Справа № 199/3784/25
УХВАЛА

03 квітня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська - ОСОБА_1 ,

за участі:

секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

підозрюваного ОСОБА_4

захисника підозрюваного ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Дніпро клопотання старшого слідчого відділення відділу поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто відносно підозрюваного:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянин України, уродженець смт. Добровеличківка, Добровеличківського району, Кіровоградської області, із середньою освітою, одружений, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , військовослужбовець військової служби за призивом по мобілізації з 16.03.2022 року, водій 3 мінометного розрахунку 1 мінометного взводу мінометної батареї вч НОМЕР_1 , військове звання молодший сержант, раніше не судимий,-

у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР від 03.02.2025 року за № 0000104, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Старший слідчий відділення відділу поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області капітан поліції ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 , звернувся до Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто відносно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні внесеному до ЄРДР від 03.02.2025 року за № 0000104, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України.

В обґрунтування клопотання зазначено, що органом досудового розслідування здійснюється досудове слідство кримінального провадження внесеного до ЄРДР від 03.02.2025 року за № 0000104, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, в якому 31.03.2025 року ОСОБА_4 вручено повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України. Враховуючи існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, вчиняти відносно них кримінальні правопорушення, просить застосувати до підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою.

В судовому засіданні прокурор пояснив, що підставою для звернення із вказаним клопотанням стала наявність існування ризиків передбачених п.п. 1, 3, ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема те, що підозрюваний може переховуватись від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення покарання, може впливати на свідків в даному кримінальному провадженні, вчиняти відносно них кримінальні правопорушення, а тому з метою уникнення вказаним ризикам, слід обрати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний та його захисник в судовому засідання проти задоволення клопотання заперечували, просив обрати більш м`який запобіжний захід. Зазначили, що підозрюваний не має наміру переховуватись від органів досудового розслідування та суду, готовий доводити свою позицію по справі, постійно проходить лікування вживає антидепресанти та інші ліки, які не сумісні з вживанням алкоголю, на підтвердження чого долучено історію хвороб та лікування. Також жодним чином не перешкоджає досудовому розслідуванню, підозрюваний має постійне місце проживання, має родину.

Заслухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі та дослідивши долучені до матеріалів клопотання докази, встановлено наступне.

В провадженні СВ ВП № 1 Дніпровського РУП № 2 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області перебуває кримінальне провадження внесене до ЄРДР від 03.02.2025 року за № 0000104, за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України, за заявою ОСОБА_7 , 1982 р.н., яка просить притягнути до відповідальності ОСОБА_4 , який 02.01.2025 року, перебуваючи за адресою АДРЕСА_1 , вчинив розпусні дії відносно її неповнолітньої доньки ОСОБА_8 , 2009 року народження.

На даній стадії розслідування орган досудового розслідування вказує, що підозрюваний 02.01.2025 більш точного часу в ході досудового розслідування не встановлено знаходячись за місцем проживання у АДРЕСА_1 , разом з дружиною ОСОБА_9 розпивали алкогольні напої, де через деякий час до них приєдналися неповнолітні, а саме: неповнолітня падчерка останнього ОСОБА_10 2009 р.н., та її неповнолітні подруги ОСОБА_8 2009 р.н., ОСОБА_11 2009 р.н., ОСОБА_12 2008 р.н., ОСОБА_13 2008 р.н. та ОСОБА_14 2009 р.н. В цей час ОСОБА_4 достовірно знаючи та розуміючи характер своїх незаконних дій, та те, що вказані особи є неповнолітні, почав розпивати з ними алкогольні напої, під час вживання яких у нього виник злочинний умисел, спрямований на вчинення відносно неповнолітньої ОСОБА_8 2009 року народження, розпусних дій сексуального характеру, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, що призводять до порушення нормального фізичного, психологічного та соціального розвитку останньої, а також здатних викликати фізичне, моральне та інтелектуальне розбещення неповнолітньої. Реалізуючи свій злочинний умисел ОСОБА_4 , знаходячись за місцем свого проживання АДРЕСА_1 з неповнолітньою ОСОБА_15 2009 р.н., та з іншими неповнолітніми, керуючись єдиним кримінально-протиправним умислом, спрямованим на розбещення неповнолітньої, діючи умисно, усвідомлюючи значення і суспільно-небезпечний характер своїх дій, направлених на порушення нормального фізичного, психічного та соціального розвитку неповнолітньої ОСОБА_8 , достовірно знаючи та розуміючи, що остання є неповнолітньою, вчинив інтелектуальне розбещення, що полягало проведенні цинічної розмови з нею на тему сексуального характеру, що призводить до порушення нормального фізичного, психологічного та соціального розвитку останньої, а також здатне викликати фізичне та моральне розбещення неповнолітньої ОСОБА_8 . Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямованих на задоволення власної статевої пристрасті, залишаючись наодинці разом із неповнолітньої ОСОБА_8 в ванній кімнаті житлового будинку вказаного домоволодіння, скориставшись фізичною перевагою в силі по відношенню до неповнолітньої ОСОБА_8 , користуючись відсутністю сторонніх осіб, діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи та бажаючи настання суспільно-небезпечних наслідків, проте нехтуючи цим, усвідомлюючи, що за його діями ніхто не спостерігає, достовірно знаючи, про те, що ОСОБА_8 являється неповнолітньою особою, діючи цілеспрямовано та рішуче, ОСОБА_4 , підіймав одяг неповнолітньої ОСОБА_8 , тим самим оголив груди неповнолітньої потерпілої, після чого ОСОБА_4 , цілував груди, губи та щоки неповнолітньої ОСОБА_8 , тим самим задовольняючи свої сексуальні потреби, порушив статеву недоторканість неповнолітньої ОСОБА_8 , її нормальний психічний та соціальний розвиток.

