Провадження №1-кп/751/77/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 січня 2025 року місто Чернігів

Новозаводський районний суд міста Чернігова

у складі: головуючого-судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

його захисника - адвоката ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за

№ 0001339 від 26 листопада 2024 року, по обвинуваченню:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Чернігова, українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, неодруженого, офіційно не працевлаштованого, зареєстрованого та проживаючого за адресою:

АДРЕСА_1 , раніше не судимого, у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України,

ВСТАНОВИВ:

24 листопада 2024 року приблизно о 00 годин 15 хвилин ОСОБА_5 , діючи умисно, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 654/2022, який неодноразово продовжувався і діє на теперішній час, в приміщенні квартири за адресою:

АДРЕСА_2 , шляхом вільного доступу зі столу на кухні таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A05 LTE SM-A055», вартістю 4 370 гривень 07 копійок, який належить ОСОБА_7 , чим заподіяв матеріальну шкоду потерпілому на вказану суму.

Крім того, 26 листопада 2024 року приблизно о 20 годині 30 хвилин ОСОБА_5 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, знаходячись у першому під`їзді будинку № 48 по просп. Левка Лук`яненка у м. Чернігові, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки у вигляді заподіяння шкоди здоров`ю і бажаючи їх настання, з мотивів неприязних відносин підійшов до

ОСОБА_8 і умисно завдав останньому не менше двох ударів ножем в область лівої кисті та один удар ножем в область лівого стегна, чим заподіяв тілесні ушкодження у вигляді двох різаних ран на тильній поверхні лівої кисті, колото-різаної рани на задній поверхні в середній третині лівого стегна, які утворилися від дії гострого (гострих) предмета (предметів) з ріжучими та колото-ріжучими властивостями, які згідно з висновком судово-медичної експертизи від 29 листопада 2024 року № 780 відносяться до легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я, а також тілесні ушкодження у вигляді садна в проекції лівого променево-зап`ясткового суглоба, синця в проекції 2-го п`ястково-фалангового суглоба правої кисті, синця в ділянці підвищення 1-го пальця правої кисті з поширенням на передню поверхню передпліччя, які утворились від дії тупого твердого предмета за механізмами удару та тертя і відносяться до легких тілесних ушкоджень, що не спричинили короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності.

Крім того, 27 листопада 2024 року приблизно о 00 годин 14 хвилин ОСОБА_5 у стані алкогольного сп`яніння в приміщенні АЗС «ОККО» за адресою: м. Чернігів, вул. Ріпкинська, 3-Б, діючи повторно, в умовах воєнного стану, введеного на всій території України Указом Президента України «Про введення воєнного стану» від 24 лютого 2022 року № 654/2022, який неодноразово продовжувався і діє на теперішній час, відкрито викрав з торгової вітрини пляшку віскі «Johnnie Walker Red label», об`ємом 0,7 літра, вартістю 499 гривень, чим заподіяв матеріальну шкоду ТОВ «ОККО-Драйв» на вказану суму.

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представник потерпілого ТОВ «ОККО-Драйв» - ОСОБА_9 , будучи належним чином повідомленими про дату, час і місце розгляду кримінального провадження, у судове засідання не з`явилися, подали до суду заяви про проведення судового провадження за їх відсутності, цивільний позов подавати наміру не мають, а тому, заслухавши позиції сторін кримінального провадження, суд прийняв рішення про проведення судового розгляду за відсутності потерпілих

ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представника потерпілого ТОВ «ОККО-Драйв», враховуючи відсутність цивільного позову та те, що матеріальну шкоду, заподіяну кримінальними правопорушеннями, відшкодовано в повному обсязі. У матеріалах кримінального провадження також міститься розписка представника ТОВ «ОККО-Драйв» ОСОБА_9 від 13 грудня 2024 року про відшкодування заподіяної шкоди в повному обсязі та відсутність претензій до ОСОБА_5 .

