Дата документу 28.02.2025
Справа № 334/1049/25
Провадження № 1-кп/334/445/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд міста Запоріжжя у складі:

головуючого суддіОСОБА_1
при секретарі ОСОБА_2

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Запоріжжі кримінальне провадження внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 05.07.2024 за №0000035

за обвинуваченням ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, українця, уродженця м. Макіївка Донецької області, який має вищу освіту, одружений, офіційно працевлаштований, який не має малолітніх дітей на утриманні, який офіційно зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1, 4 ст. 358 КК України, -

за участі: прокурора - ОСОБА_4 , обвинуваченого - ОСОБА_3 (особисто), захисника - адвоката ОСОБА_5

ВСТАНОВИВ :

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», призову на військову службу під час мобілізації, на особливий період не підлягають здобувачі професійної (професійно-технічної), фахової передвищої та вищої освіти, які навчаються за денною або дуальною формою здобуття освіти і здобувають рівень освіти, що є вищим за раніше здобутий рівень освіти у послідовності, визначеній частиною другою статті 10 Закону України "Про освіту". Відповідно до ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» визначена така послідовність рівнів освіти дошкільна освіта; початкова освіта; базова середня освіта; профільна середня освіта; перший (початковий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; другий (базовий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; третій (вищий) рівень професійної (професійно-технічної) освіти; фахова передвища освіта; початковий рівень (короткий цикл) вищої освіти; перший (бакалаврський) рівень вищої освіти; другий (магістерський) рівень вищої освіти; третій (освітньо-науковий/освітньо-творчий) рівень вищої освіти.

Відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо окремих питань проходження військової служби, мобілізації та військового обліку» від 11.04.2024 № 3633-ІХ внесені міни до ст. 22 Закону України «Мобілізаційну підготовку та мобілізацію». Так, відповідно до ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації інші військовозобов`язані протягом 60 днів з дня набрання чинності указом Президента України про оголошення мобілізації, затвердженим Верховною Радою України, зобов`язані уточнити свої облікові дані через центри надання адміністративних послуг або електронний кабінет призовника, військовозобов`язаного, резервіста, або у територіальному центрі комплектування та соціальної підтримки за місцем свого перебування або знаходження.

Так, з метою уточнення своїх облікових даних 04.06.2024 у денний час ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у відділі мобілізаційної роботи та цивільного захисту Запорізького національного університету отримав офіційний документ довідку № 4277 «Про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти» на своє ім`я та офіційний документ довідку № 4244 «Про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти» на ім`я свого товариша ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_3 за його дорученням, для подальшого пред`явлення довідок до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до отриманих довідок в графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» були зазначені фрази «Ні, порушує» в обох довідках.

В подальшому, на початку червня 2024 року, більш точної дати та часу не встановлено, але не пізніше 19.06.2024 ОСОБА_3 , розуміючи, що у відповідності до вимог ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особа, яка здобуває вищу освіту за денною формою здобуття освіти має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у період військового стану за умови послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи, що довідки № 4277 та № 4244 не надаю право на відстрочку йому та ОСОБА_6 , оскільки містять відомості про порушення послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», вирішив підробити зазначені офіційні документи, зазначивши в ньому неправдиві відомості. Реалізуючи єдиний протиправний умисел, направлений на підроблення офіційних документів, а саме внесення неправдивих даних, які надають право відстрочки, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій і передбачаючи настання протиправних наслідків, за допомогою комп`ютерної техніки в копі-центрі по вул. Щасливій у м. Запоріжжя (точної адреси досудовим розслідуванням не встановлено) відсканував довідки № 4277 та № 4244 «Про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти», після чого завантажив відскановані довідки на власний ноутбук, на якому, перебуваючи у місці свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 19.06.2024, за допомогою програми «Paint» вніс зміни у відскановані документи, а саме відредагував дані щодо того, чи порушує поточне здобуття освіти послідовність, визначену ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» - фразу з дійсної «Ні, порушує» змінив на «Так, не порушує»; в розділі «Інформація про документи про освіту» видалив текст з відомостями про отримання попередніх дипломів, а також змінив дизайн оригіналів вбудованих QR-кодів на довідках. Підроблені таким чином офіційні документи - довідки № 4277 та № 4244 в той же день в копі-центрі по вул. Щасливій у м. Запоріжжя роздрукував для подальшого надання до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Таким чином, ОСОБА_3 умисно виготовив підроблений офіційний документ - довідки № 4277 та № 4244 «Про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти», з метою її використання, до якої вніс завідомо неправдиві відомості, які б давали право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у період військового стану. Підроблену довідку № 4244 в подальшому ОСОБА_3 передав ОСОБА_6 , який не був обізнаний про злочинні наміри та дії ОСОБА_3 .

