Провадження №: 1-кс/755/567/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"13" лютого 2025 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

при секретарі: ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Києві клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах БО «МБФ «Одін» про скасування арешту майна накладеного ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2024 року, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 31.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України,

за участю прокурора: ОСОБА_4 ,

захисника: ОСОБА_3 ,

в с т а н о в и в:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах БО «МБФ «Одін» про скасування арешту майна накладеного ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2024 року, в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 31.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України.

Клопотання мотивував тим, що ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 26.09.2024 року накладено арешт, зокрема на автомобіль «Volkswagen Аmarok», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ключі від автомобіля з емблемою Volkswagen, та тимчасовий талон № НОМЕР_3 , з метою забезпечення, збереження речового доказу. Зазначив, що транспортний засіб «Volkswagen Аmarok», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , , що на праві приватної власності належить БО «МБФ «Одін» не є речовим доказом в розумінні ст. 98 КПК України, оскільки слідчим СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві не виносилася постанова про визнання речовим доказом автомобіля «Volkswagen Аmarok», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 у даному кримінальному провадженні.

Постановою старшого слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 22.09.2024 року майно, яке було вилучено, а саме: балаклава зеленого кольору, що поміщено до спец. пакету NPU 2287306, два рулони ізоляційної стрічки сірого кольору, що поміщено до спец. пакету WAR1326903, ключі від автомобіля з емблемою Volkswagen, та тимчасовий талон № НОМЕР_3 , що поміщено до спец. пакету ICR 0127336, рукавиці чорного кольору, що поміщено до спец. пакету NPU 2287307, предмет схожий на ніж в чохлі, що поміщено до спец. пакету NPU 2287308, предмет схожий на ізоляційну стрічку з волоссям чорного кольору, що поміщено до спец. пакету NPU 2287309, сумку чорного кольору з картками різних магазинів, що поміщено до спец. пакету WAR1326906, мобільний телефон марки Iphone XP заблокований з сім-карткою Лайф, що поміщено до спец. пакету ICR 0127338, мобільний телефон марки Nokia imei НОМЕР_4 , з сім карткою Київстар з абонентським номером НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , що поміщено до спец. пакету ICR 0127334, банківську картку Монобанк № НОМЕР_7 , банківську картку Монобанк № НОМЕР_8 , банківську картку ПриватБанк № НОМЕР_9 , що поміщено до спец. пакету ICR 0127333, ключ від кайданків, ключ від поштової скриньки, що поміщено до спец. пакету ICR 0127332, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_6 , що поміщено до спец. пакету WAR1326904, гаманець коричневого кольору з банкнотами схожими на грошові кошти в сумі 2240 гривень, 57 доларів США, 25 євро, 50 фунтів, що поміщено до спец. пакету ICR 0127335, предмет схожий на пістолет ПМ з маркуванням НОМЕР_10 з магазином, що поміщено до коробки та скріплено стрічкою NPU 2287304, NPU 2287305, ключі та свідоцтво на транспортний засіб марки «Хюндай», що поміщено до спец. пакету ICR 0127331 визнано речовими доказами в даному кримінальному провадженні. Зокрема, що стосується ключів від автомобіля з емблемою Volkswagen та тимчасовий талон НОМЕР_3 , що належить БО «МБФ «Одін» не відповідають ознакам, наведеним в ст. 98 КПК України, оскільки вони не є предметом чи об`єктом протиправних дій, не отримані внаслідок вчиненого правопорушення, та не містять будь-якої інформації, яка може бути використана як доказ у даному кримінальному провадженні. Крім того, слідчим групи слідчих повідомлено про те, що всі необхідні слідчі та процесуальні дії стосовно вказаного транспортного засобу були проведені.

У судовому засіданні адвокат ОСОБА_3 , який діє в інтересах БО «МБФ «Одін» клопотання підтримав, просив його задовольнити, зазначив, що БО «МБФ «Одін» займається наданням соціальної допомоги незахищеним верствам населення, та починаючи з 22.09.2024 року, вказане майно не перебуває у використанні БО «МБФ «Одін», що безпосередньо негативно впливає на діяльність благодійної організації.

Прокурор не заперечувала щодо задоволення клопотання, зазначила, що дійсно потреба у накладення арешту відпала, зазначила, що особа, яка керувала транспортним засобом, була затримана на місці, згодом надійшла інформація щодо власника автомобіля «Volkswagen Аmarok», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 . Крім того, зазначила, що відповідно до постанови слідчого СВ Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_5 від 22.09.2024 року, транспортний засіб «Volkswagen Аmarok», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ключі від автомобіля з емблемою Volkswagen та тимчасовий талон № НОМЕР_3 визнано речовим доказам у даному кримінальному провадженні. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києві від 26.09.2024 року накладено арешт на тимчасове вилучено майно, зокрема на транспортний засіб «Volkswagen Аmarok», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ключі від автомобіля з емблемою Volkswagen та тимчасовий талон № НОМЕР_3 .

Суд, заслухавши думку учасників кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ст. 26 КПК України, сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Згідно із ст. 22 КПК України, кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом. Сторони кримінального провадження мають рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України, одним із заходів забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Згідно ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Зокрема, п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, а відповідно до ч. 3 даної статті, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 цього Кодексу.

Відповідно до п. 1 ч. 6 ст. 100 КПК України, речові докази повертаються власнику (законному володільцю) або передаються йому на відповідальне зберігання, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження.

Згідно з ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу).

Згідно із ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична або юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

При цьому, згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до ст. 174 КПК України, арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Як вбачається із змісту клопотання, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2024 року накладено арешт на майно, у кримінальному провадженні № 0000007 від 31.01.2024 року, яке було вилучено 22.09.2024 року слідчим слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 , за адресою: м. Київ, вул. Миколи Шпака, 3, в ході невідкладного обшуку транспортного засобу марки «Volkswagen Amarok» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , всередині якого виявлено та вилучено балаклаву зеленого кольору, що поміщено до спец. пакету NPU 2287306, два рулони ізоляційної стрічки сірого кольору, що поміщено до спец. пакету WAR1326903, ключі від автомобіля з емблемою Volkswagen та тимчасовий талон № НОМЕР_3 , що поміщено до спец. пакету ICR 0127336, рукавиці чорного кольору, що поміщено до спец. пакету NPU 2287307, предмет схожий на ніж в чохлі, що поміщено до спец. пакету NPU 2287308, предмет схожий на ізоляційну стрічку з волоссям чорного кольору, що поміщено до спец. пакету NPU 2287309, сумку чорного кольору з картками різних магазинів, що поміщено до спец. пакету WAR1326906, мобільний телефон марки Iphone XP заблокований з сім-карткою Лайф, що поміщено до спец. пакету ICR 0127338, мобільний телефон марки Nokia imei НОМЕР_4 , сім карткою Київстар з абонентським номером НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , що поміщено до спец. пакету ICR 0127334, банківську картку Монобанк № НОМЕР_7 , банківську картку Монобанк № НОМЕР_8 , банківську картку ПриватБанк № НОМЕР_9 , що поміщено до спец. пакету ICR 0127333, ключ від кайданків, ключ від поштової скриньки, що поміщено до спец. пакету ICR 0127332, закордонний паспорт на ім`я ОСОБА_6 , посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , військово-обліковий документ на ім`я ОСОБА_6 , що поміщено до спец. пакету WAR1326904, гаманець коричневого кольору з банкнотами схожими на грошові кошти в сумі 2240 гривень, 57 доларів США, 25 євро, 50 фунтів, що поміщено до спец. пакету ICR 0127335, предмет схожий на пістолет ПМ з маркуванням НОМЕР_10 з магазином, що поміщено до коробки та скріплено стрічкою NPU 2287304, NPU 2287305, ключі та свідоцтво від транспортного засобу марки «Хюндай», що поміщено до спец. пакету ICR 0127331. Накладено арешт на тимчасово вилучене майно у кримінальному провадженні № 0000007 від 31.01.2024 року, що було вилучено 22.09.2024 року слідчим слідчого відділу Дніпровського УП ГУНП у м. Києві ОСОБА_7 в ході невідкладного обшуку, а саме на транспортний засіб марки «Volkswagen Amarok» чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , який зберігається на майданчику тимчасового утримання транспортний засобів.

Стаття 41 Конституції України гарантує, що ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності і право приватної власності є непорушним.

Аналогічні гарантії захисту права власності містяться у статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав та основоположних свобод 1950 року, згідно якого ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права.

Так, згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини стаття 1 Першого протоколу до Конвенції містить три окремі норми: перша, що виражається в першому реченні першого абзацу та має загальний характер, закладає принцип мирного володіння майном. Друга норма, що міститься в другому реченні того ж абзацу, охоплює питання позбавлення права власності та обумовлює його певними критеріями. Третя норма, що міститься в другому абзаці, визнає право договірних держав, серед іншого, контролювати використання майна в загальних інтересах. Друга та третя норми, які стосуються конкретних випадків втручання у право мирного володіння майном, повинні тлумачитися у світлі загального принципу, закладеного першою нормою (див., серед інших джерел, рішення у справах «Іммобіліаре Саффі проти Італії» (Immobiliare Saffi v. Italy), заява № 22774/93, п. 44, ECHR 1999-V, та «Вістіньш і Препьолкінс проти Латвії», заява № 71243/01, п. 93, від 25 жовтня 2012 року).

У своєму рішенні від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України» заява № 19336/04 п. 168, Європейський суд з прав людини також нагадує, що будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції» (Sporrong and Lonnroth v. Sweden), пп. 69 і 73, Series A № 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» (James and Others v. The United Kingdom), п. 50, Series A № 98).

З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про задоволення клопотання захисника ОСОБА_3 про скасування арешту майна.

На підставі викладеного та керуючись ст. 41 Конституції України, ст. 26, 98, 100, 170, 173, 174 КПК України, суд

п о с т а н о в и в:

Клопотання адвоката ОСОБА_3 , який діє в інтересах БО «МБФ «Одін» про скасування арешту майна накладеного ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2024 року в межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000007 від 31.01.2024 року, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 127, ч. 4 ст. 187, ч. 4 ст. 189 КК України- задовольнити.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 26.09.2024 року з автомобіля «Volkswagen Аmarok», чорного кольору, д.н.з. НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , ключів від автомобіля з емблемою Volkswagen та тимчасового талона НОМЕР_11.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: