Справа № 308/4461/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м. Ужгород

Слідчий суддя Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , представника власника майна адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого Шостого слідчого (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , погоджено заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000061, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 332, ч.1 ст. 368 Кримінального кодексу України, -

В С Т А Н О В И В:

До слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшло вищевказане клопотання, в якому орган досудового розслідування у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000061, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2025, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 368 КК України, просить накласти арешт на майно, а саме на тимчасово вилучене майно під час затримання 26.03.2025 в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : грошові кошти в сумі 4000 дол. США, з яких: 200 дол. США, двома купюрами номіналом по 100 дол. США кожна наступних серій та номерів: LK48385992D, MF22042991D, які поміщено до спецпакету ДБР S2002353 та 3800 дол. США, тридцять вісім купюр номіналом по 100 дол. США, однакових серій та номерів: МВ07247983С, які є імітаційними, які поміщено до спецпакету ДБР S2002352, а також на мобільний телефон Редмі 12 С із сім-карткою з номером НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету ДБР S1003037.

Клопотання обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 (надалі ОСОБА_7 ) відповідно до наказу по 94 прикордонному загону від 17.10.2024 №1077-ОС призначений на посаду інспектора прикордонної служби 3 категорії майстра відділення інженерного облаштування державного кордону відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » (тип Б).

ОСОБА_7 при виконанні службових завдань за своєю посадою, відповідно до положень ст. 2 Закону України "Про державний захист працівників суду і правоохор онних органів", примітки 1 до ст. 364 КК України, є службовою особою, яка за спеціальним повноваженням здійснює функції представника влади.

У невстановлений досудовим розслідуванням час та місці у ОСОБА_7 , виник злочинний умисел, спрямований на незаконне переправлення осіб призовного віку від 18 до 60 років, яким обмежено виїзд за межі України, всупереч обмеженням, встановленим Законом України «Про правовий режим воєнного стану».

Надалі, ОСОБА_7 , діючи умисно, усвідомлюючи суспільно - небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, на виконання свого злочинного умислу щодо незаконного переправлення осіб через держаний кордон України, з корисливих мотивів, достовірно знаючи, що ОСОБА_8 не має законних підстав для перетину державного кордону України у встановленому законом порядку, з метою реалізації свого злочинного плану, запропонував ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , йому своє сприяння у організації незаконного переправлення осіб через державний кордон України, зокрема: шляхом надання інформації щодо маршруту руху, розміщення фотопасток, прикордонних нарядів, та інших засобів охорони державного кордону, а також нереагування у встановленому законом порядку на дії, спрямовані на незаконний перетин державного кордону України.

За своє сприяння у організації незаконного переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України ОСОБА_7 висловив ОСОБА_8 прохання надати для нього неправомірну вигоду у сумі 4000 дол. США.

У подальшому ОСОБА_7 , підтримуючи зв`язок із ОСОБА_8 у мобільному застосунку «Месенджер», на виконання раніше обумовлених домовленостей із ОСОБА_8 у вказаному мобільному застосунку, 13.03.2025 близько 18:00 год. зустрівся із ОСОБА_8 за місцем його проживання у квартирі під АДРЕСА_1 де ОСОБА_7 крім іншого, повідомив ОСОБА_8 , про те, що для незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску йому необхідно купити два мобільних телефони та дві сім-картки, які раніше не були у користуванні.

Крім того, під час даної розмови ОСОБА_7 повідомив ОСОБА_8 , що кордон охороняється за допомогою дронів та іншої спеціальної техніки, тому він ще не знає, яким саме чином він організує таке переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, поза встановленими пунктами пропуску, однак ОСОБА_8 необхідно буде надати йому ( ОСОБА_7 ) грошові кошти у сумі 4000 доларів США, за організацію такого незаконного переправлення його через державний кордон України.

Тоді ОСОБА_7 переслідуючи свій злочинний намір, спрямований на незаконне переправлення ОСОБА_8 через державний кордон України, з використанням свого службового становища, з метою незаконного збагачення за рахунок таких протиправних дій, на виконання раніше обумовлених домовленостей із ОСОБА_8 у вказаному мобільному застосунку, 23.03.2025 близько 23:00 год. зустрівся із ОСОБА_8 в орендованій ним ( ОСОБА_8 ) квартирі під АДРЕСА_2 , на підтвердження своїх злочинних намірів, продовжуючи свою злочинну діяльність, з урахуванням відомої йому по службі інформації щодо розстановки нарядів та спеціальних технічних засобів з охорони державного кордону України, показав ОСОБА_8 маршрут руху, яким ОСОБА_8 має рухатись з метою незаконного перетну державного кордону України, у напрямку Словацької республіки поза встановленими пунктами пропуску, в обхід прикордонних нарядів та розміщення спеціальних технічних засобів, та повідомив ОСОБА_8 про необхідність придбання кусачок (інструменту призначеного для перерізання дроту чи металевих інструментів) так як на вказаному ОСОБА_7 маршруті можуть бути огорожі з дроту. Після чого вони домовилися про зустріч, тоді коли у ОСОБА_8 будуть вже грошові кошти у сумі 4000 доларів США.

Тоді, знову, попередньо домовившись у мобільному застосунку «Месенджер» ОСОБА_9 бажаючи довести свій злочинний умисел до кінця, 26.03.2025 близько 14:00 год. по вул. Щедріна зустрівшись з ОСОБА_8 , попрямували до магазину-кафе " ІНФОРМАЦІЯ_4 ", що по АДРЕСА_3 , де придбавши напої, пішли до квартири АДРЕСА_4 , де ОСОБА_7 знову, але вже на мобільному телефоні ОСОБА_8 вказав маршрут у мобільному застосунку «GoogleMaps», з урахуванням розстановки прикордонних нарядів а також спеціальних технічних засобів установлених на державному, з метою виявлення порушень на кордоні, яким ОСОБА_8 має рухатися з метою незаконного перетину державного кордону України поза встановленими пунктами пропуску, та повідомив, що ОСОБА_8 має здійснити такий незаконний перетин державного кордону України 27.03.2025 на світанку, у той час коли буде відбуватися зміна нарядів по охороні державного кордону України. Після чого ОСОБА_7 , з метою приховання своєї злочинної діяльності, та не викриття його працівниками правоохоронних органів, а також органів внутрішньої безпеки підрозділу у якому ОСОБА_7 проходить службу, дав ОСОБА_8 вказівку щодо необхідності видалення переписки з ним у мобільному застосунку «Месенджер» та щоб ОСОБА_8 заблокував ОСОБА_7 у вказаному застосунку, що ОСОБА_8 і зробив, на його вимогу.

Після цього, ОСОБА_7 , біля 14.30 год. 26.03.2025, перебуваючи у приміщенні вищевказаної квартири, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керуючись раніше виниклим корисливим мотивом, з метою незаконного збагачення з використанням службового становища, на виконання попередньої домовленості, одержав від ОСОБА_8 неправомірну вигоду - грошові кошти у сумі 4000 доларів США, що станом на 26.03.2025 відповідно до офіційного курсу гривні щодо іноземних валют Національного банку України становить 180555,6 грн, за організацію незаконного переправлення того ( ОСОБА_8 ) через державний кордон України.

Надалі, ОСОБА_7 вчинивши всі дії які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, організувавши незаконне переправлення ОСОБА_10 через державний кордон України та розуміючи, що вже отримав за це бажану незаконну винагороду, так як грошові кошти вже знаходилися у нього, покинув приміщення зазначеної квартири, де був затриманий працівниками правоохоронних органів.

Таким чином, 26.03.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України одразу після вчинення кримінального правопорушення та 27.03.2025 з огляду на встановлення вищеописаних обставин, а також беручи до уваги наявність здобутих доказів, які в сукупності є достатніми для прийняття відповідного рішення, слідчим, за погодженням з прокурором, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 368 КК України.

Під час затримання ОСОБА_7 запропоновано добровільно видати речі, які він має при собі, на що погодився та показав речі, які він має, зокрема: службове посвідчення ДПСУ на ім`я ОСОБА_7 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 ; сигарети та запальничка; USB кабель; ручка; жуйки; грошові кошти в сумі 4000 дол. США; мобільний телефон Редмі 12 С із сім-карткою з номером НОМЕР_1 .

Вказані речі та предмети були оглянуті, за результатом чого було виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 4000 дол. США, з яких: 200 дол. США, двома купюрами номіналом по 100 дол. США кожна наступних серій та номерів: LK48385992D, MF22042991D, які поміщено до спецпакету ДБР S2002353; 3800 дол. США, тридцять вісім купюр номіналом по 100 дол. США, однакових серій та номерів: МВ07247983С, які є імітаційними, які поміщено до спецпакету ДБР S2002352; мобільний телефон Редмі 12 С із сім-карткою з номером НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету ДБР S1003037.

Враховуючи, що грошові кошти в сумі 4000 дол. США, з яких: 200 дол. США, двома купюрами номіналом по 100 дол. США кожна наступних серій та номерів: LK48385992D, MF22042991D, які поміщено до спецпакету ДБР S2002353, та 3800 дол. США, тридцять вісім купюр номіналом по 100 дол. США, однакових серій та номерів: МВ07247983С, які є імітаційними, які поміщено до спецпакету ДБР S2002352, є речовим доказом та безпосередньо предметом кримінального правопорушення, які ОСОБА_8 під контролем правоохоронного органу передав ОСОБА_7 , в якості неправомірної вигоди. А мобільний телефон Редмі 12 С із сім-карткою з номером НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету ДБР S1003037, є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки може містити відомості щодо обставин кримінального правопорушення, його спільників, та також відомості щодо обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні. А також можливої необхідності у призначенні експертних досліджень вказаних предметів, просив накласти арешт.

У судовому засіданні прокурор підтримав клопотання.

У судовому засіданні представник власника майна заперечував проти задоволення клопотання про накладення арешту. Зазначив, що вилучені грошові кошти частково не є грошовими коштами, не містять ознак грошових коштів, а є імітаційними купюрами. Прокурором не доведено законності походження цих коштів, що саме ці кошти залучалися до негласних слідчих дій. Щодо телефону, то також не підлягає до задоволенню в цій частині оскільки не зазначено його IMEI.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно з ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті (збереження речових доказів), арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Арешт може бути накладений і на майно, на яке раніше накладено арешт відповідно до інших актів законодавства. У такому разі виконанню підлягає ухвала слідчого судді, суду про накладення арешту на майно відповідно до правил цього Кодексу.

З огляду на положення ч. ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке відповідає критеріям, визначеним у ст. 98 КПК України повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто є його власником, у кого і де воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, знищення, приховання) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Згідно з ст. 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення. Документи є речовими доказами, якщо вони містять ознаки, зазначені в частині першій цієї статті.

Частиною 11 статті 170 КПК України визначено, що заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

З матеріалів клопотання встановлено, що слідчими Шостого слідчого (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові проводиться досудове розслідування кримінального провадження, відомості про яке внесені в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000061 від 28.02.2025, з правовою кваліфікацією кримінального правопорушення за ч. 3 ст. 332, ч. 1 ст. 368 КК України.

26.03.2025 ОСОБА_7 затримано в порядку ст. 208 КПК України одразу після вчинення кримінального правопорушення та 27.03.2025 з огляду на встановлення вищеописаних обставин, а також беручи до уваги наявність здобутих доказів, які в сукупності є достатніми для прийняття відповідного рішення, слідчим, за погодженням з прокурором, ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 та ч. 1 ст. 368 КК України.

