Дата документу 11.03.2025
Справа № 334/347/21
Провадження № 1-кп/334/100/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 березня 2025 року м. Запоріжжя

Ленінський районний суд м. Запоріжжя у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження №0001573 від 14.05.2020 року за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Запоріжжя, українця, громадянина України, який має вищу освіту, який не має на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

установив:

згідно обвинувального акту 13 травня 2020 року, приблизно о 22 годині 20 хвилин, ОСОБА_4 , перебуваючи біля місця мешкання потерпілого ОСОБА_6 за адресою: АДРЕСА_3 на ґрунті раніше виниклого конфлікту з останнім, діючи з прямим умислом, направленим на знищення майна потерпілого, усвідомлюючи протиправність своїх дій, та можливість настання наслідків у вигляді великої майнової шкоди, заздалегідь підготував легкозаймисту речовину, яку в подальшому вилив на капот легкового автомобіля «Кіа Sorento» д.н.з. НОМЕР_1 , який був припаркований біля вищевказаного будинку, та який належить на праві приватної власності потерпілому ОСОБА_6 та підніс до неї відкрите полум`я, у зв`язку з чим здійснив підпал вказаного автомобіля.

Внаслідок пожежі було частково пошкоджено вказаний автомобіль, чим спричинено потерпілому матеріальну шкоду на загальну суму 381 135 гривень 81 копійка.

Таким чином ОСОБА_4 обвинувачується у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, а саме умисне пошкодження чужого майна, вчинене шляхом підпалу.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину в кримінальному правопорушенні, яке йому інкримінують, не визнав у повному обсязі, та пояснив суду, що у нього був конфлікт із потерпілим ОСОБА_6 . Потерпілий ОСОБА_6 вимагав у нього 25 тисяч гривень за стоянку автомобілю, належного ОСОБА_4 , на території гаражного кооперативу. ОСОБА_4 з цього приводу подав заяву до органів поліції, також ним подана заява про викрадення автомобілю ОСОБА_6 .

За твердженням ОСОБА_4 у вечорі, коли стався підпал автомобілю він знаходився у місті Дніпро разом із дитиною, оскільки у дитини були спортивні змагання.

Протягом дня 13.05.2020 року ОСОБА_4 , за його твердженням, міг перебувати в районі проспекту Металургів, оскільки він сам жив на Правому березі, а бабуся його дитини живе на проспекті Металургів, також через цю вулицю пролягала дорога до його місця роботи. 13.05.2020 року він точно проїжджав через проспект Металургів, адже іншої дороги між його домом та місцем роботи немає.

ОСОБА_4 вказав на те, що він вважає, що ОСОБА_6 навмисно вказує саме на нього, як на особу яка підпалила автомобіль, оскільки потерпілий вживав у той час вживав наркотичні засоби, за що притягався до відповідальності і відповідний протокол розглядався у Ленінському районному суді м. Запоріжжя, і через це в нього могли виникнути проблеми із автомобілем. Так, ОСОБА_6 вказував, що він сам купляв закордоном цю автівку, сам її приганяв та ремонтував, проте за документами власником є інша особа, і оскільки в них був конфлікт із обвинуваченим, то ОСОБА_6 вирішив обмовити його аби уникнути відповідальності за проблеми з автомобілем.

Про те чому свідок ОСОБА_7 свідчив проти нього, ОСОБА_4 не зміг відповісти, оскільки не знає такої особи і йому невідомі мотиви цієї особи.

Захисник ОСОБА_8 у судових дебатах вказав на те, що жодних доказів причетності ОСОБА_4 до скоєння злочину немає. Не встановлено навіть об`єктивну сторону злочину - невідомо кому спричинено шкоду, адже ОСОБА_6 не є власником пошкодженого транспортного засобу, а заявлений цивільний позов взагалі ніким не підписано.

Відео пожежі теж не доводить винності певної особи. Більше того - в протокол огляду цього відео записано, що на відео начебто видно, як "невстановлена особа підпалює пляшку (...) і кидає її". Насправді нічого подібного на відео не видно - видно лише спалах, а все інше - і особа, і пляшка - є плодом фантазій слідчого. Фантазією є і велосипед - на відео неможливо побачити, на чому саме від`їжджає підпалювач (або підпалювачка) - чи це велосипед, чи мотоцикл, чи мотороллер.

Також відсутні докази того, що телефонами з №№ НОМЕР_5, НОМЕР_6 13.05.2020 р. користувався саме ОСОБА_4 .

Між залишками речовини, за допомогою якої було здійснено підпал, і зразками, взятими на місцях обшуків, експертиза спільних рис не виявила.

Згідно з протоколом упізнання так званий "Бобров" упізнав ОСОБА_4 "за сукупністю ознак, а саме: формою голови, рисами обличчя тощо". Проте, захисник вказує на те, що дуже сумнівно, що свідок зміг вночі розгледіти особу, яка здійснила підпал настільки добре, щоб через чотири місяці після події достеменно його впізнати.

Ураховуючи відсутні належних доказів причетності ОСОБА_4 до інкримінованого правопорушення, захисник просив виправдати його.

Допитаний у судовому засіданні потерпілий ОСОБА_6 пояснив суду, що він є членом правління гаражного кооперативу. 15.06.2017 року на станцію технічного обслуговування, яка розташована на території гаражного кооперативу на вулиці Діагональній у місті Запоріжжі був пригнаний автомобіль «ФАВ 1148» із поломкою, після діагностики володільцю автомобілю було повідомлено, що відремонтувати автомобіль неможливо, після чого автомобіль був полишений на території СТО до 18.02.2020 року. За цей час володільцю автомобілю нарахували суму витрат за охорону автомобілю. Після чого ОСОБА_6 розшукав ОСОБА_4 , як володільця вказаного автомобілю. Розшукав його ОСОБА_6 за допомогою веб-сайту «ОЛХ», де ОСОБА_4 виставив оголошення про продаж автомобілю. Представившись потенційним покупцем автомобілю, ОСОБА_6 запросив ОСОБА_4 до місця зберігання автомобілю та намагався вручити йому повідомлення про наявність боргу за зберігання автомобілю на території гаражного кооперативу, але ОСОБА_4 відмовився і забирати автомобіль, і сплачувати грошові кошти.

В подальшому, автомобіль вивезли за межі кооперативу, де його почали розбирати невідомі особи. Після цього ОСОБА_4 разом із сином 09.05.2020 року приїхав до кооперативу та влаштували бійку із охороною в ході якої син ОСОБА_4 отримав тілесні ушкодження, а на місце приїхала поліція. Далі, 11.05.2020 року ОСОБА_4 приїхав на велосипеді до кооперативу та розбив скло на маніпуляторі, який відтягував автомобіль «ФАВ 1148». У цей день ОСОБА_4 сказав фразу (мовою оригіналу): «За сына буду мстить жестко». А вже 13 травня 2020 року автомобіль потерпілого спалили.

Потерпілий вказав на те, що автомобіль Kia Sorento є його власністю та належить йому з 2020 року. Також ОСОБА_6 вказав, що не переоформлював автомобіль на своє ім`я - «йому товариш віддав техпаспорт на автомобіль» і він їздив на ньому.

Потерпілий ОСОБА_6 вважає, що саме ОСОБА_4 спалив його автомобіль тому, що у них до цього був тривалий конфлікт, крім того ОСОБА_4 завжди їздив на велосипеді і на відео з камер спостереження зафіксована людина, яка пересувається саме на велосипеді.

Допитаний в порядку, визначеному ч. 9 ст. 352 КПК України, у судовому засіданні «залегендований» свідок ОСОБА_7 (тобто особа стосовно, якої застосовані заходи безпеки) до пояснив суду, що приблизно три роки тому у травні місяці він у вечорі (за словами свідка «заходило сонце») перебував у дворах неподалік вулиці Незалежної України та побачив, як до чорного позашляховика, який був припаркований у дворі під`їхав на велосипеді чоловік та щось жбурнув в автомобіль, після чого свідок побачив спалах вогню та чоловіка, який поїхав з того місця. Свідок вказав, що не бачив точно, що саме жбурляв чоловік в бік автомобілю, оскільки було темно і все відбулось швидко. Свідок стверджує, що стояв на відстані приблизно у 40 метрів від чоловіка.

На запитання захисника ОСОБА_9 «чому свідок не присутній у залі судового засідання?» свідок вказав на те, що він не бажає аби обвинувачений бачив його, оскільки він не хоче.

Також, відповідаючи на питання захисника ОСОБА_10 «що свідок робив у дворах по вулиці Незалежної України?» свідок відповів, що йшов на зупинку «проспект Металургів» зі сторони «зупинки Порт» та зайшов у двори до гаражів, які розташовані навпроти будинку аби справити фізіологічні потреби та саме в цей момент він побачив чоловіка на велосипеді біля автомобілю та спалах вогню. Після того, як свідок побачив спалах автомобілю він пішов до ігрових автоматів. При цьому нікого свідок не сповіщав про побачене та звернувся до поліції через певний проміжок часу, коли точно він не пам`ятає і також не пам`ятає у який саме відділ поліції.

Інших свідків суд не допитав у зв`язку із їхньою неявкою на судові виклики. В подальшому прокурор заяви про відмову від допиту свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , ОСОБА_15 і ця відмова була прийнята судом.

Також судом досліджені надані стороною обвинувачення письмові та речові докази, а саме:

- протокол огляду місця події від 13.05.2020 року із додатками, у якому зафіксований огляд відкритої ділянки місцевості у дворі будинку АДРЕСА_3 розміром приблизно 30 х 30 метрів, на вказаній ділянці розташований автомобіль «Киа» чорного кольору з державним номером НОМЕР_1 із згорілою передньою частиною кузову;

- акт про пожежу від 13.05.2020 року в якому зафіксований факт горіння легкового автомобілю «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 , в результаті пожежі знищені лакофарбове покриття корпусу правого переднього крила, частково даху, передньої правої та задньої пасажирських дверей, передній бампер, лобове скло, праве бокове дзеркало, передній ліхтар, пластикові деталі моторного відсіку на площі близько 2 кв.м.

- звіт про причину пожежі від 13.05.2020 року, відповідно до якого ймовірною причиною пожежі, яка сталась 13.05.2020 року в автомобілі «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 є підпал.

- протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 13.10.2020 року із додатком, який складений за участю свідка ОСОБА_7 у присутності понятих ОСОБА_16 та ОСОБА_17 , у якому зафіксовано впізнання свідком ОСОБА_7 особи зображеної на другому фото - ОСОБА_4

- протокол огляду від 16.09.2020 року в якому зафіксований огляд слідчим ОСОБА_18 відеозапису на DVD-R диску з відеозаписом з камери спостереження, розташованої у дворі будинку АДРЕСА_3 . Згідно із протоколом «у верхній частині екрану праворуч знаходиться напис «2020-05-13 22:14:25», в лівій нижній частині знаходиться напис «КАМ 2». На екрані зображено ділянку місцевості будинку АДРЕСА_3 , а саме парковку автомобілів жителів вказаного будинку.

На відмітці 22:19:22 в верхній лівій частині екрану невстановлена особа підпалює пляшку з горючою рідиною і кидає її в напрямку поряд розташованого автомобілю від чого останній спалахує.

На відмітці 22:19:32 від палаючого автомобілю на велосипеді швидко від`їжджає особа, одягнена в темний одяг та покидає зону огляду камери спостереження.»

Також у протоколі вказано, що присутній під час перегляду відеозапису потерпілий ОСОБА_6 впізнав особу, яка здійснює підпал автомобілю візуально по силуету та по велосипеду і вказав, що це ОСОБА_4 , із яким у потерпілого є тривалий конфлікт.

- висновок експерта від 24.09.2020 року №12/1-57, відповідно до якого осередок пожежі знаходився на передній частині автомобіля «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 , джерелом запалювання була теплова енергія вогневого джерела запалювання, причиною пожежі послужило занесення вогневого джерела запалювання з ознаками підготовки умов для активного розвитку горіння.

- висновок експерта від 07.06.2020 року №11/1-121, відповідно до якого середня ринкова (довідникова) вартість автомобіля марки «Kia» модель «Sorento» д.р.з. НОМЕР_1 на 13.05.2020 року може складати 381 135,85 грн.

- протокол тимчасового доступу до речей і документів від 10.12.2020 року із додатком у якому зафіксований огляд інформації, отриманої від оператора стільникового зв`язку ТОВ «Лайфселл» щодо мобільних номерів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 .

- матеріали опрацювання інформації, отриманої від оператора телекомунікації, які складені співробітниками УОТЗ ГУНП в Запорізькій області. Згідно із наданою інформацією абонентський номер НОМЕР_2 зафіксований у мережі оператора «лайфселл» 13.05.2020 о 19:53:12 біля базової станції, розташованої за адресою м. Запоріжжя, просп. Металургів, 8Б, а наступного разу зафіксований 14.05.2020 о 00:34:08 біля базової станції, розташованої за адресою м. Запоріжжя вул. Правобережна, 50А.

Абонентський номер 60 зафіксований у мережі оператора «лайфселл» 13.05.2020 о 22:06:04 біля базової станції, розташованої за адресою м. Запоріжжя, просп. Металургів, 8Б, а наступного разу зафіксований 13.05.2020 о 22:37:14 біля базової станції, розташованої за адресою м. Запоріжжя вул. Сєдова, 11.

-протокол огляду від 15.01.2021 року, у якому зафіксований огляд інформації про зв`язок та місцезнаходження мобільних номерів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у період часу з 01.01.2020 00:01 по 15.05.2020 23:59.

- протокол обшуку від 16.05.2020 року у якому зафіксований обшук, проведений за місцем мешкання ОСОБА_4 адресою АДРЕСА_4 .

- протокол обшуку від 16.05.2020 року у якому зафіксований обшук, проведений у гаражі № НОМЕР_4 , який розташований за адресою м. Запоріжжя, вул. Сєдова, буд. 18 та в ході якого вилучені три велосипеди та пляшки із рідинами неорганічного походження.

- висновок експерта від 03.06.2020 року №6-220, відповідно до якого відповісти на запитання чи мають спільну родову належність нафтопродукти виявлені в наданих на дослідження рідинах з нафтопродуктами виявленими на наданих на дослідження предметах носіях вилучених з місця події не виявилось можливим, так як виявлений на предметі-носії пально-мастильний матеріал є зміненим під дією процесів конденсації та випаровування.

Оцінка наданих суду доказів.

Згідно ст. 84 КПК України, доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Відповідно до вимог ст. 86 КПК України докази визнаються допустимими, якщо їх отримано у порядку, встановленому цим Кодексом.

Докази мають бути отримані тільки уповноваженими на це особами (органами); способами і засобами, які призначені для одержання певних доказів; у процесі отримання доказів мають бути дотримані вимоги закону, що визначають порядок проведення конкретних дій, їхню послідовність, склад учасників; докази мають бути закріплені належним чином. Недодержання вказаних вимог має наслідком визнання доказів недопустимими.

Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Сторона захисту вказала на те, що відеозапис містить ознаки монтажу, адже запис є непослідовним та переривається з 22:14:25 та йде до 22:14:44, а потім відновлюється з 22:19:20 та триває до 22:19:46. Крім того, сторона обвинувачення не надала жодних пояснень звідки вона отримала цей доказ та чому він з`явився тільки через чотири місяці після підпалу автомобілю.

Дійсно, ані у постанові про визнання речовим доказом від 16.09.2020 року, ані у протоколі огляду від 16.09.2020 року не вказано жодної інформації про те хто саме видав слідчим цей відеозапис. Водночас, суд зазначає про те, що припис глави 4 КПК України містять вичерпний перелік підстав для визнання доказів недопустимими і відсутність інформації про власника відеокамери на яку зроблений відеозапис за одночасної відсутності відомостей про протиправне отримання такого відеозапису не є підставою для визнання такого доказу недопустимим.

Судом двічі у судових засіданнях досліджений речовий доказ - диск DVD-R із відеозаписом з камер спостереження, розташованих у дворі будинку АДРЕСА_3 . Відеозапис розпочинається з відмітки «22:14:25» і через 20 секунд «перескакує» на відмітку «22:19:20». Однак, суд не погоджується, що така «нарізка» відеозапису спотворює суть зафіксованих подій і мала на меті штучне створення певного відеозображення. Натомість, суд констатує, що на відеозаписі неможливо розгледіти будь-які риси обличчя людини чи елементи його одягу, навіть момент самого підпалу побачити неможливо. Вже після спалаху та початку пожежі видно фігуру людини, яка сідає на велосипед та їде з подвір`я. Так само неможливо розгледіти й якісь ідентифікуючи ознаки велосипеду (чи іншого транспортного засобу) на якому їде людина.

