УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

14.01.2025 Володимир - Волинський міський суд Волинської області під головуванням судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , у відкритому судовому засіданні в залі суду м.Володимирі за засобом відеофікації розглянувши у кримінальному провадженні №0000367 від 11.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, клопотання про закриття кримінального провадження,

В С Т А Н О В И В:

Органом досудового розслідування ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за таких обставин.

Так, ОСОБА_4 в період часу з 17 год 07.03.2024 по 10 год 08.03.2024, перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022, який затверджено законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 строком на 30 діб та продовжено Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024, який затверджено Законом України 06.02.2024 р. № 3564-IX "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.02.2024 строком на 90 діб, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung», моделі «Galaxy S20», який знаходився на столі в кухні вказаного будинку, чим спричинив ОСОБА_6 майнову шкоду на суму 6496,67 грн.

Крім цього, він же, 30.03.2024 близько 13 год, перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_2 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 строком на 30 діб та продовжено Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024, який затверджено Законом України 06.02.2024 р. №3564-IX "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.02.2024 строком на 90 діб, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон марки «Huawei», моделі «Y5», який знаходився на холодильнику в коридорі вказаного будинку, чим спричинив ОСОБА_7 майнову шкоду на суму 1172 грн.

Крім цього, він же, 11.04.2024 близько 06 год, перебуваючи у житловому будинку за адресою: АДРЕСА_3 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022, який затверджено Законом України від 24.02.2022 № 2102-IX "Про затвердження Указу Президента "Про введення воєнного стану в Україні" від 24.02.2022 строком на 30 діб та продовжено Указом Президента України №49/2024 від 05.02.2024, який затверджено Законом України 06.02.2024 р. №3564-IX "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні" від 14.02.2024 строком на 90 діб, шляхом вільного доступу, повторно, таємно викрав мобільний телефон чорного кольору марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 9», який знаходився на столі біля ліжка у вищевказаному будинку, вартістю 2692,33 грн та сумку з ременем через плече, кольору хакі, яка знаходилась на верхній полиці шафи у вищевказаному будинку, вартістю 50 грн., чим спричинив ОСОБА_8 майнову шкоду на загальну суму 2742,33 грн.

Такі дії ОСОБА_4 стороною обвинувачення кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні захисник ОСОБА_5 заявив клопотання про закриття кримінального провадження за фактом вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за епізодами крадіжок, де сума викраденого майна менше 3028грн., зокрема подія 30.03.2024 1172грн, подія 11.04.2024 2742,33грн, на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, посилаючись на те, що 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX, яким крадіжки на суму, що не перевищують 3028,00 грн, віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Обвинувачений ОСОБА_4 в судовому засіданні підтримав клопотання захисника та просив задовольнити.

Прокурор ОСОБА_3 , вважала, що наявні законні підстави для задоволення клопотання та надав свою згоду на закриття кримінального провадження на підставі п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України.

При цьому обвинуваченому судом було роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачений має право на продовження судового розгляду в загальному порядку.

Суд, вислухавши думку сторін, вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, дійшов таких висновків.

Так, на час вчинення інкримінованих обвинуваченому ОСОБА_4 діянь, положення ч.1 ст. 51 КУпАП діяли в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009, згідно з якими було встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Викрадення чужого майна вважалося дрібним, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян (ч. 3 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009).

Згідно з п. 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Відповідно до підпункту 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

З 01.01.2024 набрав чинності Закон України «Про Державний бюджет України на 2024 рік», яким встановлено прожитковий мінімум для працездатних осіб на 01.01.2024 в сумі 3028,00 грн. Отже, податкова соціальна пільга у 2024 році складала 1514 грн. (3028 грн. х 50%).

Положеннями ст.185 КК України встановлено кримінальну відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжку).

У нормах Кримінального кодексу України не встановлено розміру вартості майна, що є предметом крадіжки.

Таким чином, відповідно до ч. 3 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 1449-VI від 04.06.2009 у 2024 році на час, до якого відносяться інкриміновані ОСОБА_4 діяння, крадіжка чужого майна вважалася дрібною, якщо вартість такого майна на момент здійснення правопорушення не перевищувала 0,2 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, тобто 302,80 грн.

З 09.08.2024 набув чинності Закон України "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів" № 3886-IX від 18.07.2024.

Цим Законом статтю 51 КУпАП викладено в новій редакції.

Згідно з ч. 1 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння (ч.2 ст. 4 КК України).

Зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч.6 ст. 3 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Отже, має місце декриміналізація, а саме діяння, яке полягає у крадіжці майна вартістю до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що у 2024 році становить 3028,00 грн (1514 х 2), а відтак суд доходить висновку, що втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність вчинених ОСОБА_4 діянь 30.03.2024 та 11.04.2024, оскільки вартість майна, у здійсненні крадіжок яких він обвинувачується в даних випадках, згідно обвинувального акта становить 1172грн. та 2742,33грн, що не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (3028,00 грн).

Оскільки згідно обвинувального акта сума викраденого ОСОБА_4 майна становить 1172грн. та 2742,33грн, то вказані дії ОСОБА_4 в цій частині необхідно кваліфікувати за відповідними частинами Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно з пунктом 4-1 частини першої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Відповідно до пункту 1-2 частини другої статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається судом з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, якщо підозрюваний, обвинувачений заперечує проти закриття за цією підставою.

Частиною сьомою статті 284 КПК України передбачено, що ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу.

Суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 479-2 КПК України).

Згідно з ч. 3 ст. 479-2 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує. За відсутності згоди обвинуваченого та в разі, якщо судом встановлено вчинення ним діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд постановляє ухвалу про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 1-2 частини другої статті 284 цього Кодексу. Якщо судом не встановлено, що обвинуваченим вчинено діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, суд ухвалює виправдувальний вирок.

Як було зазначено вище кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Згідно ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Так ч.1 ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , який надав згоду на закриття кримінального провадження щодо нього в частині кримінальних правопорушень, внесених до ЄРДР 11.04.2024 та 03.05.2024, суд вважає, що кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 за ч.4 ст.185 КК України в цій частині слід закрити на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Керуючись ст.ст. 2-5 КК України, ст.ст. 284, 369-372,376,479-2 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України за епізодами таємного викрадення чужого майна, зокрема 30.03.2024 мобільного телефону марки «Huawei», моделі «Y5» у ОСОБА_7 на суму 1172 грн., та 11.04.2024 мобільного телефону чорного кольору марки «Хіаоmі», моделі «Redmi 9», вартістю 2692,33 грн та сумку з ременем через плече, кольору хакі, вартістю 50 грн., у ОСОБА_8 на загальну суму 2742,33 грн., закрити з підстав, передбачених п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України, у зв`язку з втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Волинського апеляційного суду протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_9