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 свою вину у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185,

ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України, визнав повністю та беззаперечно підтвердив обставини кримінального провадження, зокрема надав показання про те, що 24 листопада 2024 року він перебував у гостях у свого однокласника ОСОБА_7 за адресою: АДРЕСА_2 , приблизно о 00 годин 15 хвилин, коли потерпілий проводжав його до дверей і відволікся, він зі столу на кухні таємно викрав мобільний телефон марки «Samsung Galaxy A05 LTE SM-A055». Вказав на те, що в приміщенні квартири ще також знаходився спільний знайомий Родіон, вони відпочивали і вживали разом алкоголь. Родіон пішов раніше і в приміщенні квартири перебували лише ОСОБА_7 та він. Зазначив, що при викраденні мобільного телефону ОСОБА_7 відволікся і не бачив його дій. Обвинувачений погодився з вартістю викраденого мобільного телефону, яка зазначена в обвинувальному акті, а саме 4 370 гривень 07 копійок.

Крім того, надав показання про те, що 26 листопада 2024 року приблизно о 20 годині 30 хвилин він перебував в гостях у знайомих в будинку АДРЕСА_3 , де вживав алкоголь і перебував у стані алкогольного сп`яніння. Коли повертався додому, на першому поверсі під`їзду ОСОБА_8 почав виражатися на його адресу та його сім`ї нецензурною лайкою, на що він зробив зауваження, однак ОСОБА_8 продовжив висловлюватися нецензурною лійкою. Після чого, він взяв до рук розкладний ніж, який був при ньому, та завдав удар у стегно ОСОБА_8 , при цьому можливо зачепив руку, а також можливо ще хапав потерпілого за руки. Звернув увагу суду на те, що він перебував у стані алкогольного сп`яніння і чітко не пам`ятає всіх подій. У процесі подальшого допиту обвинувачений ОСОБА_5 підтвердив, що вказане кримінальне правопорушення щодо ОСОБА_8 було вчинено саме за обставин, які правильно наведені в обвинувальному акті, зокрема, він умисно завдав ОСОБА_8 ножем не менше двох ударів ножем в область лівої кисті та один удар ножем в область лівого стегна, а також погодився з наслідками таких дій. Вказав, що після подій ніж вилучили працівники поліції, а його забрали до відділку поліції.

Обвинувачений ОСОБА_5 також надав показання про те, що 27 листопада 2024 року приблизно о 00 годин 14 хвилин, коли його відпустили з відділку поліції, він прямував додому. Зайшов у приміщення магазину на АЗС «ОККО» за адресою: м. Чернігів, вул. Ріпкинська, 3-Б. В той час у приміщенні магазину перебувала тільки продавець, інших людей не було. Він з відкритої торгової полиці взяв пляшку віскі «Johnnie Walker Red label», об`ємом 0,7 літра. При цьому вказав, що його дії бачила продавець і він це усвідомлював. У подальшому з пляшкою він вийшов на вулицю, де випив її. Після чого, приїхали працівники поліції, яким він добровільно здався. Обвинувачений погодився з вартістю викраденої пляшки віскі, яка зазначена в обвинувальному акті, а саме 499 гривень.

Обвинувачений ОСОБА_5 вказав на те, що шкоду, заподіяну всіма кримінальними правопорушеннями, які він вчинив, потерпілим було відшкодовано.

Визнавши свою вину, ОСОБА_5 указав на те, що розкаюється у вчиненому і в майбутньому стане на шлях виправлення, більше не буде вчиняти протиправних дій та докладе зусиль для пошуку роботи, а також добровільно пройде курс лікування від алкогольної залежності.

Враховуючи те, що обвинувачений та інші учасники процесу не оспорюють обставини кримінального провадження і судом встановлено, що обвинувачений правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності позиції останнього, за згодою всіх учасників процесу, суд провів судовий розгляд справи щодо всіх її обставин із застосуванням правил ч. 3 ст. 349 КПК України, обмежившись допитом обвинуваченого, дослідженням процесуальних документів щодо руху кримінального провадження, доказів на підтвердження процесуальних витрат і речових доказів, а також матеріалів, що характеризують особу обвинуваченого, визнавши недоцільним дослідження інших доказів у кримінальному провадженні. Судом роз`яснено учасникам судового провадження, що у цьому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

При цьому розгляд кримінального провадження проводився щодо обвинуваченого ОСОБА_5 в межах пред`явленого йому обвинувачення. За встановлених обставинах, оцінюючи зібрані докази, суд вважає повністю доведеною винуватість ОСОБА_5 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчиненому в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 185 КК України.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились в умисному заподіянні легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, суд кваліфікує за ч. 2 ст. 125 КК України.

Умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану, суд кваліфікує за ч. 4 ст. 186 КК України.

Відповідно до вимог статей 50, 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Суд, призначаючи покарання, зобов`язаний враховувати ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, дані про особу винного та обставини справи, що пом`якшують і обтяжують покарання. При цьому покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, та не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Європейський Суд з прав людини також неодноразово зазначав у своїх рішеннях про те, що досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним. Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий надмірний тягар для особи».

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому ОСОБА_5 , суд враховує тяжкість вчинених кримінальних правопорушень, які відповідно до ст. 12 КК України є кримінальним проступком (ч. 2 ст. 125 КК України) та тяжкими злочинами (ч. 4 ст. 185,

ч. 4 ст. 186), конкретні обставини їх вчинення, дані про особу

ОСОБА_5 , який раніше не судимий, притягувався до адміністративної відповідальності, неодружений, офіційно не працевлаштований, відповідно до характеристики поліцейського офіцеру громади схильний до вживання алкогольних та наркотичних речовин, на обліку у лікаря психіатра не перебуває, відповідно до виписки амбулаторного хворого від 27 листопада 2024 року № 779 лікарем наркологом ОСОБА_5 встановлено діагноз - психічні та поведінкові розлади внаслідок вживання алкоголю (гостра інтоксикація).

Встановлення пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин має значення для правильного призначення покарання, тому суду необхідно всебічно досліджувати матеріали провадження щодо наявності таких обставин і у вироку наводити мотиви прийнятого рішення.

Відповідно до ст. 66 КК України обставинами, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також добровільне відшкодування завданих збитків.

Так, щире каяття засвідчує критичну оцінку винним вчиненого ним злочину, співчуття до потерпілих, прагнення зменшити негативні наслідки його протиправної поведінки. Розкаяння передбачає, окрім визнання особою факту вчинення злочинних дій, ще й дійсне, відверте, а не уявне визнання своєї провини у вчиненому певному злочині, щирий жаль з приводу цього та осуд своєї поведінки, що насамперед повинно виражатися в визнанні негативних наслідків злочину для потерпілої особи, намаганні особи відшкодувати завдані злочином збитки, бажанні виправити наслідки вчиненого. Факт щирого каяття особи у вчиненні злочину повинен знайти своє відображення в матеріалах кримінального провадження.

У судовому засіданні ОСОБА_5 повністю визнав свою провину і розкаявся і вчиненому, надавши критичну оцінку своїй поведінці, а також вказав на вжитті заходи щодо відшкодування завданих збитків, що в свою чергу свідчить про бажання виправити наслідки вчиненого.

Під активним сприянням розкриттю злочину необхідно вважати надання добровільної допомоги органам досудового розслідування будь-яким чином, зокрема таким, як повідомлення правоохоронним органам невідомих їм обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття співучасників, надання допомоги в їх затриманні, добровільна видача знарядь та засобів вчинення злочину, майна здобутого злочинним шляхом або ж допомога у розшуку цього майна.

Обвинувачений ОСОБА_5 у судовому засіданні вказав про те, що після затримання він детально розповів про вчинені ним кримінальні правопорушення. Сторона обвинувачення підтвердила, що ОСОБА_5 під час досудового розслідування в ході проведення слідчого експерименту детально розповів про вчинені ним кримінальні правопорушення.

Про добровільне відшкодування заподіяної шкоди свідчать наявні в матеріалах кримінального провадження заяви потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та представника потерпілого ТОВ «ОККО-Драйв» - ОСОБА_9 .

