Дата документу 13.01.2025Справа № 554/238/25
Провадження № 1-кс/554/1057/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13 січня 2025 року м. Полтава

Слідчий суддя Октябрського районного суду м. Полтави ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Полтаві скаргу адвоката ОСОБА_3 на рішення старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 01 січня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим,

в с т а н о в и л а:

Адвокат ОСОБА_3 звернулася до суду із цією скаргою, в якій просить скасувати постанову старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 від 01 січня 2025 року в кримінальному провадженні № 0001737 від 26.12.2024 року про відмову у визнанні ОСОБА_5 потерпілим, а також залучити останнього до названого кримінального провадження як потерпілого та допитати його.

Вказану постанову вважала необґрунтованою та такою, що суперечить вимогам законодавства, оскільки ОСОБА_5 неправомірними діями військовослужбовців ІНФОРМАЦІЯ_1 спричинена моральна та фізична шкода, чого слідчим не спростовано. Зокрема, 27.11.2024 року останні незаконно утримували ОСОБА_5 та спричиняли йому тілесні ушкодження. У телефонному режимі ОСОБА_5 повідомляв її, як представника, що йому дійсно спричиняли тілесні ушкодження військовослужбовці ІНФОРМАЦІЯ_1 , не дозволяли відвідувати туалетну кімнату та кидали щосили його на підлогу. У нього ймовірно був струс мозку, але першу невідкладну медичну допомогу йому не надали та не допустили медичних працівників швидкої допомоги до нього.

Крім того, адвокат послалася на те, що досудове розслідування здійснюється за ч.5 ст.426-1 КК України, яка передбачає обов`язкову наявність шкоди інтересам, зокрема фізичних осіб, що саме по собі свідчить про наявність у кримінальному провадженні потерпілого.

У судове засідання адвокат ОСОБА_3 не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій розгляд скарги просила проводити у її відсутність. Скаргу підтримала, просила задовольнити.

Старший слідчий першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) ТУ ДБР у м. Полтаві ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду скарги, надав суду витребувані матеріали кримінального провадження № 0001737 від 26.12.2024 року.

Неявка слідчого відповідно до ч.3 ст.306 КПК України не перешкоджає розгляду скарги.

Зважаючи на неявку в судове засідання всіх осіб, які беруть у ньому участь, фіксування судового процесу технічними засобами кримінального провадження в суді відповідно до положень ч.4 ст.107 КПК України не здійснювалось.

Дослідивши скаргу та додані до неї матеріали, а також матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до такого висновку.

Відповідно до ч.2 ст.19 Конституції України органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 5 статті 40 КПК України визначено, що слідчий, здійснюючи свої повноваження відповідно до вимог цього Кодексу є самостійним у своїй процесуальній діяльності, втручання в яку осіб, що не мають на те законних повноважень, забороняється.

Згідно з ч.1 ст.22 КПК України кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1, 3 ст.26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Положеннями ч.1 ст.24 КПК України кожному гарантовано право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Так, законодавцем у п.5 ч.1 ст.303 КПК України передбачена можливість оскарження на досудовому провадженні рішення слідчого про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою.

Слідчим суддею встановлено, що ТУ ДБР у м. Полтаві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001737 від 26.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.436-1 КК України, за фактом того, що до ТУ ДБР у м. Полтаві надійшла ухвала слідчого судді Октябрського районного суду м. Полтави від 12.12.2024 року, якою зобов`язано уповноважену особу ТУ ДБР у м. Полтаві внести до ЄРДР відомості за заявою адвоката ОСОБА_3 від 03.12.2024 року про вчинення кримінального правопорушення працівниками ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Зі змісту витягу з ЄРДР слідує, що заявником у даному кримінальному провадженні є ОСОБА_3 .

30.12.2024 року адвокат ОСОБА_3 в інтересах ОСОБА_5 звернулася до слідчого ОСОБА_4 із клопотанням про залучення останнього в якості потерпілого в кримінальному провадженні № 0001737 від 26.12.2024 року.

Постановою слідчого від 01.01.2025 року в задоволенні цього клопотання було відмовлено.

Перевіряючи названу постанову на предмет законності, слідчий суддя враховує, що за вимогами ч.5 ст.110 КПК України постанова слідчого повинна бути вмотивованою, тобто містити відомості про: зміст обставин, які є підставами для прийняття постанови; мотиви прийняття постанови, їх обґрунтування та посилання на положення цього Кодексу.

Аналізом змісту оскаржуваної постанови встановлено, що наведеним вимогами статті 110 КПК України остання відповідає, є цілком мотивованою та логічною у своєму викладі, а мотиви, з яких виходив слідчий, постановляючи її, ґрунтуються на відповідних нормах кримінального процесуального законодавства та відповідають їм. Слідчим зазначено правові підстави, що дали йому можливість дійти висновку про відсутність правових підстав для відмови адвокату ОСОБА_3 у визнанні ОСОБА_5 потерпілим.

