КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №761/7620/25 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/2397/2025 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 та апеляційною скаргою зі змінами та доповненнями ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року, щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Чернігівської області, Менського району, с. Гориця, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, непрацюючого, раніше не судимого,

який підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_9 ,

підозрюваного ОСОБА_8 ,

захисників ОСОБА_7 , ОСОБА_10 ,

законного представника ОСОБА_11 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 24 лютого 2025 року задоволено клопотання слідчого 5 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України підполковника юстиції ОСОБА_12 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Департаменту захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, визначено до 21 квітня 2025 року включно.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, захисник ОСОБА_6 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просив ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києва від 24.02.2025 року - скасувати та постановити ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання слідчого про застосування запобіжного заходу.

Обгрунтовуючи апеляційну скаргу, апелянт посилається на те, що оскаржувана ухвала винесена з порушенням вимог матеріального та процесуального права та підлягає скасуванню.

Скаржник вважає підозру необґрунтованою, оскільки матеріали кримінального провадження не містять доказів того, що ОСОБА_8 діяв на користь держави агресора.

Посилається на те, що відповідно до ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:

1) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;

2) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців (підозрюваний має постійне місце проживання);

3) репутацію підозрюваного, обвинуваченого, ОСОБА_8 за місцем проживання характеризується виключно з позитивної сторони;

4) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого (відповідно до матеріалів кримінального провадження, раніше не судимий та до будь-якого виду відповідальності не притягувався).

На думку скаржника, незважаючи на викладене, слідчий суддя необґрунтовано та безпідставно ухвалив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Звернувшись з апеляційною скаргою, адвокат ОСОБА_7 просив ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року - скасувати та постановити нову ухвалу, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчого 5 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБУ ОСОБА_12 про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України у кримінальному провадженні № 0000603 від 28 червня 2024 року.

Також, просив застосувати до ОСОБА_8 запобіжний захід у виді домашнього арешту, із забороною цілодобово покидати місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

У разі висновку суду про неможливість застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту - визначити ОСОБА_8 заставу, як альтернативний запобіжний захід у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800 00 грн. та покласти на підозрюваного обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Обгрунтовуючи доводи скарги, адвокат зазначає, що ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року є необґрунтованою, постановленою з істотним порушенням вимог КПК України, та такою, що підлягає скасуванню.

Захисник вказує, що в даному випадку слідчим суддею було застосовано запобіжний захід щодо неповнолітнього підозрюваного ОСОБА_8 : без доведення прокурором наявності обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111. ч. 2 ст. 263, ч. І ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України; без доведення прокурором існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України; без доведення прокурором того, що жоден інший запобіжний захід, зокрема, цілодобовий домашній арешт, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

На переконання сторони захисту, враховуючи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неповнолітній вік, наявність постійного житла, належну процесуальну поведінку з моменту повідомлення про підозру, відсутність обставин, які виправдовують тримання під вартою, до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово покидати його місце проживання.

Чи у разі висновку суду про неможливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту - визначити йому заставу, як альтернативний запобіжний захід - у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800,00 грн., який буде достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Захисник посилається на те, що автоматична відмова в застосуванні застави без здійснення судового контролю є несумісною з вимогами пункту 3 статті 5 Конвенції (рішення у справі "Piruzyan v. Armenia" п. п. 104-105).

На думку скаржника, слідчим суддею Шевченківського районного суду м. Києва, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 було істотно порушено вимоги кримінального процесуального закону, а саме ст. 177, 178, 183, 492 КПК України.

У зв`язку з цим, ухвала слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року у справі підлягає обов`язковому скасуванню.

У доповненнях та змінах до апеляційної скарги, що надійшли до Київського апеляційного суду 24.03.2025 року, адвокат ОСОБА_7 посилається на необґрунтованість підозри ОСОБА_8 та відсутність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також захисник зазначає, що враховуючи відсутність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, неповнолітній вік, наявність постійного житла, належну процесуальну поведінку з моменту повідомлення про підозру, відсутність обставин, які виправдовують тримання під вартою, до ОСОБА_8 можливо застосувати запобіжний захід у виді домашнього арешту із забороною цілодобово покидати його місце проживання за адресою: АДРЕСА_2 .

