Справа № 297/57/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06.03.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , підозрюваного ОСОБА_6 та захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді судове провадження 11-сс/4806/100/25 за апеляційною скаргою прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.02.2025.

Цією ухвалою відмовлено у задоволенні клопотання старшого слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП у Закарпатській області про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою із визначенням застави та застосовано запобіжний захід у виді домашнього арешту без застосування електронних засобів контролю, на строк до 10.04.2025,щодо:

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, непрацюючого, несудимого, підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, відомості про яке 06.01.2025 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000010.

Цією ж ухвалою на підозрюваного ОСОБА_6 покладено обов`язки: не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22 год до 07 год щодня; прибувати до слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, прокурора Берегівської окружної прокуратури та суду за першою вимогою; без дозволу суду не виїжджати за межі Закарпатської області; утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо є такі).

З матеріалів судового провадження вбачається, що у провадженні СВ Берегівського РВП ГУ НП у Закарпатській області перебувають матеріали кримінального провадження № 0000010 від 06.01.2025, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Досудовим розслідування встановлено, що у невстановлений органом досудового розслідування час та день грудня 2024 року ОСОБА_6 , перебуваючи поблизу місця проживання ОСОБА_9 за адресою АДРЕСА_2 , погодився сприяти останньому у незаконному переправленні через державний кордон України за грошову винагороду в розмірі 10000 доларів США, які дружина ОСОБА_9 - ОСОБА_10 повинна була передати ОСОБА_6 після вдалого незаконного перетину державного кордону України її чоловіком.

-2-

ОСОБА_6 надав вказівку ОСОБА_9 , щоб останній взяв з собою 200 доларів США із загальної суми винагороди та у подальшому безпосередньо під час його транспортування автомобілем до державного кордону України з метою його незаконного перетину передав їх водієві за сприяння у вказаному.

03.01.2025 приблизно о 17 год 50 хв, за вказівкою ОСОБА_6 , ОСОБА_9 вийшов на вулицю зі свого будинку, розташованого в АДРЕСА_2 , де на нього вже чекав ОСОБА_6 , який у подальшому посадив ОСОБА_9 до легкового автомобіля марки «Volkswagen» модель «Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , за кермом якого перебувала невстановлена досудовим розслідуванням особа та всі разом направились до супермаркету «Silverland», розташованого в м. Мукачеві по вул. Томаша Масарика, 19, з метою незаконного переправлення вищевказаної особи через державний кодон України.

Цього ж дня приблизно о 18 год 10 хв, ОСОБА_6 та невстановлена досудовим розслідуванням особа, разом із ОСОБА_9 на легковому автомобілі марки «Volkswagen» модель «Golf», реєстраційний номер НОМЕР_1 , прибули до супермаркету «Silverland», що розташований у м. Мукачеві по вул. Томаша Масарика, 19, де на них вже чекали невстановлені досудовим розслідуванням особи на автомобілі марки «Skoda Octavia», реєстраційний номер НОМЕР_2 , всередині якого перебували ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_3 , та ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , мешканець АДРЕСА_4 , після чого ОСОБА_9 за вказівкою ОСОБА_6 , перемістився до їхнього автомобіля, який разом із ОСОБА_12 у подальшому під час руху надали невстановленій досудовим розслідуванням особі раніше обумовлену грошову винагороду в загальній сумі 400 доларів США за сприяння в незаконному перетині державного кордону, після чого невстановлені досудовим розслідуванням особи знаючи, що на околиці с. Гать Берегівського району наявний контрольний пост (далі КРП) державної прикордонної служби України та з метою уникнення викриття їхніх злочинних намірів направились з вказаними особами в напрямку с. Дийда Берегівського району по маршруту м. Мукачево с. Кам`янське Берегівського району м. Берегове с. Дийда Берегівського району, обминаючи при цьому встановлені по ходу руху пости, з метою подальшого незаконного перетину державного кордону.

У подальшому, невстановлені досудовим розслідуванням особи з метою доведення своїх злочинних намірів до кінця, прибувши на околицю с. Дийда Берегівського району, одна з невстановлених досудовим розслідуванням особа наказала ОСОБА_11 , ОСОБА_12 та ОСОБА_9 вийти з автомобіля та своїми вказівками спрямувала вказаних осіб у напрямку державного кордону України з метою уникнення прикордонних нарядів Державної прикордонної служби України та подальшого його незаконного перетину, однак останні приблизно о 22 год 03.01.2024 були викриті та затримані прикордонним нарядом ІНФОРМАЦІЯ_4 в напрямку 205 прикордонного знаку в 200 метрах від державного кордону.