Під час затримання ОСОБА_7 запропоновано добровільно видати речі, які він має при собі, на що погодився та показав речі, які він має, зокрема: службове посвідчення ДПСУ на ім`я ОСОБА_7 ; посвідчення водія на ім`я ОСОБА_7 ; сигарети та запальничка; USB кабель; ручка; жуйки; грошові кошти в сумі 4000 дол. США; мобільний телефон Редмі 12 С із сім-карткою з номером НОМЕР_1 .

Враховуючи, що грошові кошти в сумі 4000 дол. США, з яких: 200 дол. США, двома купюрами номіналом по 100 дол. США кожна наступних серій та номерів: LK48385992D, MF22042991D, які поміщено до спецпакету ДБР S2002353, та 3800 дол. США, тридцять вісім купюр номіналом по 100 дол. США, однакових серій та номерів: МВ07247983С, які є імітаційними, які поміщено до спецпакету ДБР S2002352, є речовим доказом та безпосередньо предметом кримінального правопорушення, які ОСОБА_8 під контролем правоохоронного органу передав ОСОБА_7 , в якості неправомірної вигоди, що підтверджується зокрема протоколом про ідентифікацію (помічення) грошових коштів від 25.03.2025. А мобільний телефон Редмі 12 С із сім-карткою з номером НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету ДБР S1003037, є речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки може містити відомості щодо обставин кримінального правопорушення, його спільників, та також відомості щодо обставин, які відповідно до ст. 91 КПК України підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

Вилучені речі, а саме: грошові кошти в сумі 4000 дол. США; мобільний телефон Редмі 12 С із сім-карткою з номером НОМЕР_1 , 27.03.2025 постановою слідчого Шостого слідчого (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові ОСОБА_5 визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000061.

Оцінюючи доводи клопотання та докази, якими воно обґрунтовується, слідчим на виконання вимог ч.1 ст.173 КПК України доведено слідчому судді необхідність такого арешту майна з метою збереження речового доказу, а також наявність ризиків, передбачених ч.1ст.170 КПК України.

Слідчим доведено, що вилучені в ході огляду місця події грошові кошти, мають значення речового доказу у кримінальному проваджені №0000081 та відповідають критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки зберегли на собі сліди злочину, містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Враховуючи вищенаведене, з метою збереження речових доказів та запобіганню можливості приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, вищевказаного тимчасово вилученого майна, яке має суттєве значення для встановлення важливих обставин у кримінальному провадженні, розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню.

Керуючись ст.ст. 170, 171-173, 175, 309, 395, 532 КПК України, слідчий суддя,

П О С ТА Н О В И В:

Клопотання слідчого Шостого слідчого (з дислокацією у місті Ужгород) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Львові, ОСОБА_5 , погоджено заступником керівника Закарпатської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000061, відомості про яке внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 28.02.2025 за ознаками кримінальних правопорушень передбачених ч.3 ст. 332, ч.1 ст. 368 Кримінального кодексу України задовольнити.

Накласти арешт на тимчасово вилучене майно під час затримання 26.03.2025 в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме:

грошові кошти в сумі 4000 дол. США, з яких:

- 200 дол. США, двома купюрами номіналом по 100 дол. США кожна наступних серій та номерів: LK48385992D, MF22042991D, які поміщено до спецпакету ДБР S2002353;

- 3800 дол. США, тридцять вісім купюр номіналом по 100 дол. США, однакових серій та номерів: МВ07247983С, які є імітаційними, які поміщено до спецпакету ДБР S2002352;

-мобільний телефон Редмі 12 С із сім-карткою з номером НОМЕР_1 , який поміщено до спецпакету ДБР S1003037.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Слідчий суддя Ужгородського

міськрайонного суду

Закарпатської області ОСОБА_1