В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

потерпілого ОСОБА_5 ,

представника потерпілого ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Ужгороді кримінальне провадження, внесене в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000719 від 17.10.2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки с. Циганівці, Ужгородського р-ну, Закарпатської обл., яка проживає без реєстрації за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 у період часу з 14 березня 2024 року по 12 жовтня 2024 року включно, перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел на заподіяння психологічного страждання, на ґрунті неприязних відносин, систематично вчиняла психологічне насильство над своїм батьком ОСОБА_5 , що призвело до його психологічних страждань та погіршило якість життя потерпілої особи.

Зокрема, 14 березня 2024 року, о 01 годині 47 хвилини, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого батька ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме: висловлювала погрози.

Окрім цього, 09 травня 2024 року о 19 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , виражалася нецензурною лайкою, чим вчинила відносно свого батька ОСОБА_5 дії психологічного насильства.

Окрім цього, 25 липня 2024 року о 06 годині 30 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи за місцем проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , вчинила відносно свого батька ОСОБА_5 домашнє насильство, а саме: обзивала його нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою.

ОСОБА_4 , усвідомлюючи, що її батько ОСОБА_5 нічого зробити не може, через його боязнь до доньки та переживання за себе, вчергове, 12 жовтня 2024 року, близько 15 годин 30 хвилин, перебуваючи за вищевказаним місцем проживання, вчинила відносно свого батька ОСОБА_5 , домашнє насильство, що проявилось у тому, що ОСОБА_4 виражалась в сторону батька нецензурними словами, погрожувала фізичною розправою, чим заподіяла шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_5 , про що останній, не витримавши такого відношення до себе, подав відповідну заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Отже, вищевказаними насильницькими діями, ОСОБА_4 заподіяла ОСОБА_5 ряд систематичних психологічних страждань, що завдали шкоди його психічному здоров`ю та погіршили якість життя.

Вказані умисні дії ОСОБА_4 кваліфіковано як кримінальне правопорушення, передбачене ст.126-1 КК України, а саме «домашнє насильство», тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винна перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

В судовому засіданні обвинуваченою та потерпілим подано угоду про примирення від 05.03.2025 року, укладену між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 .

Судом встановлено, що потерпілий та обвинувачена досягли угоди про примирення, яку підписали 05.03.2025 року, і підтримали таку в судовому засіданні. У даній угоді сторони виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію ст. 126-1 КК України, яка ніким не оспорюється. Під час судового провадження ОСОБА_4 повністю визнала свою винуватість у зазначеному діянні. Також в угоді сторони узгодили призначення покарання ОСОБА_4 за ст. 126-1 КК України у виді громадських робі на строк до 180 годин, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити засудженого ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників.

Вина обвинуваченої ОСОБА_4 доведена і її дії кваліфікуються за ст. 126-1 КК України, як «домашнє насильство», тобто умисне, систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою винна перебуває у близьких відносинах, що призводить до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

На підставі наведеного, суд розглянув справу відповідно до положень ст. ст. 471, 473, ч.ч. 5-7 ст. 474 КПК України.

Обвинувачена та потерпілий у судовому засіданні заявили, що розуміють суть угоди, яка укладається між ними.

У судовому засіданні обвинувачена свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінальному правопорушенні визнала повністю, розкаялася у вчиненому та просила затвердити угоду про примирення.

Потерпілий та його представник у судовому засіданні просили затвердити угоду про примирення.

Прокурор у судовому засіданні не заперечувала щодо затвердження угоди про примирення.

Наслідки укладення та затвердження угоди про примирення між потерпілою та обвинуваченим, передбачені ст. 473 КПК України, судом роз`яснено обвинуваченому та потерпілій. Обвинувачений та потерпіла у судовому засіданні заявили, що наслідки, передбачені положеннями ст. 473 КПК України, їм повністю зрозумілі.

У судовому засіданні суд переконався у добровільності укладення сторонами кримінального провадження угоди про примирення від 05.03.2025 року, і вважає, що така не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок, дій будь-яких інших обставин ніж ті, які передбачені в угоді.

Умови укладеної та підписаної угоди про примирення від 05.03.2025 року не суперечать вимогам КПК України і вимогам КК України, зокрема, щодо змісту та порядку укладення угоди, а також щодо узгодження між сторонами міри покарання за ст. 126-1 КК України у виді громадських робіт на строк сто вісімдесят годин, відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити засуджену ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників.

Обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_4 передбачені ст. 66 КК України, суд визнає: щире каяття.

Обставин, які обтяжують покарання ОСОБА_4 передбачені ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України, відноситься до нетяжких злочинів.

За таких обставин, суд приходить до висновку, що угоду, укладену та підписану між потерпілим та обвинуваченою про примирення від 05.03.2025 року слід затвердити, а обвинувачену ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, з призначенням узгодженої сторонами міри покарання.

Цивільний позов не заявлений.

Запобіжний захід щодо обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Речові докази по справі відсутні.

Судові витрати по справі відсутні.

Керуючись ст. ст. 100, 314, 368, 370, 374, 376, 395, 474, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про примирення від 05.03.2025 року, укладену і підписану між потерпілим ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та обвинуваченою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за №0000719 від 17.10.2024 року.

ОСОБА_4 , визнати винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити їй узгоджене сторонами угоди про примирення покарання за ст.126-1 КК України у виді громадських робіт на строк 180 (сто вісімдесят) годин.

Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України направити ОСОБА_4 для проходження програми для кривдників строком на 1 (один) місяць.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не обирався.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Ужгородського

міськрайонного суду ОСОБА_1