31.01.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Необхідність застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою слідчий мотивував тим, що останній обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії тяжких, за яке передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до дев`яти років, а також наявністю ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що ОСОБА_6 , знаходячись на волі та передбачаючи можливість призначення йому реальної міри покарання, може

-3-

переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків та інших учасників кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином. Тому, слідчий вважає неможливим застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, оскільки такі будуть недостатніми для запобігання вказаним ризикам. Просить застосувати щодо ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням передбачених п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків.

Відмовляючи у задоволенні клопотання слідчого про застосування щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя врахував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні останнім кримінального правопорушення та те, що ОСОБА_6 має місце постійного проживання, раніше не судимий, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, та здійснює як єдина особа постійний догляд за своєю бабусею ОСОБА_13 , що підтверджується рішенням Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.12.2023. При цьому, слідчий суддя зазначив, що не заслуговують на увагу посилання слідчого та прокурора на те, що ОСОБА_6 , перебуваючи на волі може виїхати за кордон, ухилятися від виконання процесуальних обов`язків, вдатися до перешкоджання кримінального провадження, чи незаконно впливати на свідків та інших учасників у кримінальному провадженні, а тому вказані у клопотанні ризики є недостатніми для застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який є найсуворішим запобіжним заходом. У судовому засіданні прокурором не було доведено недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання вказаних ризиків. У зв`язку з наведеним, слідчий суддя дійшов висновку про достатність застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби без застосування електронних засобів контролю на строк 60 діб, який на переконання слідчого судді буде достатнім для запобігання ризиків, вказаних слідчим у клопотанні.

В апеляційній скарзі прокурор просить ухвалу слідчого судді від 10.02.2025 скасувати та постановити нову ухвалу, якою застосувати до ОСОБА_6 запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк 60 діб із визначенням застави в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб та покладенням передбачених п. 1-4, 8 ч. 5 ст. 194 КПК України обов`язків. Посилаючись на доводи, які викладені у клопотанні слідчого, прокурор указує на те, що слідчим суддею не враховано наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які є реальними, і саме з метою їх запобігання є необхідним застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Разом з тим, прокурор зазначає, що тяжкість та специфіка кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та дані про особу підозрюваного, який працездатний, тяжкими захворюваннями не страждає, безумовно свідчать про те, що застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, буде недостатнім для запобігання указаним ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , який підтримав апеляційну скаргу, підозрюваного ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , які заперечили щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів уважає, що апеляційна скарга прокурора задоволенню не підлягає з таких підстав.

Доводи апеляційної скарги про незаконність та необґрунтованість судового рішення колегія суддів відхиляє з таких підстав.

-4-

Судове рішення стосовно обрання запобіжного заходу повинно відповідати вимогам ст. 370 КПК України, тобто повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим та містити, як чітке визначення законодавчих підстав для його обрання, так і дослідження та обґрунтування достовірності обраних підстав у контексті конкретних фактичних обставин вчинення кримінального правопорушення, врахування особи підозрюваного та інших обставин, в тому числі ризиків, наведених у ч. 1 ст. 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.

Цим вимогам кримінального процесуального закону ухвала слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.02.2024 відповідає.

Як вбачається з ухвали, слідчим суддею встановлено, що у провадженні СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області перебувають матеріали досудового розслідування в кримінальному провадженні, відомості про яке 06.01.2024 внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань під № 0000010, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

31.01.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

10.02.2024 ухвалою слідчого судді відмовлено у задоволенні клопотання слідчого про обрання щодо ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрано запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби з 22 год до 07 год.

Відповідно до ст. 131 КПК України одним із заходів забезпечення кримінального провадження з метою досягнення його дієвості є запобіжні заходи.

За приписами ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що в разі обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний, обвинувачений може ухилитися від слідства або суду, знищити речові докази, перешкоджати встановленню істини у справі або продовжувати злочинну діяльність. При цьому суд повинен врахувати обставини, які вказані в ст. 178 КПК України.

У порядку ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного, обвинуваченого

-5-

постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного, обвинуваченого; майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Згідно положень ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

З ухвали слідчого судді та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській областіпідстави для обрання ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись при розгляді клопотання. При цьому був допитаний підозрюваний ОСОБА_6 , вислухана думка прокурора та захисника, з`ясовані інші обставини, які мають значення при вирішенні питання обрання запобіжного заходу.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, слідчий суддя правильно встановив, що достатніх обставин для обрання підозрюваному ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо останнього запобіжного заходу у виді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні не вказано і прокурором у судовому засіданні не доведено.

Апеляційний суд зауважує, що одна лише тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 не може вважатись виключною підставою для попереднього його ув`язнення.

Колегія суддів уважає, що з урахуванням обставин кримінального провадження та даних про особу ОСОБА_6 , який має постійне місце проживання, раніше не судимий, здійснює постійний догляд за бабусею, брав участь у заходах, необхідних для забезпечення оборони України, слідчий суддя дійшов вірного висновку про можливість застосування до останнього більш м`якого запобіжного заходу, а саме домашнього арешту в нічний час доби. Такий запобіжний захід зможе забезпечити дотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків.