Можливість проживання ОСОБА_8 за вказаною адресою підтверджується наданими захистом матеріалами, зокрема, заявою власниці квартири ОСОБА_13 (дружини дядька ОСОБА_8 ).

Адвокат зазначає, що у разі висновку суду про неможливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту підозрюваному необхідно визначити заставу, як альтернативний запобіжний захід у розмірі 100 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 302 800,00 грн., який достатньою мірою гарантуватиме виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, пояснення підозрюваного ОСОБА_8 , його законного представника - ОСОБА_11 , та захисників ОСОБА_7 і ОСОБА_10 , які підтримали апеляційні скарги та просили їх задовольнити, думку прокурора ОСОБА_9 , яка заперечувала проти задоволення апеляційних скарг та просила ухвалу слідчого судді залишити без змін, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного.

Як убачається із наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, 5 відділом 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000603 від 28.06.2024 року за підозрою ОСОБА_8 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 на території України здійснює підривну діяльність в умовах воєнного стану на виконання вказівок представників спецслужб РФ за грошову винагороду.

Досудовим розслідуванням встановлено, що з метою реалізації свого злочинного умислу ОСОБА_8 , не сприймаючи державної влади України, перебуваючи у місті Києві, за невстановлених обставин та час, але не пізніше початку лютого 2025 року, використовуючи мобільний додаток «Telegram» вийшов на зв`язок з представником РФ, який використовував нік-нейм « ОСОБА_14 » (« ІНФОРМАЦІЯ_3 ») та отримав пропозицію щодо подальшої співпраці, за грошову винагороду, проводити підривну діяльність проти України, яка полягала у гальмуванні мобілізаційних планів для належної обороноздатності України, у зв`язку зі збройною агресією РФ.

З метою реалізації цієї домовленості ОСОБА_8 інформував представників РФ про Територіальні центри комплектування та соціальної підтримки (ТЦК) та військові автомобілі для їх подальшого руйнування та підпалу.

Також, перебуваючи за адресою: АДРЕСА_3 , за настановами цієї особи ОСОБА_8 почав виготовляти саморобний вибуховий пристрій, речовини і предмети для якого придбав самостійно.

Про збір СВП ОСОБА_8 інформував вказану особу.

Крім цього, ОСОБА_8 з метою надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, діючи всупереч вимог ст. ст. 41, 92 Конституції України, ст. ст. 178, 328 Цивільного кодексу України, Постанови Верховної Ради України «Про право власності на окремі види майна» від 17.06.1992 № 2471 Х-ІІ, Положення про дозвільну систему, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 12.10.1992 № 576, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної, холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, спорядженими гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та патронів до них, а також боєприпасів до зброї, основних частин зброї та вибухових матеріалів, затвердженої наказом Міністерства внутрішніх справ України від 21.08.1998 № 622, зберігав вибухові речовини та вибуховий пристрій за наступних обставин.

У період часу з 08.02.2025 року по 22.02.2025 року ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі, що за адресою: АДРЕСА_3 , діючи відповідно до настанов особи, яка спілкувалася з ним через нік-нейм « ОСОБА_15 » (« ІНФОРМАЦІЯ_3 »), з корисливих мотивів за грошову винагороду у сумі 300 доларів США, використовуючи придбані ним раніше в побутових магазинах та в місцях роздрібної торгівлі товари широкого вжитку, а саме: авто малярна стрічка, армована стрічка, болти, гайки, кнопковий телефон, ваніш, електроліт, ацетон на детонатор, алюмінієва пудра, а також товари які йому були надіслані поштою і ряд інших невстановлених елементів, виготовив та почав зберігати саморобний вибуховий пристрій, без передбаченого законом дозволу, достовірно знаючи, що він буде використовуватись у подальшому та від його використання створиться небезпека для життя та здоров`я людей, їх загибель.

22.02.2025 року в ході проведення обшуку за адресою: АДРЕСА_3 , виявлено предмети з невідомою вибухонебезпечною речовиною з електронним способом приведення у дію, а саме: бідончик, обмотаний клейкою стрічкою з вражаючими елементами у вигляді гайок (металевих), наповнені сірою сріблястою речовиною, близько 2 кг. з елементами ініціації на основі медичного шприца з білою кристалічною речовиною та електросірником, а також: порошкоподібну речовину білого кольору, масою до 5 гр., порошкоподібну речовину сірого кольору, масою до 5 гр., що не може перебувати у власності громадян, які останній зберігав без передбаченого законом дозволу.

Встановлено, що ОСОБА_8 , підтримуючи факт відкритої збройної агресії РФ проти України, перебуваючи у місті Києві, за невстановлених обставин та час, але не пізніше початку лютого 2025 року, перебуваючи на території м. Києва, усвідомлюючи, що для досягнення своєї мети військо-політичне керівництво країни-агресора надає злочинні накази щодо вчинення на території нашої держави терористичних актів щодо мирного населення та об`єктів критичної інфраструктури, діючи з метою завдання шкоди суверенітетові, територіальній цілісності та недоторканності, обороноздатності та державній безпеці України, вирішив надавати представникам РФ допомогу у проведенні підривної діяльності проти України.

При здійсненні діяльності невстановлена особа та ОСОБА_8 дотримувалися правил конспірації, з цією метою створювалося листування в різних месенджерах, де здійснювався обмін інформацією та звіт про виконану роботу.

Для вчинення готування до терористичного акту невстановлена особа та ОСОБА_8 домовились про наступні дії: представники РФ розробили та втілили в життя злочинний план, консультували ОСОБА_8 щодо використання мобільних месенджерів та закритих чатів з метою приховування злочинної діяльності та запобігання викриттю правоохоронними органами, а також забезпечували фінансування вказаної діяльності. Також ці особи перебували на постійному зв`язку з ОСОБА_8 , керували його діями при виготовленні вибухової речовини, яку планувалося використати для терористичних актів.

ОСОБА_8 , відповідно до розробленого плану злочинної діяльності придбав хімічні речовини, реактиви, реагенти, які планував використовувати для виготовлення вибухової речовини та її подальшого приведення у дію дистанційним шляхом.

У період часу з початку лютого 2025 року по 22 лютого 2025 року ОСОБА_8 , перебуваючи в квартирі, що за адресою: АДРЕСА_3 , діючи відповідно до настанов представників РФ, які спілкувалися з ним через нік-нейм « ОСОБА_15 » (« ІНФОРМАЦІЯ_3 »), з корисливих мотивів за грошову винагороду у сумі 300 доларів США, використовуючи придбані раніше в побутових магазинах та в місцях роздрібної торгівлі товари широкого вжитку, а саме: ацетон+, електроліт кислотний, ваніш вайт, епоксидний клей, алюмінієву пудру, блендер та ряд інших невстановлених елементів, здійснив виготовлення саморобного вибухового пристрою, достовірно знаючи, що він буде використовуватися у визначений невстановленими особами час та місці та розуміючи, що від вибуху створиться небезпека для життя та здоров`я людей , їх загибель.

Однак ОСОБА_8 не довів свій злочинний умисел до кінця, оскільки був затриманий.

Так, 22.02.2025 року о 03 год. 26 хв. співробітниками 5 відділу 1 управління досудового розслідування Головного слідчого управління Служби безпеки України здійснено затримання ОСОБА_8 в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

Під час затримання у ОСОБА_8 вилучено знаряддя вчинення злочину та мобільний телефон з перепискою.

24.02.2025 року (клопотання датоване 22.02.2025 року) слідчий 5 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України підполковник юстиції ОСОБА_12 , за погодженням з прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Департаменту захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , звернувся до слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

В обґрунтування клопотання слідчий зазначав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні:

- умисних дій, спрямованих на шкоду державній безпеці України, шляхом надання представникам іноземної держави допомоги в проведенні підривної діяльності проти України, в умовах воєнного стану, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України;

- готування до терористичного акту, тобто готування до вчинення вибуху, підпалу, які створюють небезпеку для життя чи здоров`я людини, з метою порушення громадської безпеки, залякування населення, вчиненому за попередньою змовою групою осіб, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України;

- умисних дій, спрямованих на зберігання вибухових речовин та пристроїв без передбаченого законом дозволу, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Повідомлення про підозру є обґрунтованим та підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- Листом Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України № 8/1/3-3157 від 16.02.2025 року, у відповідь на доручення в порядку ст. 40 КПК України, відповідно до якого підтверджено факт причетності ОСОБА_8 до вчинення злочинів;