Відтак, вказаний вище доказ не може розцінюватись, як належний доказ вини ОСОБА_4 , оскільки як вже зазначалось його якість не дозволяє чітко встановити особу та навіть більш менш чіткі риси людини, яка на ньому зафіксована.

Щодо показів свідка ОСОБА_7 , який засвідчив у суді що впізнав саме ОСОБА_4 , як особу яка підпалила автомобіль «Kia Sorento», то суд ставиться критично до цих показів виходячи з такого. Свідок не зміг точно назвати час коли бачив подію підпалу та самого обвинуваченого (за словами свідка сідало сонце, проте підпал стався о 22:20 год.), та більш менш точно описати зовнішність самого ОСОБА_4 та його одяг у цей момент. Вказане можливо пояснити давністю подій, адже злочин був вчинений 13.05.2020 року, а допитати свідка суд зміг лише через три роки 07.06.2023 року.

Проте, на відеозаписі з камер відеоспостереження не зафіксовано жодного джерела світла у дворі (ліхтарі, світло з вікон тощо), єдиним джерелом світла був спалах вогню від підпалу автомобілю, а за словами свідка він стояв від обвинуваченого на відстані приблизно у 40 метрів.

Вказане у сукупності не витримує перевірки стандарту доведення «поза розумним сумнівом».

Поряд із цим судом також досліджено протокол огляду від 15.01.2021 року, у якому зафіксований огляд інформації про зв`язок та місцезнаходження мобільних номерів НОМЕР_2 , НОМЕР_3 у період часу з 01.01.2020 00:01 по 15.05.2020 23:59, у якому, зокрема, зафіксований абонентський номер НОМЕР_3 зафіксований у мережі оператора «лайфселл» 13.05.2020 о 22:06:04 біля базової станції, розташованої за адресою м. Запоріжжя, просп. Металургів, 8Б, а наступного разу зафіксований 13.05.2020 о 22:37:14 біля базової станції, розташованої за адресою м. Запоріжжя вул. Сєдова, 11.

Однак, надана оператором мобільного зв`язку інформація містить відомості про те, що вказані вище абонентські номери неодноразово (як до події, так і після) фіксувались базовими станціями поряд, що збігається із показами самого обвинуваченого, який вказав на те, що неодноразово їздив цим маршрутом (через проспект Металургів), оскільки це було пов`язано із його роботою та місцем навчання його дитини і місцем проживання бабусі дитини.

Також фіксування номеру біля певної базової станції не свідчить про конкретне місце перебування абонента, адже станція має певний «радіус дії» і такий абонент може знаходитись у будь-якій точці у цьому «радіусі», як поблизу певної «точки», так і на протилежному краю такого «радіусу».

За змістом ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: у тому числі подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення і обов`язок доказування вказаних обставин, згідно до ч. 1 ст. 92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно із ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 1 ст. 91 КПК України у кримінальному провадженні підлягають доказуванню: 1) подія кримінального правопорушення (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, форма вини, мотив і мета вчинення кримінального правопорушення; 3) вид і розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, а також розмір процесуальних витрат; 4) обставини, які впливають на ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, характеризують особу обвинуваченого, обтяжують чи пом`якшують покарання, які виключають кримінальну відповідальність або є підставою закриття кримінального провадження; 5) обставини, що є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності або покарання; 6) обставини, які підтверджують, що гроші, цінності та інше майно, які підлягають спеціальній конфіскації, одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та/або є доходами від такого майна, або призначалися (використовувалися) для схиляння особи до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та/або матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи винагороди за його вчинення, або є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом, або підшукані, виготовлені, пристосовані або використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення; 7) обставини, що є підставою для застосування до юридичних осіб заходів кримінально-правового характеру.

Приписами ч. 1 ст. 22 КПК України визначено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 92 КПК України обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 КПК України, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, покладається на слідчого, прокурора.

Отже, тягар доведення факту вчинення обвинуваченим злочину покладений на сторону обвинувачення і не може перекладатися на захист, що чітко та недвозначно висловлено у низці рішень Європейського Суду з прав людини, зокрема, у рішенні по справі «Капо проти Бельгії» від 13 січня 2005 року.

Відповідно до судової практики ЄСПЛ «доказування, зокрема, має випливати із сукупності ознак чи неспростовних презумпцій, достатньо вагомих, чітких та узгоджених між собою, а за відсутності таких ознак не можна констатувати, що винуватість особи доведено поза розумним сумнівом» (п.43 рішення від 14.02.2008 у справі «Кобець проти України» (Kobets v. Ukraine), з відсиланням на п.282 рішення у справі «Авшар проти Туреччини» (Avsar v. Turkey).

Згідно вказаної правової позиції ЄСПЛ «розумним є сумнів, який ґрунтується на певних обставинах та здоровому глузді, випливає зі справедливого та зваженого розгляду усіх належних та допустимих відомостей, визнаних доказами, або з відсутності таких відомостей і є таким, який змусив би особу втриматися від прийняття рішення у питаннях, що мають для неї найбільш важливе значення».

Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 373 КПК України обвинувальний вирок не може ґрунтуватися на припущеннях і ухвалюється лише за умови доведення у ході судового розгляду винуватості особи у вчиненні кримінального правопорушення.

Згідно з п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України виправдувальний вирок ухвалюється у разі, якщо не доведено, що кримінальне правопорушення вчинене обвинуваченим.

Запобіжний захід обвинуваченим на день постановлення вироку не обрано.

Щодо цивільного позову.

Потерпілим ОСОБА_6 заявлений цивільний позов про стягнення із обвинуваченого ОСОБА_4 суми матеріальної шкоди у розмірі 1 334 037,60 грн., суми моральної шкоди у розмірі 25 000 грн. та 7 200 грн. судових витрат. Позов обґрунтований тим, що внаслідок протиправних дій ОСОБА_4 знищено майно ОСОБА_6 - автомобіль, а тому відповідно до положень статей 1192, 1195 ЦК України, йому як власнику майна має бути відшкодована завдана шкода.

Частиною першою статті 1177 ЦК України визначено, що шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону.

Відповідно до частини першої статті 328, частини четвертої статті 334 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Якщо договір про відчуження майна підлягає державній реєстрації, право власності у набувача виникає з моменту такої реєстрації.

Статтею 34 Закону України «Про дорожній рух» визначено, що державній реєстрації та обліку підлягають призначені для експлуатації на вулично-дорожній мережі загального користування транспортні засоби усіх типів: автомобілі, автобуси, мотоцикли всіх типів, марок і моделей, самохідні машини, причепи та напівпричепи до них, мотоколяски, інші прирівняні до них транспортні засоби та мопеди, що використовуються на автомобільних дорогах державного значення.

Державна реєстрація та облік автомобілів, автобусів, мотоциклів та мопедів усіх типів, марок і моделей, самохідних машин, причепів та напівпричепів до них, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів здійснюються територіальними органами Міністерства внутрішніх справ України.

Відповідно до наданих суду документів власником автомобілю «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 є ОСОБА_19 .

Положеннями статті 1166 ЦК України унормовано, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

ОСОБА_6 не надано суду жодного належного та допустимого доказу того, що пошкоджений автомобіль дійсно перебував у його власності чи користуванні, а тому саме йому ( ОСОБА_6 ) завдано майнову шкоду.

Ураховуючи наведене, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими.

Оскільки судом не ухвалюється обвинувальний вирок, суд не вправі стягувати з обвинуваченого здійснені у кримінальному провадженні процесуальні витрати та такі слід віднести на рахунок держави.

Керуючись ст. 368-371, 373-376, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати невинуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України та виправдати його на підставі п. 2 ч. 1 ст. 373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення.

У задоволені цивільного позову ОСОБА_6 до ОСОБА_4 відмовити у повному обсязі.

Речові докази: автомобіль «Kia Sorento», д/н НОМЕР_1 переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_6 залишити за належністю,

ДВД-диск «ANV», долучений до матеріалів кримінального провадження залишити в матеріалах справи.

Вирок може бути оскаржений до Запорізького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Ленінський районний суд м. Запоріжжя.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору. Учасникам судового провадження, які не були присутніми в судовому засіданні, надіслати копію судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1