Відповідно до ст. 67 КК України обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_5 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення особою, яка перебуває в стані алкогольного сп`яніння.

Про вживання алкоголю перед вчиненням кримінальних правопорушень ОСОБА_5 підтвердив сам у судовому засіданні. Згідно з випискою амбулаторного хворого від 27 листопада 2024 року № 779 під час огляду

27 листопада 2024 року о 02 годині 55 хвилин у ОСОБА_5 виявлено стан алкогольного сп`яніння, вміст алкоголю в крові дорівнює 2,15 ‰ проміле.

За таких обставин, дотримуючись принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, врахувавши ступінь тяжкості кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 125 КК України, особу обвинуваченого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання, суд вбачає підстави для призначення покарання в межах санкції зазначених норм закону, а саме: - за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років; - за ч. 2 ст. 125 КК України, з огляду на застосування ножа при заподіянні тілесних ушкоджень, що в даному конкретному випадку свідчить про підвищену суспільну небезпечність діяння, а відтак неможливість призначення за цією нормою менш суворого виду покарання, у виді обмеження волі на строк 1 рік.

Частиною першою ст. 69 КК України передбачено, що за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене

статтями 403, 405, 407, 408, 429, 437-439, 442, 442-1 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, за катування, вчинене представником держави, у тому числі іноземної, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення. У цьому випадку суд не має права призначити покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої для такого виду покарання в Загальній частині цього Кодексу. За вчинення кримінального правопорушення, за яке передбачене основне покарання у виді штрафу в розмірі понад три тисячі неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, суд з підстав, передбачених цією частиною, може призначити основне покарання у виді штрафу, розмір якого не більше ніж на чверть нижчий від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу.

Враховуючи наявність кількох обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_5 , а також конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, зокрема відсутність застосування насильства з боку ОСОБА_5 при викраденні пляшки віскі, вартість якої складає 499 гривень, тобто є незначною, яка відшкодована, а також особу обвинуваченого, суд вважає, що зазначені обставини істотно знижують ступінь тяжкості кримінального правопорушення, тобто характеризують саме вчинений тяжкий злочин, а не тільки особу винного, а тому вбачає підстави для застосування положень ст. 69 КК України і призначення ОСОБА_5 покарання нижче від найнижчої межі, передбаченої санкцією ч. 4 ст. 186 КК України, у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

Суд вважає, що на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень остаточне покарання ОСОБА_5 слід призначити шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

Підставами для судового розсуду при призначенні покарання виступають: кримінально-правові, відносно-визначені (де встановлюються межі покарання) та альтернативні (де передбачено декілька видів покарань) санкції; принципи права; уповноважуючі норми, в яких використовуються щодо повноважень суду формулювання «може», «вправі»; юридичні терміни та поняття, які є багатозначними або не мають нормативного закріплення, зокрема «особа винного», «щире каяття» тощо; оціночні поняття, зміст яких визначається не законом або нормативним актом, а правосвідомістю суб`єкта правозастосування, наприклад, при врахуванні пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин (статті 66, 67 КК України), визначенні «інших обставин справи», можливості виправлення засудженого без відбування покарання, що має значення для застосування ст. 75 КК України тощо; індивідуалізація покарання - конкретизація виду і розміру міри державного примусу, який суд призначає особі, що вчинила кримінальне правопорушення, залежно від особливостей цього кримінального правопорушення і його суб`єкта.

Дискреційні повноваження суду визнаються і Європейським судом з прав людини, який у своїх рішеннях зазначає лише про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права. Це забезпечується, зокрема, відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Частиною першої ст. 75 КК України передбачено, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

При вирішенні питання про звільнення особи від відбування покарання з випробуванням суду потрібно належним чином дослідити і оцінити всі обставини, які мають значення для справи. Суд має обґрунтувати можливість виправлення засудженого без ізоляції від суспільства.