- Листом Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України № 8/1/3-3301 від 18.02.2025 року, у відповідь на доручення в порядку ст. 40 КПК України, відповідно до якого підтверджено факт причетності ОСОБА_8 до вчинення злочинів;

- Листом Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України № 8/1/3-3311 від 21.02.2025 року, у відповідь на доручення в порядку ст. 40 КПК України, відповідно до якого підтверджено факт причетності ОСОБА_8 до вчинення злочинів;

- Протоколом обшуку від 22.02.2025 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено елементи до СВП та приладдя, за допомогою якого він виготовляв, а також фіскальні чеки щодо закупівлі елементів до саморобного вибухового пристрою;

- Протоколом огляду предметів від 22.02.2025 року, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон, який використовував ОСОБА_8 для прикріплення до СВП для ініціації вибуху саморобного вибухового пристрою;

- Проколом допиту свідка ОСОБА_16 , який надав покази щодо обставин перебування 22.02.2025 року ОСОБА_8 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та його діяльності;

- Проколом допиту свідка ОСОБА_17 , який надав покази щодо обставин перебування 22.02.2025 року ОСОБА_8 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та його діяльності;

- Проколом допиту свідка ОСОБА_18 , який надав покази щодо обставин перебування 22.02.2025 року ОСОБА_8 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та його діяльності;

- іншими доказами, здобутими під час досудового розслідування в сукупності.

Зі змісту клопотання вбачається, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111,ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені п. п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України КПК України, а саме: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку інформацію, речі та документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Окрім того, у клопотанні слідчий вказує, що враховуючи суспільно небезпечний характер вищевказаних кримінальних правопорушень та покарання у вигляді позбавлення волі, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його судом винуватим, є всі підстави вважати, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконними засобами впливати на свідків, які володіють інформацією щодо обставин вчинення ним кримінального правопорушення, а також, знищити, сховати або спотворити будь-які із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінальних правопорушень, вчинить нові або продовжуватиме вчиняти злочини, а тому, з метою запобігання вказаним ризикам об`єктивно необхідним є застосування щодо останнього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

З урахуванням викладених обставин жоден інший більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити запобігання існуючим ризикам та виконання завдань кримінального провадження.

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду міста Києвавід 24 лютого 2025 року задоволено клопотання слідчого 5 відділу 1 управління досудового розслідування ГСУ СБ України підполковника юстиції ОСОБА_12 , погоджене прокурором відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення управління нагляду за додержанням законів у кримінальному провадженні Департаменту захисту інтересів дітей та протидії домашньому насильству Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258, ч. 1 ст. 263 КК України.

Застосовано відносно підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у виді тримання під вартою, визначено до 21 квітня 2025 року включно.

Колегія суддів погоджується з вищенаведеними висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно вимог ч. 2 ст. 177 КПК України підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні клопотання про застосування запобіжного заходу для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, суд згідно змісту вимог ст. 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та восьмою статті 176 цього Кодексу.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_8 ,як вбачається зі змісту оскаржуваної ухвали, слідчий суддя з`ясував, що наведені у ньому дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Як вбачається з ухвали слідчого судді, журналу судового засідання, на основі наданих слідчим матеріалів, які обґрунтовують клопотання, слідчий суддя дослідив клопотання і матеріали, які його обґрунтовують та правильно встановив, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, які приведені у клопотанні слідчого та доданих до нього матеріалах.

Так, обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, зокрема:

- Листом Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України № 8/1/3-3157 від 16.02.2025 року, у відповідь на доручення в порядку ст. 40 КПК України, відповідно до якого підтверджено факт причетності ОСОБА_8 до вчинення злочинів;.

- Листом Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України № 8/1/3-3301 від 18.02.2025 року, у відповідь на доручення в порядку ст. 40 КПК України, відповідно до якого підтверджено факт причетності ОСОБА_8 до вчинення злочинів;

- Листом Департаменту захисту національної державності Служби безпеки України № 8/1/3-3311 від 21.02.2025 року, у відповідь на доручення в порядку ст. 40 КПК України, відповідно до якого підтверджено факт причетності ОСОБА_8 до вчинення злочинів;

- Протоколом обшуку від 22.02.2025 року за місцем проживання ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_3 , в ході якого виявлено елементи до СВП та приладдя за допомогою якого він виготовляв, а також фіскальні чеки щодо закупівлі елементів до саморобного вибухового пристрою;

- Протоколом огляду предметів від 22.02.2025 року, відповідно до якого оглянуто мобільний телефон, який використовував ОСОБА_8 для прикріплення до СВП для ініціації вибуху саморобного вибухового пристрою;

- Проколом допиту свідка ОСОБА_16 , який надав покази щодо обставин перебування 22.02.2025 року ОСОБА_8 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та його діяльності;

- Проколом допиту свідка ОСОБА_17 , який надав покази щодо обставин перебування 22.02.2025 року ОСОБА_8 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та його діяльності;

- Проколом допиту свідка ОСОБА_18 , який надав покази щодо обставин перебування 22.02.2025 року ОСОБА_8 у квартирі за адресою: АДРЕСА_3 та його діяльності;

- іншими доказами, здобутими під час досудового розслідування в сукупності.

Враховуючи, що слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, встановлювати конкретну кваліфікацію діяння, за яке особа має нести кримінальну відповідальність, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на наведені у клопотанні слідчого докази у слідчого судді були всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Також, як того вимагає закон, слідчий суддя встановив наявність достатніх підстав вважати, що ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, на які посилається слідчий у клопотанні, доведені, з огляду на додані до клопотання докази.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), колегія виходить з того, що в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, за які законом передбачене безальтернативне покарання у вигляді позбавлення волі. Також встановлено, що підозрюваний має право виїзду за кордон у період військового стану, останній може спробувати покинути територію України з метою уникнення кримінальної відповідальності, крім цього, враховуючи специфіку розслідуваного кримінального провадження, ОСОБА_8 ознайомлений з методами конспірації та переховування.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення) зумовлено тим, що на даний час встановлюються всі речі (речові докази) та документи, що зберегли на собі сліди кримінального правопорушення та містять інші відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин кримінального правопорушення. ОСОБА_8 , не перебуваючи під вартою, може знищити або сховати вказані матеріальні об`єкти та документи, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення. Більше того, дана спроба неодноразово реалізовувалась підозрюваним під час досудового розслідування, що підтверджується наявними та доданими до даного клопотання матеріалами. Зокрема, підозрюваний, використовуючи програми обміну повідомленнями для смартфонів (мобільного додатку), здійснював видалення текстових та графічних повідомлень задля знищення слідів злочину та уникнення викриття злочинної діяльності.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), вбачається із того, що підозрюваний самостійно або через інших осіб, завдяки своїм спільникам, іншим особистим якостям чи можливостям може незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні з метою перешкоджання надання останніми повних та достовірних показань щодо обставин вчинення кримінального правопорушення, знищити речові докази та документи.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджання кримінальному провадженню,) є доведеним, оскільки, серед оточення підозрюваного є невстановлені учасники кримінального правопорушення, яких останній може повідомити про факт виявлення їх злочинної діяльності та обставини, які стали відомі йому в ході проведення досудового розслідування, що ускладнить або зробить неможливим притягнення до кримінальної відповідальності всіх винних осіб. Дана спроба виникала у підозрюваного, що підтверджується шляхом проведення аналізу його поведінки, зафіксованої під час проведення слідчих (розшукових) дій та проявляється у сукупності заходів, спрямованих на уникнення кримінальної відповідальності.

Наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України (вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється), є доведеним, з огляду на те, що підозрюваний вчинив кримінальні правопорушення, переслідуючи корисливий мотив, з метою одержання грошових коштів, а також той факт, що ОСОБА_8 не має законних джерел доходу, офіційно не працевлаштований, відтак може вчинити нові злочини для отримання грошових коштів для подальшого існування.

Таким чином, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 , його наслідки, характер та обставини інкримінованих йому дій, дані про особу підозрюваного, його ставлення до кримінальних правопорушень, колегія суддів погоджується з висновком слідчого судді про те, що слідчим у клопотанні доведено існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

Крім того, колегія суддів приймає до уваги наявність у провадженні реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи підозрюваного, враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням повинен забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

З урахуванням вказаного, на думку колегії суддів, слідчий суддя дійшов правильного висновку про необхідність застосування виняткового запобіжного заходу щодо підозрюваного ОСОБА_8 , оскільки встановлені судом обставини свідчать про те, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, окрім тримання під вартою, не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

З наведеного убачається, що слідчим суддею враховано обставини справи в сукупності з даними про особу підозрюваного, які вказують на можливість останнього вчиняти дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, в зв`язку з чим відносно ОСОБА_8 застосовано запобіжний захід у виді тримання під вартою, який, на думку колегії суддів, в сукупності з існуючими ризиками, особою підозрюваного, тяжкістю інкримінованих йому кримінальних правопорушень та їх наслідками, є обґрунтованим, а тому підстав для відмови у задоволенні клопотання слідчого та застосування щодо підозрюваного ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, колегія суддів не вбачає.

Колегія суддів також враховує, що згідно ч. 6 ст. 176 КПК України під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Відповідно до п. 5 ч. 4 ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

На переконання колегії суддів, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваному кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_8 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим ч. 1 ст. 177 КПК України.

Таким чином, застосувавши до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою, слідчий суддя обґрунтовано, у відповідності до положень абзацу 8 ч. 4 ст. 183 КПК України, не визначив йому розмір застави, оскільки ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України.

Викладені в апеляційних скаргах захисників доводи про недоведеність наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 263, ч. 1 ст. 14 ч. 2 ст. 258 КК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані та долучені до нього матеріали свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_8 зазначених кримінальних правопорушень.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваного до вчинення інкримінованих йому кримінальнихправопорушень.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Апеляційний суд враховує правову позицію ЄСПЛ, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої, затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

Обставини здійснення підозрюваною конкретних дій, доведеність її винуватості, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

З наведених підстав, доводи апеляційних скарг захисників про відсутність у діях ОСОБА_8 складів інкримінованих йому злочинів, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Твердження апелянта про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає безпідставними.

У контексті практики Європейського суду з захисту прав людини, слід зазначити, що ризик втечі підсудного не може бути встановлений лише на основі суворості можливого вироку. Оцінка такого ризику має проводитись з посиланням на ряд інших факторів, які можуть або підтвердити існування ризику втечі або вказати, що вона маловірогідна і необхідність в утриманні під вартою відсутня (Панченко проти Росії). Ризик втечі має оцінюватися у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню (Бекчиєв проти Молдови).

У рішенні по справі «W проти Швейцарії» від 26.01.1993 Європейський суд з прав людини вказав, що врахування тяжкості злочину має свій раціональний зміст, оскільки вона свідчить про ступінь суспільної небезпечності цієї особи та дозволяє спрогнозувати з достатньо високим ступенем імовірності її поведінку, беручи до уваги, що майбутнє покарання за тяжкий злочин підвищує ризик того, що підозрюваний може ухилитись від слідства.

Зважаючи на викладене, а також, враховуючи дані про особу підозрюваного ОСОБА_8 у їх сукупності, колегія суддів приходить до висновку про доведеність слідчим у клопотанні ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки докази наявності достатніх стримуючих факторів, які б свідчили про протилежне, в матеріалах справи відсутні.

Посилання апелянтів на те, що підозрюваний ОСОБА_8 є неповнолітнім та має намір співпрацювати зі слідством, має місце проживання у м. Києві, раніше не судимий, інших кримінальних проваджень відносно нього не має, раніше в розшуку не перебував, не намагався втекти з місця події, не спростовують висновки суду про те, що ОСОБА_8 може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо нього більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційних скарг захисників ОСОБА_6 та ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 висновків слідчого судді не спростовують, а наведені обставини, згідно вимог КПК України, будуть встановлюватись під час судового розгляду справи по суті та їм буде надана відповідна правова оцінка з огляду на те, що слідчому судді на момент розгляду клопотання органу досудового розслідування не надається весь обсяг доказів у кримінальному провадженні та досудове розслідування триває.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційних скарг.

Керуючись ст.ст.177, 178, 183, 194, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

постановила:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 та апеляційну скаргу зі змінами та доповненнями ОСОБА_7 , які діють в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Києва від 24 лютого 2025 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_4 ОСОБА_3