Справа № 738/2621/24
№ провадження 1-в/738/251/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

10 грудня 2024 року Менський районний суд Чернігівської області

у складі:

головуючого судді: ОСОБА_1

з участю

секретаря: ОСОБА_2

прокурора: ОСОБА_3 ,

засудженого: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засiданнi в м. Мена клопотання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про приведення вироку суду стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ, -

В С Т А Н О В И В:

1. Суть питання, що вирішується ухвалою.

До Менського районного суду Чернігівської області надійшло клопотання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про приведення вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 17.05.2021 та вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 06.06.2022, якими ОСОБА_4 засуджено за ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, відповідно, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ.

2. Виклад позиції учасників судового розгляду.

Засуджений ОСОБА_4 в судовому засіданні клопотання установи підтримав, просив задовольнити.

Захисник засудженого ОСОБА_4 адвокат ОСОБА_5 в судовому засіданні клопотання установи підтримала.

Прокурор в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення клопотання.

Представник установи в судове засідання не з`явився, до суду подали заяву в якій просять справу розглянути без їх участі.

3. Встановлені судом обставини.

Вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, за ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна, на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки. Вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці.

Вирок набрав законної сили 07 липня 2022 року.

Як вбачається з вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 20 березня 2021 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 складає 1 740 грн.

З вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2022 року слідує, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 16 жовтня 2021 року, 27 листопада 2021 року та 16 грудня 2021 року, вартість викраденого ОСОБА_4 складає, відповідно, 5 000 грн., 2840 грн., 5000 грн.

4. Мотиви, з яких суд виходить при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керується.

Відповідно до положень частини другої статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого у новій редакції викладено статтю 51 КУпАП «Дрібне викрадення чужого майна».

Положеннями частини першої статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною другою статті 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-ІХ) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених частиною першою статті 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений статтею 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з частиною 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1. ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Як вбачається з вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року, кримінальне правопорушення, передбачене ч. 3 ст. 185 КК України ОСОБА_4 вчинив 20 березня 2021 року, вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 складає 1 740 грн, а кримінальні правопорушення, передбачені ч. 2 ст. 185 КК України згідно вироку Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2022 року ОСОБА_4 вчинив 16 жовтня 2021 року, 27 листопада 2021 року та 16 грудня 2021 року, вартість викраденого складає, відповідно, 5 000 грн., 2 840 грн., 5 000 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 270,00 грн, а відповідно 50 відсотків від його розміру (соціальна пільга) становило 1 135,00 грн.

З огляду на указані норми, на момент вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 185 КК України, розмір вартості викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст. 185 КК України становив 2 270,00 (1 135,00 х 2 = 2 270,00).

Отже, ОСОБА_4 20 березня 2021 року вчинено крадіжку на суму, що становить менше 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на час її вчинення (менше 2 270,00 грн).

Відповідно до ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України передбачено, що Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно з п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Враховуючи те, що вартість майна, яке викрав ОСОБА_4 20 березня 2021 року становила 1 740 грн. 00 коп., тобто була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2 270,00 грн., суд приходить до висновку про необхідність звільнення засудженого від призначеного покарання за вчинене кримінальне правопорушення передбачене частиною третьою статті 185 КК України за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року, у зв`язку з усуненням караності діяння. Вважати ОСОБА_4 засудженим вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 289 КК України до 5 років позбавлення волі без конфіскації майна. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнено від відбування покарання з іспитовим строком 2 роки.

Водночас, вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2022 року ОСОБА_4 засудженого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до призначеного покарання частково приєднано невідбуте покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 4 місяці. При цьому вартість викраденого ним майна по епізодах становить 5 000 грн., 2 840 грн., 5 000 грн., тобто є достатньою і більшою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-ІХ та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 2 270,00 грн.

Враховуючи, що зазначене вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2022 року діяння є кримінально-караними, а тому вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2022 року за частиною другою статті 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирського районного суду від 17 травня 2021 року у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

На пiдставi викладеного, керуючись п.13 ч.1 ст. 537, ч. 2 ст. 539 КПК України, ч.1 ст. 5, ч.4 ст. 74 КК України, суд

У Х В А Л И В:

Клопотання Державної установи «Менська виправна колонія (№91)» про приведення вироків суду стосовно ОСОБА_4 у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-ІХ задовольнити.

Вирок Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року привести у відповідність до Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18 липня 2024 року.

На підставі частини другої статті 74 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння, звільнити засудженого ОСОБА_4 від призначеного покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 17 травня 2021 року за частиною третьою статті 185 КК України.

Вважати ОСОБА_4 таким, що засуджений вироком Брусилівського районного суду Житомирської області від 06 червня 2022 року за частиною другою статті 185 КК України до 2 років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК України до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком Брусилівського районного суду Житомирського районного суду від 17 травня 2021 року у виді 3 років 4 місяців позбавлення волі та остаточно призначити покарання у виді 5 років 4 місяців позбавлення волі.

На ухвалу прокурором, захисником може бути подано апеляційну скаргу до Чернігівського апеляційного суду протягом семи днів з моменту її проголошення, а засудженим, який знаходиться під вартою в семиденний строк з часу отримання її копії.

Головуючий: ОСОБА_1