Таким чином, враховуючи всі зазначені вище обставини кримінального провадження в сукупності з тим, що ОСОБА_5 визнав повністю свою вину та розкаявся у вчиненому, під час досудового розслідування детально повідомляв органу досудового розслідування про обставини вчинених кримінальних правопорушень, а також те, що заподіяні збитки повністю відшкодовано, враховуючи відомості про особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, його молодий вік, суд вважає за можливе звільнити останнього від відбування покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, оскільки вважає, що виправлення та попередження вчинення обвинуваченим нових кримінальних правопорушень можливо без реального відбування покарання, але в умовах здійснення контролю за його поведінкою протягом іспитового строку з покладенням на нього обов`язків, передбачених пунктами 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України.

Застосування судом інституту звільнення від відбування покарання з випробуванням у даному конкретному випадку, на переконання суду, перебуває у справедливому співвідношенні з тяжкістю та обставинами вчинених кримінальних правопорушень і даними про особу винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 377 КПК України обвинуваченого ОСОБА_5 слід звільнити з-під варти в залі судового засідання.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 листопада 2024 року, скасувати.

Зарахування строку попереднього ув`язнення обвинуваченого ОСОБА_5 до моменту його звільнення з-під варти в залі суду слід вирішити відповідно до положень ч. 5 ст. 72 КК України.

Водночас, враховуючи положення статей 176, 177 КПК України, з метою забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого, суд вважає необхідним до набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою суду, з покладенням обов`язку, передбаченого ч. 5 ст. 194 КПК України.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судових товарознавчих експертиз та судової трасологічної експертизи підлягають стягненню з обвинуваченого на користь держави.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлявся.

Долю речових доказів слід вирішити відповідно до вимог ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 50, 65-67, 69, 75, 125, 185, 186 КК України, статтями 2, 94, 100, 302, 368-371, 373-374, 376, 381-382, 394-395 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених

ч. 4 ст. 185, ч. 2 ст. 125, ч. 4 ст. 186 КК України, та призначити йому покарання:

-за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 років;

-за ч. 2 ст. 125 КК України у виді обмеження волі на строк 1 рік;

-за ч. 4 ст. 186 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 роки 6 місяців.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_5 призначити остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_5 звільнити від відбування покарання з випробуванням зі встановленням іспитового строку тривалістю

3 роки.

На підставі пунктів 1, 2 ч. 1 та п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, застосований до ОСОБА_5 ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 28 листопада 2024 року, скасувати.

Обвинуваченого ОСОБА_5 звільнити з-під варти в залі суду.

До набрання вироком законної сили обрати запобіжний захід обвинуваченому ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вигляді особистого зобов`язання, зобов`язавши останнього прибувати за кожною вимогою суду.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 процесуальний обов`язок, визначений ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме не відлучатися за межі Чернігова без дозволу суду.

На підставі ч. 5 ст. 72 КК України в строк покарання ОСОБА_5 зарахувати попереднє ув`язнення з 27 листопада 2024 року по 13 січня

2025 року.

Стягнути з ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати у кримінальному провадженні за проведення судової товарознавчої експертизи від 27 листопада 2024 року № 1418/24-24 у сумі 757 гривень 28 копійок, судової товарознавчої експертизи від 04 грудня 2024 року № 1447/24-24 у сумі 1 514 гривень 56 копійок та судової трасологічної експертизи від

12 грудня 2024 року № СЕ-19/125-24/16111-Д в сумі 1 989 гривень

75 копійок, а всього в сумі 4 261 гривня 59 копійок.

Речові докази у кримінальному провадженні, а саме:

-предмет, схожий на ніж, з написом «Skif», з нашаруванням речовини бурого кольору знищити;

-куртку зі слідами речовини бурого кольору повернути потерпілому ОСОБА_8 ;

-мобільний телефон марки «Redmi» з навушниками марки «Baseus» та запальничку марки «Преміум» повернути ОСОБА_5 .

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржено до Чернігівського апеляційного суду через Новозаводський районний суд міста Чернігова протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_1