Слідчий суддя поклав на ОСОБА_6 і певні обов`язки, які повинні забезпечити виконання ним процесуальних дій, зокрема: не залишати місце постійного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду з 22 год до 07 год щодня; прибувати до слідчого СВ Берегівського РВП ГУ НП в Закарпатській області, прокурора Берегівської окружної

-6-

прокуратури та суду за першою вимогою; без дозволу суду не виїжджати за межі Закарпатської області; утримуватись від спілкування зі свідками сторони обвинувачення у даному кримінальному провадженні; повідомляти слідчого, прокурора, суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну (якщо є такі).

Таким чином, висновок слідчого судді про те, що докази та обставини, зазначені у клопотанні та наведені у судовому засіданні не дають підстав застосувати до підозрюваного ОСОБА_6 винятковий запобіжний захід - тримання під вартою, ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження. Така позиція слідчого судді відповідає вимогам ст. 176-178, 183, 193, 194 КПК України, що регулюють вирішення питання про обрання запобіжного заходу щодо підозрюваного.

На думку апеляційного суду, застосування відносно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту з покладенням додаткових обов`язків є доцільним, достатнім та таким, що відповідає меті його застосування. При цьому, не порушує прав підозрюваного, гарантованих ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини.

Колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що наведені у клопотанні ризики є недостатніми для застосування щодо підозрюваного найсуворішого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Доводи прокурора щодо необхідності застосування до ОСОБА_6 виключного запобіжного заходу, колегія суддів не вважає достатньо переконливими і такими, що у сукупності свідчать про можливість забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного лише у такий спосіб.

Так, сам по собі факт вчинення інкримінованого підозрюваному ОСОБА_6 кримінального правопорушення та ймовірність призначення йому суворого покарання, за відсутності конкретних фактів ухилення його від слідства та суду, переховування, перешкоджання досудовому розслідуванню у будь-який спосіб, не свідчить про недостатність запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Разом з тим, домашній арешт по встановленій ч. 1 ст. 176 КПК України ієрархії тяжкості запобіжних заходів передує триманню під вартою, а тому є достатньо суворим заходом. З урахуванням встановлених слідчим суддею обставин з покладенням на підозрюваного обов`язків, домашній арешт у нічний час доби цілком забезпечує мету застосування запобіжних заходів та повною мірою може запобігти наявним ризикам кримінального провадження без надмірного втручання в його повсякденний спосіб життя.

При цьому апеляційний суд враховує, відсутність в матеріалах судового провадження даних про недотримання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього оскаржуваною ухвалою обов`язків.

Посилання прокурора на тяжкість та специфіку кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_6 , та дані про особу підозрюваного, який працездатний, тяжкими захворюваннями не страждає,апеляційний суд визнає такими, що не дають підстав для застосування щодо підозрюваного найбільш суворого запобіжного заходу та не свідчать про те, що запобіжний захід у виді домашнього арешту в нічний час доби буде недостатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного.

Інші обставини, на які вказує прокурор в апеляційній скарзі були враховані слідчим суддею при прийнятті рішення. Зазначені посилання не можуть бути правовою підставою для скасування ухвали, у зв`язку з чим до підозрюваного ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід, який, на думку колегії суддів є співмірним зі ступенем можливих ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, і відповідає даним про особу підозрюваного, тяжкості кримінального правопорушення та його наслідкам, і підстав вважати його м`яким, немає.

-7-

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні № 7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова проти Росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

З огляду на викладене, зазначені в апеляційній скарзі прокурора доводи та підстави, з яких просить скасувати ухвалу слідчого судді не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду апеляційної скарги, і не є визначеними законом підставами для скасування оскаржуваного рішення, а тому колегія суддів доводи апеляційної скарги прокурора відхиляє, визнаючи їх такими, що не спростовують правильність висновків слідчого судді, викладених в ухвалі від 10.02.2025 про застосування відносно ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді домашнього арешту в нічний час доби.

Порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 407 КПК України, за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвалу слідчого судді, суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без змін або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

При прийнятті рішення колегія суддів також враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що стороною обвинувачення не наведено обставин та не надано таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді, і будь-яких обґрунтованих клопотань із цього приводу не заявлено.

З урахуванням викладеного, колегія суддів приходить до висновку, що підстав для скасування ухвали слідчого судді, немає, а тому ухвалу слідчого судді слід залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу прокурора Берегівської окружної прокуратури ОСОБА_5 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Берегівського районного суду Закарпатської області від 10.02.2025 щодо ОСОБА_8 , - без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді