Справа № 308/2485/25
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

08.04.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді матеріали судового провадження 11-сс/4806/118/25 за апеляційною скаргою ОСОБА_6 на ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2025.

Цією ухвалою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на постанову дізнавача СД Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 21.01.2025 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному 26.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000524 та визнання дій незаконними.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 звернувся до слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області зі скаргою, у якій просив скасувати постанову дізнавача СД Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 21.01.2025 про відмову в задоволенні клопотання про перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000524, дії дізнавача визнати незаконними та зобов`язати його внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомості за фактом вчинення ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 189 КК України. Стверджує, що надав дізнавачу докази, які свідчать про незаконне заволодіння подружжям Фодор його майном (інструментом), яке вони утримують у своєму будинку АДРЕСА_1 , та про погрози з боку ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 щодо обмеження прав подальшого володіння ним власним майном, тобто привласнення ними його власних інструментів. Однак, дізнавачем не вчинено жодної процесуальної дії для встановлення вказаних фактів, з метою встановлення винуватості чи невинуватості осіб, на яких він вказав як на винних у вчиненні щодо нього злочину, не виконано жодної вказівки прокурора у даному кримінальному провадженні, а сама постанова дізнавача від 21.01.2025 належним чином не вмотивована.

Рішення слідчого судді обґрунтовано тим, що оскаржувана ОСОБА_6 постанова дізнавача, не відноситься до такого рішення, що визначене приписами ст. 303 КПК України, яке підлягає оскарженню під час досудового розслідування, тобто не входить до вичерпного переліку рішень та бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які підлягають оскарженню у відповідності до ст. 303 КПК України. При цьому, в ухвалі вказується на те, що кваліфікація кримінально караного діяння за відповідною статтею Кримінального кодексу України під час досудового розслідування, як і перекваліфікація

-2-

кримінального правопорушення, належить до повноважень саме слідчого, дізнавача, що свідчить про те, що слідчий суддя позбавлений змоги надавати вказівку дізнавачу щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, адже дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

В апеляційній скарзі ОСОБА_6 просить скасувати ухвалу слідчого судді від 17.02.2025 та постановити нову ухвалу. Вважає оскаржувану ухвалу слідчого судді незаконною та необґрунтованою, а викладені у ній висновки такими, що не відповідають фактичним обставинами. Зазначає, що бездіяльність дізнавача у даному кримінальному провадженні, яку він оскаржує, полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України. Посилаючись на наведені в скарзі доводи, вказує на те, що подана ним скарга на постанову дізнавача носить виключно характер захисту його прав від бездіяльності дізнавача та прийняття ним завідомо незаконних рішень всупереч вимогам КПК України. Дізнавачем порушено вимоги ст. 214 КПК України. Тому вважає, що висновки слідчого судді про відмову у відкритті провадження за поданою ним скаргою є незаконними і необґрунтованими, а посилання слідчого судді на рішення Європейського суду з прав людини від 08.01.2008 у справі «Скорик проти України» є абсурдним.

Судове провадження розглядається за відсутності ОСОБА_6 , неявка якого з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому враховується, що з матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 належним чином повідомлений про час та місце розгляду апеляційної скарги, клопотання про відкладення розгляду апеляційної скарги не подавав, відомостей про поважність причин неявки не надав.

Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора ОСОБА_5 , яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга задоволенню не підлягає з таких підстав.

Приймаючи рішення апеляційний суд бере до уваги положення таких нормативно-правових актів.

Згідно ст. 129 Конституції України, одним з основних принципів судочинства є забезпечення апеляційного оскарження рішення суду, крім випадків, установлених законом.

Статтею 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Пунктами 111 частини 1 статті 303 КПК України передбачено перелік рішень, дій чи бездіяльності органів досудового розслідування чи прокурора які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування. Вказаний перелік є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Частиною 2 статті 303 КПК України передбачено, що скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді, згідно із правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Виходячи з наведеного, межі втручання слідчого судді у діяльність слідчого, дізнавача чи прокурора обмежуються ч. 1 ст. 303 КПК України.

Бездіяльність, яка полягає у нездійсненні інших процесуальних дій (крім внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та повернення тимчасово вилученого майна), є третім, комплексним видом бездіяльності, оскарження якої допускається відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК.

-3-

Бездіяльність, яка підлягає оскарженню відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України, передбачає три обов`язкові ознаки: слідчий, дізнавач або прокурор наділені обов`язком вчинити певну процесуальну дію; така процесуальна дія має бути вчинена у визначений КПК України строк; відповідна процесуальна дія слідчим, дізнавачем чи прокурором у встановлений строк не вчинена. Таким чином, наведена норма дозволяє звернутися до суду зі скаргою не на будь-яку бездіяльність, а лише щодо обов`язків, строк виконання яких чітко регламентований кримінальним процесуальним законодавством.

Відповідно до частини 4 статті 304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження, якщо скарга подана на рішення, дію чи бездіяльність слідчого або прокурора, що не підлягає оскарженню.

З матеріалів судового провадження вбачається, що ОСОБА_6 подав слідчому судді скаргу на постанову дізнавача СД Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 21.01.2025 про відмову у задоволенні клопотання ОСОБА_6 про перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні № 0000524 від 26.05.2021.

Разом з тим, за змісту клопотання ОСОБА_6 вбачається, що таке стосується перекваліфікації кримінального правопорушення у кримінальному провадженні 0000524 від 26.05.2021 із ч. 1 ст. 185 на ч. 4 ст. 189 КК України.

Колегія суддів уважає, що відмовляючи у відкритті провадження за скаргою, яку подав ОСОБА_6 на бездіяльність органу досудового розслідування, слідчий суддя в ухвалі обґрунтовано послалася на приписи ч. 1 ст. 303 КПК України, в якій наведено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які підлягають оскарженню.

У контексті розгляду процесуальних рішень чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, апеляційний суд визнає, що на досудовому провадженні можуть бути оскаржені, зокрема, бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 КПК України, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування; рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження; рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи; рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим; рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій; рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 КПК України; рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування; повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримніального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом; відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

-4-

Враховуючи, що ОСОБА_6 оскаржується рішення дізнавача про відмову в задоволенні клопотання про перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, апеляційний суд вважає законними та обґрунтованими твердження слідчого судді про те, що постанова дізнавача від 21.01.2025 не відноситься до такого рішення, що визначене приписами ст. 303 КПК України, яке підлягає оскарженню під час досудового розслідування, тобто не входить до вичерпного переліку рішень та бездіяльності слідчого, дізнавача, прокурора, які підлягають оскарженню у відповідності до ст. 303 КПК України.

Тому, апеляційний суд вважає, що відповідно до ч. 4 ст. 304 КПК України, слідчий суддя обґрунтовано відмовила у відкритті провадження, оскільки скарга подана на рішення органу дізнання, яке не підлягає оскарженню.

На підставі наведеного вище, доводи апеляційної скарги про те, що бездіяльність дізнавача у даному кримінальному провадженні, яку він оскаржує, полягає у невнесенні до Єдиного реєстру досудових розслідувань відомостей про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 189 КК України, і що дізнавачем порушено вимоги ст. 214 КПК України, - апеляційний суд відхиляє як безпідставні й такі, що не знайшли свого підтвердження та спростовуються наведеним вище.

З цих підстав, як такі, що жодним чином не впливають на висновки слідчого судді про те, що ОСОБА_6 подав скаргу на рішення дізнавача, яке не підлягає оскарженню, а відтак і не являються підставами для скасування оскаржуваної ухвали, апеляційний суд визнає і доводи апеляційної скарги ОСОБА_6 про те, що подана ним скарга на постанову дізнавача носить виключно характер захисту його прав від бездіяльності дізнавача та прийняття ним завідомо незаконних рішень всупереч вимогам КПК України.

Неспроможними із урахуванням наведеного вище є і доводи апеляційної скарги про те, що висновки слідчого судді про відмову у відкритті провадження за поданою ним скаргою є незаконними і необґрунтованими, а посилання слідчого судді на рішення Європейського суду з прав людини від 08.01.2008 у справі «Скорик проти України» є абсурдним.

Крім того, колегія суддів зазначає що частина 4 статті 304 КПК України має на меті оптимізацію кримінального процесу в частині оскарження рішень слідчого, дізнавача чи прокурора, обмежує право оскарження певними часовими рамками, визначає підстави для повернення скарги та відмови у відкритті по ній провадження.

Колегія суддів уважає, що слідчий суддя діяла відповідно до вищезазначених норм права і її рішення про відмову у відкритті провадження за скаргою, яку подав ОСОБА_6 є законним та обґрунтованим.

Крім того, колегія суддів зауважує, що згідно приписів ч. 5 ст. 40, ч. 4 ст. 40-1 КПК України, слідчий, дізнавач, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу, є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється. Органи державної влади, органи місцевого самоврядування, підприємства, установи та організації, службові особи, інші фізичні особи зобов`язані виконувати законні вимоги та процесуальні рішення слідчого, дізнавача.

При цьому, кваліфікація кримінально караного діяння за відповідною статтею Кримінального кодексу України під час досудового розслідування, як і перекваліфікація кримінального правопорушення, належить до повноважень саме слідчого, дізнавача.

Аналіз наведеної норми права свідчить про те, що слідчий суддя позбавлений змоги надавати вказівку дізнавачу щодо прийняття конкретного за змістом процесуального рішення, оскільки дізнавач є самостійним у своїй процесуальній діяльності.

-5-

Відповідно до ч. 3 ст. 407 КПК України за наслідками апеляційного розгляду за скаргою на ухвали слідчого судді суд апеляційної інстанції має право залишити ухвалу без зміни, або скасувати ухвалу і постановити нову ухвалу.

На підставі вищенаведеного, колегія суддів приходить до висновку, що апеляційна скарга, доводи якої не знайшли свого підтвердження, є безпідставними, оскільки не впливають на висновки слідчого судді та не свідчать про незаконність оскаржуваного судового рішення, - задоволенню не підлягає, а ухвала слідчого судді, відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 407 КПК України, як законна та обґрунтована, підлягає залишенню без змін.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б давали підстави для скасування ухвали слідчого судді, апеляційним судом не встановлено.

Приймаючи рішення колегія суддів також бере до уваги і положення ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги; що під час апеляційного розгляду не встановлено фактів та підстав, які б спростовували чи впливали на висновок слідчого судді про необхідність відмови у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_6 , і на такі не вказується в апеляційній скарзі, а не з`явившись на розгляд апеляційної скарги ОСОБА_6 позбавив себе можливості заявити клопотання про дослідження таких доказів, які б спростовували висновки слідчого судді та підтверджували доводи апеляційної скарги.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 422 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційну скаргу ОСОБА_6 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 17.02.2025, якою відмовлено у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_7 на постанову дізнавача СД Ужгородського РУП ГУ НП в Закарпатській області від 21.01.2025 про відмову в задоволенні клопотання ОСОБА_6 про перекваліфікацію кримінального правопорушення у кримінальному провадженні, внесеному 26.05.2021 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000524 та визнання дій незаконними, - без змін.

Ухвала апеляційного суду оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді