обліку підрозділу не перебував і не перебуває.

Відтак, оскільки строк виконання вироку Ленінського райсуду м. Харкова від 09.10.2019минув ще 09.10.2021, судом 1-ої інстанції помилково було застосовано норми ст. 71 КК України під час призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_9 , що є підставою для зміни вироку в цій частині.

Враховуючи допущене судом 1-ої інстанції порушення також підлягає виключенню з резолютивної частини вироку абзац 1.4, щодо самостійного виконання призначених основних покарань відповідно до ч. 3 ст. 72 КК України.

Відповідно до п. 2) ч. 1 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на вирок суду 1-ої інстанції суд апеляційної інстанції має право змінити вирок або ухвалу.

Пунктом 4) ч. 1 ст. 409 КПК України, передбачено, що підставою для скасування або зміни вироку суду першої інстанції може бути неправильне застосування закону України по кримінальну відповідальність.

Неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, що тягне за собою скасування або зміну судового рішення, згідно п. 2) ч. 1 ст. 413 КПК України, є застосування судом закону, який не підлягає застосуванню.

За таких обставин, враховуючи допущене судом 1-ої інстанції неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга прокурора ОСОБА_8 підлягає задоволенню, а оскаржуваний вирок зміні в частині призначеного покарання.

Керуючись ст.ст. 24, 370, 404, 405, 407, 419, 424, 532, 615 КПК України, апеляційний суд

ухвалив:

Апеляційну скаргу прокурора Малиновської окружної прокуратури м. Одеси ОСОБА_8 задовольнити.

Вирок Малиновського районного суду м. Одеси від 14.10.2024, яким ОСОБА_9 визнаний винуватиму вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 122 КК України змінити.

Виключити з резолютивної частини вироку абзаци 1.3, 1.4 щодо призначення ОСОБА_9 покарання на підставі ст. 71 КК України.

В іншій частині вирок суду залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту проголошення і може бути оскаржена в касаційному порядку до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня набрання нею законної сили.

Судді Одеського апеляційного суду:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4