Так, постановляючи оскаржуване рішення, слідчий вказав, що на даний час досудовим слідством не встановлено будь-яку шкоду спричинену кримінальним правопорушенням ОСОБА_5 , а також від останнього не надходила заява про вчинення стосовно нього кримінального правопорушення чи письмова згода на визнання його потерпілим у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.ч.1, 2, 3, 5, 7 ст.55 КПК України потерпілим у кримінальному провадженні може бути фізична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано моральної, фізичної або майнової шкоди, юридична особа, якій кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди, а також адміністратор за випуском облігацій, який відповідно до положень Закону України «Про ринки капіталу та організовані товарні ринки» діє в інтересах власників облігацій, яким кримінальним правопорушенням завдано майнової шкоди.

Права і обов`язки потерпілого виникають в особи з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про залучення її до провадження як потерпілого. Потерпілому вручається пам`ятка про процесуальні права та обов`язки особою, яка прийняла заяву про вчинення кримінального правопорушення.

Потерпілим є також особа, яка не є заявником, але якій кримінальним правопорушенням завдана шкода і у зв`язку з цим вона після початку кримінального провадження подала заяву про залучення її до провадження як потерпілого.

За наявності очевидних та достатніх підстав вважати, що заява, повідомлення про кримінальне правопорушення або заява про залучення до провадження як потерпілого подана особою, якій не завдано шкоди, зазначеної у частині першій цієї статті, слідчий або прокурор виносить вмотивовану постанову про відмову у визнанні потерпілим, яка може бути оскаржена слідчому судді.

Якщо особа не подала заяву про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяву про залучення її до провадження як потерпілого, то слідчий, прокурор, суд має право визнати особу потерпілою лише за її письмовою згодою. За відсутності такої згоди особа в разі необхідності може бути залучена до кримінального провадження як свідок.

Велика Палата Верховного суду в своїй постанові від 16.01.2019 року в справі № 439/397/17 вказала, що у кримінально-правовому розумінні потерпілий - це особа, якій кримінальним правопорушенням безпосередньо заподіюється фізична, моральна та/або матеріальна шкода (або існує безпосередня загроза її заподіяння).

З наведеного вище вбачається, що особа визнається потерпілою автоматично з моменту подання заяви про вчинення щодо неї кримінального правопорушення або заяви про визнання її потерпілою, якщо їй кримінальним правопорушенням завдана шкода. Як слідує з матеріалів кримінального провадження № 0001737 від ОСОБА_5 таких заяв не надходило.

Відтак, виходячи з наведених норм КПК України, враховуючи відсутність на даному етапі кримінального провадження достатніх доказів того, що ОСОБА_5 завдано шкоди внаслідок вчиненого, на його думку, кримінального правопорушення, беручи до уваги, що останній не є заявником у даному кримінальному провадженні та він не звертався із заявою про залучення його до провадження як потерпілого, слідчий дійшов обґрунтованого висновку про відмову в задоволенні клопотання його представника - адвоката ОСОБА_3 про визнання ОСОБА_5 потерпілим у даному кримінальному провадженні.

Із матеріалів кримінального провадження не вбачається наявності згоди самого ОСОБА_5 , як на надання йому правничої допомоги, також відсутнє волевиявлення щодо визнання його потерпілим, не вказано якої саме шкоди завдано кримінальним правопорушенням.

Отже, слідчий суддя приходить до висновку, що рішення слідчого від 01.01.2025 року про відмову в задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_3 про визнання потерпілим ОСОБА_5 прийнято законно та обґрунтовано, зміст постанови відповідає фактичним обставинам, встановленим як в ході кримінального провадження, так і під час судового розгляду скарги, а тому не вбачає підстав для його скасування.

Також суд не вбачає підстав для задоволення вимоги адвоката про залучення до кримінального провадження ОСОБА_5 як потерпілого, оскільки вирішення цього питання є дискреційними повноваженнями слідчого, дізнавача, прокурора й не належить до повноважень слідчого судді. Так, компетенція слідчого судді у аспекті судового контролю в кримінальному провадженні на стадії досудового розслідування передбачена статтею 303 КПК України, а рішення, які може прийняти слідчий суддя, визначені положеннями статті 307 КПК України, яка не передбачає можливості прийняття рішення про залучення потерпілого.

На підставі викладеного, слідчий суддя приходить до висновку про відмову в задоволенні скарги.

Керуючись ст.ст.55, 303, 307, 309, 372 КПК України, слідчий суддя,

у х в а л и л а :

У задоволенні скарги адвоката ОСОБА_3 на рішення старшого слідчого першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Полтаві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Полтаві, ОСОБА_4 від 01 січня 2025 року про відмову в задоволенні клопотання про визнання потерпілим - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя ОСОБА_1