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачене ч. 1 ст. 358 КК України, а саме підроблення офіційного документа, який видається установою та надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою.

Крім того, з метою уточнення своїх облікових даних 04.06.2024 у денний час ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи у відділі мобілізаційної роботи та цивільного захисту Запорізького національного університету отримав офіційний документ довідку № 4277 «Про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти» на своє ім`я для подальшого пред`явлення довідок до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

Відповідно до отриманих довідок в графі «На підставі даних, що містяться в Єдиній державній електронній базі з питань освіти, поточне здобуття освіти не порушує послідовності, визначеної частиною другою статті 10 Закону України «Про освіту» була зазначена фраза «Ні, порушує».

В подальшому, на початку червня 2024 року, більш точної дати та часу не встановлено, але не пізніше 19.06.2024 ОСОБА_3 , розуміючи, що у відповідності до вимог ст. 23 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію», особа, яка здобуває вищу освіту за денною формою здобуття освіти має право на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у період військового стану за умови послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», перебуваючи за місцем свого проживання за адресою: АДРЕСА_2 , розуміючи, що довідка № 4277 не надає право на відстрочку, оскільки містить відомості про порушення послідовності здобуття освіти, визначеної ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту», вирішив підробити зазначений офіційний документ, зазначивши в ньому неправдиві відомості з метою подальшого використання підробленого документу. Реалізуючи єдиний протиправний умисел, направлений на підроблення офіційного документу та подальше використання завідомо підробленого документу, усвідомлюючи характер своїх протиправних дій і передбачаючи настання протиправних наслідків, за допомогою комп`ютерної техніки в копі-центрі по вул. Щасливій у м. Запоріжжя (точної адреси досудовим розслідуванням не встановлено) відсканував довідку № 4277 «Про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти», після чого завантажив відскановану довідку на власний ноутбук, на якому, перебуваючи у місці свого мешкання за адресою АДРЕСА_2 , у невстановлений досудовим розслідуванням час але не пізніше 19.06.2024, за допомогою програми «Paint» вніс зміни у відсканований документ, а саме відредагував дані щодо того, чи порушує поточне здобуття освіти послідовність, визначену ч. 2 ст. 10 Закону України «Про освіту» - фразу з дійсної «Ні, порушує» змінив на «Так, не порушує»; в розділі «Інформація про документи про освіту» видалив текст з відомостями про отримання попередніх дипломів, а також змінив дизайн оригінального вбудованого QR-коду на довідку. Підроблений таким чином офіційний документ - довідку № 4277 в той же день в копі-центрі по АДРЕСА_3 роздрукував для подальшого надання до ІНФОРМАЦІЯ_4 .

19.06.2024 в денний час (точного часу досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_3 , перебуваючи в ІНФОРМАЦІЯ_5 за адресою: АДРЕСА_4 , діючи умисно, усвідомлюючи завідомо неправдивий характер надаваних відомостей, використав завідомо підроблений офіційний документ, а саме надав головному спеціалісту командування ІНФОРМАЦІЯ_4 ОСОБА_7 підроблену раніше довідку № 4277 «Про здобувача освіти за даними Єдиної електронної бази з питань освіти», яка містила неправдиві відомості щодо непорушення послідовності здобуття ним ( ОСОБА_3 ) освіти, з метою отримання права на відстрочку від призову на військову службу під час мобілізації у період військового стану як особа, яка здобуває вищу освіту за денною формою здобуття освіти.

Таким чином, ОСОБА_3 умисно використав документ, який особисто підробив раніше.

Таким чином ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення (проступок), передбачений ч. 4 ст. 358 КК України, а саме використання завідомо підробленого документа.

Правова кваліфікація дій ОСОБА_3 за ч. 1,4 ст. 358 КК України відповідає суті обвинувачення, викладеному в обвинувальному акті.

Обвинувальний акт надійшов суду з угодою про визнання винуватості від 05.02.2025, укладеною між прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000035, ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у присутності захисника останнього - адвоката ОСОБА_5 , з іншого боку.

Згідно з угодою сторони визнають правильність кваліфікації дій ОСОБА_3 за ч. 1,4 ст. 358 КК України, а саме у підробленні офіційного документа, який видається установою та надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою та у використанні завідомо підробленого документа.

Підозрюваний ОСОБА_3 під час досудового розслідування повністю визнав свою винуватість у скоєнні кримінального правопорушення і зобов`язується: беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.ч. 1,4 ст. 358 КК України, в повному обсязі і під час судового провадження.

Сторони погодили істотні для кримінального провадження обставини, у тому числі пом`якшуючі обставини, передбачені ст 66 КК України:

- кримінальні правопорушення, передбачені ч.ч. 1,3 ст. 358 КК України відноситься до категорії проступків, що відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України дозволяє укладення цього виду угоди; держава в особі правоохоронних органів зацікавлена у викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, зменшенні рівня злочинності, у зв`язку з цим прокурор укладанням цієї угоди забезпечує швидше судове провадження;

- шкода кримінальними правопорушеннями завдана державним та суспільним інтересам, матеріальна шкода кримінальними правопорушеннями не завдана;

- підозрюваний сприяв досудовому розслідуванню, не чинив перепон, належним чином виконував прийняті щодо нього процесуальні рішення;

- підозрюваний повністю надав свідчення з приводу скоєних ним підробленні офіційних документів та використанні завідомо підробленого документа;

- підозрюваний вчинив кримінальне правопорушення вперше;

- підозрюваний у скоєному кримінальному правопорушенні щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_3 покарання з урахуванням положень Загальної частини КК України, ступені тяжкості вчинених підозрюваним кримінальних правопорушень (проступків), його особи, обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання, домовились призначити покарання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , покарання:

- за ч. 1 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

- за ч. 4 ст. 358 КК України у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить 850 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`ясненні сторонам угоди.

Прокурор ОСОБА_8 та обвинувачений ОСОБА_3 в підготовчому засіданні підтвердили суду, що угода про визнання винуватості ними укладена добровільно, не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, та просили її затвердити, призначивши узгоджену в ній міру покарання.

Захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 в підготовчому засіданні просила суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити покарання, узгоджене сторонами. Підтвердила добровільність укладення угоди з боку сторони захисту та той факт, що нею у повному обсязі роз`яснено обвинуваченому наслідки укладення угоди

На виконання вимог ст. 474 КПК України, судом з`ясовано обставини, які дають змогу впевнитися в тому, що обвинувачений усвідомлює свої права, наслідки укладення і затвердження угоди, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде до нього застосовано, а також усвідомлює наслідки невиконання угоди про визнання винуватості відповідно до ст. 476 КПК України.

Таким чином, суд, заслухавши обвинуваченого, думку прокурора і захисника, дослідивши матеріали провадження, перевіривши угоду на відповідність вимогам КПК України та КК України дійшов до такого.

Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень і застосування практики Європейського Суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію і практику Суду як джерело права.

У п. 113 рішення ЄСПЛ у справі «Коваль проти України» від 19 жовтня 2006 року, суд наголосив, що «основна мета статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободу рамках кримінального провадження - забезпечити справедливий розгляд справи судом, який встановить обґрунтованість будь - якого кримінального обвинувачення».

Стаття 6 Конвенції гарантує обвинуваченому ефективну участь у кримінальному провадженні. Основним аспектом права на справедливий суд є те, що розгляд кримінальної справи, включаючи елементи кримінального провадження, які відносяться до процедури, повинен бути змагальним і в ньому має забезпечуватись рівність сторін обвинувачення і захисту (рішення від 16 лютого 2000 року у справі «Роу і Дейвіс проти Сполученого Королівства»). А також у рішеннях в справах «Леонід Лазаренко проти України» від 28 жовтня 2010 року та «Боротюк проти України» від 16 грудня 2010 року, у пунктах 52 та 80 яких, відповідно, зазначено, що «… ані буква, ані дух статті 6 Конвенції не перешкоджають особі добровільно відмовитися - у відкритий чи мовчазний спосіб - від свого права на гарантії справедливого судового розгляду. Однак для того, щоб така відмова була дійсною для цілей Конвенції, вона має бути виражена у недвозначній формі і має супроводжуватися мінімальними гарантіями, співмірними з важливістю такої відмови (рішення у справі «Сейдович проти Італії»).

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 2 статті 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена за ініціативою прокурора чи обвинуваченого.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів; особливо тяжких злочинів, вчинених за попередньою змовою групою осіб, організованою групою чи злочинною організацією або терористичною групою за умови викриття підозрюваним, який не є організатором такої групи або організації, злочинних дій інших учасників групи чи інших, вчинених групою або організацією злочинів, якщо повідомлена інформація буде підтверджена доказами. Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Також, судом з`ясовано, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє: що він має право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо злочину, у вчиненні якого він обвинувачується, а обвинувачений має права, визначені п.1 ч.4 ст.474 КПК України; наслідки укладення та затвердження даної угоди, передбачені ст. 473 КПК України, зокрема, про характер обвинувачення, щодо якого він визнає себе винуватим, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до обвинуваченого у разі затвердження угоди судом; права, передбачені ч. 5 ст. 474 КПК України.

Зі змісту угоди з обвинуваченим ОСОБА_3 про визнання винуватості від 05.02.2025 року вбачається, що вона відповідає вимогам, встановленим в ст. 472 КПК України, так як містить усі необхідні реквізити. Зокрема, у вказаній угоді зазначені: її сторони; формулювання підозри та її правова кваліфікація із зазначенням частини статті Кримінального Кодексу України; істотні для даного кримінального провадження обставини; узгоджене покарання та згода сторін на його призначення; наслідки укладення та затвердження угоди; наслідки невиконання угоди. Угода містить зазначення дати укладення та скріплена підписами сторін.

Крім того, судом встановлено, що укладення угоди про визнання винуватості між сторонами є добровільним, не є наслідком застосування насильства,примусу,погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді,обвинувачений ОСОБА_3 зможе виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання.

Судом встановлено, що дії обвинуваченого ОСОБА_3 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 358 КК України, як підроблення офіційного документа, який видається установою та надає права, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, та за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчинених проступків, особу обвинуваченого, який який раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, одружений, має неповнолітню дитину ІНФОРМАЦІЯ_6 , офіційно працевлаштований на АТ «ДІГ» а посаді головного фахівця автоматизованих систем керування, за місцем роботи характеризується позитивно, бере активну участь у житті підприємства; нагороджений відзнаками Міністерства вугільної промисловості України та має заохочення за місцем роботи наказами директора АТ «ДІГ», є внутрішньо-переміщеною особою.

Зважаючи на те, що умови даної угоди відповідають вимогам ст. 472 КПК України та КК України, враховуючи, що обвинуваченому роз`яснені та зрозумілі наслідки невиконання угоди, передбачені ст.476 КПК України, суд приходить до висновку про наявність підстав та необхідність затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 і призначення останньому узгоджених сторонами виду та міри покарання.

У відповідності до п.7 ч. 4 ст. 314-1 КПК України досудова доповідь відносно обвинуваченого не складалася.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого ОСОБА_3 не обиралися.

Матеріальну шкоду в даному кримінальному провадженні не завдано.

Питання щодо речових доказів суд вирішує в порядку ст. 100 КК України.

Керуючись ст.ст.100, 124, 370,373,374,468,469,472 - 476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Угоду від 05 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0000035 від 05.07.2024 про визнання винуватості, укладену між прокурором Шевченківської окружної прокуратури міста Запоріжжя Запорізької області, якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000035, ОСОБА_4 , з одного боку, та підозрюваним у цьому провадженні ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 у присутності захисника останнього - адвоката ОСОБА_5 , з іншого боку - затвердити.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Визнати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 358 КК України та призначити йому покарання у вигляді штрафу у розмірі 50 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить 850 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Згідно ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим остаточно призначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_2 покарання у вигляді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що на момент вчинення кримінального правопорушення становить 8500 (вісім тисяч п`ятсот) грн. 00 коп.

Запобіжні заходи по даному кримінальному провадженню відносно ОСОБА_3 не обиралися.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених статтею 394 КПК України, та з урахуванням обмежень, визначених ч. 2 ст. 473 КПК України, протягом тридцяти днів з дня його проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги через Ленінський районний суд міста Запоріжжя до Запорізького апеляційного суду.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги, вирок, якщо його не було скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копія вироку вручається обвинуваченому та прокурору негайно після його проголошення. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно з положеннями статті 476 КПК України, у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя: ОСОБА_1