490/1477/25 17.03.2025
н/п 1-кп/490/1223/2025
Центральний районний суд м. Миколаєва
Справа № 490/1477/25
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

17 березня 2025 року м.Миколаїв

Центральний районний суд м.Миколаєва у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Миколаєва кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000045 від 07.02.2025 року, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с.Кам`янка Очаківського району Миколаївської області, є громадянином України, має середню освіту, неодружений, офіційно не працює, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимий:

10.04.2024 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ст.390-1 КК України до 1 року пробаційного нагляду,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

06.02.2025 року приблизно о 15:00 годині, більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не надалось можливим, потерпілий ОСОБА_4 знаходився за місцем свого мешкання, у приміщенні кухні житлового будинку АДРЕСА_2 , де розпивав алкогольні напої зі знайомою ОСОБА_5 . У той же час, до вказаного приміщення прийшов ОСОБА_3 , у якого з потерпілим ОСОБА_4 на ґрунті тривалих неприязних відносин виник словесний конфлікт, в ході якого у ОСОБА_3 виник раптовий протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ..

Реалізуючи свій протиправний умисел, направлений на спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_3 , перебуваючи навпроти ОСОБА_4 , наніс йому один удар кулаком правої руки в область лівого ока.

Своїми умисними протиправними діями, ОСОБА_3 спричинив ОСОБА_4 тілесне ушкодження у вигляді синця в лівій параорбітальній ділянці, яке за ступенем тяжкості відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Відповідно до письмової заяви, складеної у присутності захисника адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений не оспорює встановлені під час досудового розслідування обставини, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та згоден на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

Потерпілий ОСОБА_4 також надав заяву, в якій зазначено, що він згоден з встановленими під час досудового розслідування обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження згідно з ч.2 ст.302 КПК України, та не заперечує проти розгляду обвинувального акту у спрощеному провадженні, тобто без його виклику та без проведення судового розгляду.

Відповідно до ч.2 ст.382 КПК України, вирок суду за результатами спрощеного провадження ухвалюється в порядку, визначеному цим Кодексом, та повинен відповідати загальним вимогам до вироку суду. У вироку суду за результатами спрощеного провадження замість доказів на підтвердження встановлених судом обставин зазначаються встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження.

Заява обвинуваченого щодо беззастережного визнання вини у пред`явленому йому обвинуваченні не викликає сумнівів в її добровільності.

Проаналізувавши викладене, дослідивши обвинувальний акт та матеріали досудового розслідування, суд дійшов висновку про доведеність вини ОСОБА_3 у вчиненні кримінального проступку та кваліфікує його дії за ч.1 ст.125 КК України, як спричинення умисного легкого тілесного ушкодження.

Вирішуючи питання про вид і міру покарання, що має бути призначене обвинуваченому, суд, відповідно до ст.ст.65-67 КК України, враховує, що ОСОБА_3 вчинив кримінальний проступок, його особу, а саме те, що він раніше судимий, має невідбуте покарання за попереднім вироком, неодружений, офіційно не працює, за даними Комунального некомерційного підприємства "Миколаївський обласний центр психічного здоров`я" Миколаївської обласної ради на лікуванні у даному медичному закладі не перебуває, за місцем проживання характеризується посередньо, як обставину, що пом`якшує покарання щире каяття, а також відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Покарання у вигляді штрафу, виправних робіт не може бути призначене, оскільки згідно ст.57 КК України виправні роботи відбуваються за місцем роботи засудженого, однак ОСОБА_3 офіційно не працевлаштований, а також не має постійно джерела доходів на сплату штрафу.

Враховуючи дані про особу обвинуваченого, ступінь тяжкості вчиненого кримінального проступку, фактичні обставини та їх наслідки, обставини, що пом`якшують покарання, суд приходить до висновку, що мета кари виправлення і запобігання вчиненню нових злочинів, що уособлює основний принцип кримінального судочинства не тяжкість покарання, а його невідворотність, буде досягнута у разі призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.125 КК України у виді громадських робіт.

Крім того, суд враховує, що обвинувачений ОСОБА_3 був засуджений 10.04.2024 року Заводським районним судом м.Миколаєва за ст.390-1 КК України до 1 року пробаційного нагляду із покладенням обов`язків, визначених п.п.1, 2, 3 ч.2 ст.59-1 КК України, яке не відбув та вчинив нове кримінальне правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив новий злочин, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

В той же час, статтею 52 КК України встановлено, що основними покараннями є громадські роботи, виправні роботи, службові обмеження для військовослужбовців, пробаційний нагляд, арешт, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців, позбавлення волі на певний строк, довічне позбавлення волі. Додатковими покараннями є позбавлення військового, спеціального звання, рангу, чину або кваліфікаційного класу та конфіскація майна. Штраф та позбавлення права обіймати певні посади або займатися певною діяльністю можуть застосовуватися як основні, так і як додаткові покарання. За одне кримінальне правопорушення може бути призначено лише одне основне покарання, передбачене в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу. До основного покарання може бути приєднане одне чи кілька додаткових покарань у випадках та порядку, передбачених цим Кодексом.

З огляду на вказані вище вимоги КК України, суд дійшов переконання, що вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.04.2024 року слід виконувати окремо.

Цивільний позов по справі не заявлено, судові витрати та речові докази відсутні.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.373, 374, 381, 382 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити йому покарання у виді 200 /двохсот/ годин громадських робіт.

Вирок Заводського районного суду м.Миколаєва від 10.04.2024 року, яким ОСОБА_3 засуджено за ст.390-1 КК України до 1 року пробаційного нагляду із покладенням обов`язків виконувати окремо.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст.394 КПК України, до Миколаївського апеляційного суду через Центральний районний суд м.Миколаєва шляхом подання апеляційної скарги протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок, якщо інше не передбачено КПК України, набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1