Таким чином, з урахуванням викладеного, органом досудового розслідування дії ОСОБА_4 , кваліфіковані за ч. 1 ст. 156 КК України, а саме вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку. Останньому 31.03.2025 року вручено повідомлення про підозру за вказаною статтею.

Згідно ч. 1 ст. 156 КК України передбачено, що вчинення розпусних дій щодо особи, яка не досягла шістнадцятирічного віку, караються обмеженням волі на строк до п`яти років або позбавленням волі на той самий строк.

Як регламентовано п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як: до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу в даному кримінальному провадженні, слідчий суддя виходить з наступного.

Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Відповідно до ч. 2 ст. 177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно вимог ст. 178 КПК України встановлено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Виходячи з наданих слідчому судді документів, долучених до матеріалів клопотання, зокрема витяг з ЄРДР № 0000104; протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення; протоколом допиту законного представника неповнолітнього потерпілого ОСОБА_7 ; протоколом допиту неповнолітнього потерпілого ОСОБА_8 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_16 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_17 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_18 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_19 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_20 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_21 ; протоколом допиту неповнолітнього свідка ОСОБА_22 ; протоколом допиту свідка ОСОБА_23 ; протоколом огляду речі; протоколом перегляду відеозапису, відомостями щодо перебування 02.01.2025 року за місцем проживання, протоколом слідчого експерименту, приходжу до переконання, що, є достатні підстави вважати, що на даній стадії досудового розслідування ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 156 КК України. Таке переконання суду ґрунтується на досліджених доказах долучених до клопотання, які узгоджуються між собою та не викликають сумніву у їх недостовірності.

Також, суд враховує вимоги п.п. З і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, зокрема, справу «Харченко проти України» від 10 лютого 2011 року, справу «Комарова проти України» від 16 травня 2013 року, «Калашников проти Росії» від 15 липня 2002 року, в яких Європейським судом з прав людини викладено принципи, що їх дотримується Суд у вирішенні питань щодо застосування тримання під вартою, а саме:- тримання під вартою до вирішення питання про винність особи не має бути «загальним правилом», і слід виходити з презумпції залишення обвинуваченого на свободі;-у кожному випадку, коли вирішується питання щодо тримання під вартою або звільнення, діє презумпція на користь звільнення;

Відповідно до п. 3 ст. 5 Європейської конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, кожна заарештована або затримана особа має право на судовий розгляд справи упродовж розумного строку чи звільнення від судового розгляду. Таке звільнення має бути обґрунтоване гарантіями явки до суду. При цьому, відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків). Сама лише тяжкість вчиненого злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.

У відповідності до ст. 29 Конституції України та ст.ст.176,177,178 КПК України, право на свободу і особисту недоторканість є одним із найбільш значущих прав людини. Слід враховувати те, що обираючи запобіжний захід - тримання під вартою, обмежуються конституційні права і свободи особи, ще до визнання її винуватою у вчиненні злочину, а запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і найбільш суворим запобіжним заходом, застосовується лише тоді, коли є всі підстави вважати, що інші менш суворі запобіжні заходи можуть не забезпечити виконання підозрюваним процесуальних обов`язків і належної поведінки останнього.

Застосування запобіжного заходу з іншою метою не допускається.

В ході судового розгляду справи судом вважаються доведеними обставини, які можуть підставо свідчити про наявність ризиків на які посилається прокурор, а саме п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема можливість переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду та ризик впливу на свідків. З метою запобіганням вказаним ризикам доцільно застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема і з тих причин, що в ході судового розгляду справи такі обставини які, передбачені п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України прокурором не доведені, що з урахуванням особи підозрюваного та кваліфікації його дій виключає можливість застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також в ході судового розгляду встановлено наявність родини, постійного місця реєстрації та проживання, що свідчить про міцні соціальні зв`язки, позитивна характеристика за місцем проходження служби.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Як передбачено ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Оскільки стороною обвинувачення не доведено та у судовому засіданні не встановлено даних, які би свідчили, про існування обставин передбачених п. 3 ч. 2 ст. 183 КПК України, та те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе виключно в умовах тримання його під вартою, тому клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задоволенню не підлягає, водночас вважаю, що наявні підстави для застосування більш м`якого запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту, що є достатнім для запобігання ризикам, передбаченим п.п. 1, 3 ч. 1 ст.177 КПК України, а також необхідним і доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного та виконання покладених на нього процесуальних обов`язків.

Підозрюваний зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що підтверджено матеріалами справи.

На підставі наведеного, керуючисьст.ст.131, 132, 177, 178, 181, 193, 194, 196, 202, 309 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання старшого слідчого відділення відділу поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській області капітана поліції ОСОБА_6 , погоджене з прокурором Дніпровської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_3 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під варто відносно підозрюваного ОСОБА_4 відмовити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною останньому цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду терміном на 2 місяці.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки згідно ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, прокурора, слідчого судді чи суду за кожним викликом надісланим поштою, або в телефонному режимі;

- не відлучатися із населеного пункту АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з потерпілою особою, її законними представниками та свідками;

- носити електронний засіб контролю;

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту два місяці, тобто до 01 червня 2024 року.

По закінченню цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваного для вчинення дій, передбачених ч. 4 ст. 181 КПК України.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

З метою перевірки та контролю за поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 , покласти на дільничних працівників відділу поліції № 1 Дніпровського районного управління поліції № 2 Головного управління національної поліції в Дніпропетровській, обов`язки щодо проведення перевірок за місцем мешкання останнього.

Роз`яснити підозрюваному, що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України, працівники поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань. Роз`яснити, що в разі невиконання вимог ухвали до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід.

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали складено 04.04.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1

04.04.2025