Номер провадження № 1-кп/756/945/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 лютого 2025 року місто Київ

Оболонський районний суд міста Києва в складі:

судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

потерпілої ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань № 8 Оболонського районного суду міста Києва судове провадження в рамках кримінального провадження, внесеного 13.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0003594, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Львова, громадянина України, який має професійно-технічну освіту, військовослужбовець, зареєстрований за адресою АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчинені злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України,

УСТАНОВИВ:

1. Формулювання обвинувачення у кримінальному провадженні, визнане судом доведеним.

1.1. 12.11.2024, близько 20 год. 30 хв, у ОСОБА_4 який перебував за адресою: м. Київ, вул. Юнкерова, у районі будинку № 100, поблизу кав`ярні «Depo», виник словесний конфлікт з баристою кав`ярні - ОСОБА_5 , яка відмовила ОСОБА_4 у приготуванні кави через технічно несправний стан кавового апарату. У цей момент у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на грубе порушення громадського порядку, що супроводжувалось особливою зухвалістю.

Реалізуючи вказаний умисел, ОСОБА_4 дістав з кобури предмет, ззовні схожий на пістолет, спорядив одним патроном предмет, візуально схожий на магазин завдяки чому здійснив досилання патрону в патронник та який, в подальшому, направив на баристу кав`ярні та на цивільних осіб, які перебували в той момент поблизу. При цьому, ці дії супроводжувались нецензурною лайкою та словами, що він буде стріляти. Після цього, ОСОБА_4 , почав словесно погрожувати застосуванням гранати з метою порушення громадського порядку та створення відчуття реальної загрози для життя та здоров`я ОСОБА_6 та інших громадян, які перебувають у даному приміщенні.

1.2. Отже, ОСОБА_4 учинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 296 КК України, а саме грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням іншого предмету заздалегідь заготовленого для нанесення тілесних ушкоджень.

2. Підстави доведеності винуватості поза розумним сумнівом.

2.1. Позиція сторони захисту та сторони обвинувачення.

2.1.1. Прокурор у судовому засіданні вважав, що достеменно встановлено, що інкриміноване ОСОБА_4 дії є злочином, передбаченим ч. 4 ст. 296 КК України, правильно кваліфіковано органом досудового розслідування і доведено в судовому засіданні наданими суду доказами. Тому просить суд визнати ОСОБА_4 винуватим за пред`явленим обвинуваченням та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки, але зі звільнення від його відбуття з випробувальним строком на 2 роки відповідно до положень статей 75, 76 КК України.

2.1.2. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України, визнав повністю, у вчиненому щиро покаявся, підтвердив обставини, а саме: час, місце та спосіб вчинення ним інкримінованого органом досудового розслідування злочині, викладені в обвинувальному акті, які відповідають дійсності, він їх у повному обсязі підтверджує та надав показання, що 12.11.2024 перебував за адресою: м. Київ, вул. Юнкерова, 100, поблизу кав`ярні «Depo», де у нього виник словесний конфлікт з баристою кав`ярні - ОСОБА_5 , під час якого він погрожував потерпілій предметом, схожий на пістолет. Пояснив, що свою поведінку засуджує, просить надати шанс виправитися, бо зрозумів помилковість свого поступку. Крім того, просив урахувати, що 2018 року добровільно вступив до лав ЗСУ, має численні державні нагороди за службу.

2.1.4. Потерпіла ОСОБА_5 у судовому засіданні просила призначити покарання обвинуваченому на розсуд суду.

2.2. Підстави, за яких суд не досліджує докази сторони обвинувачення та захисту, а також уважає доведеною винуватість поза розумним сумнівом.

2.2.1. У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 у повному обсязі визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому органом досудового розслідування кримінального правопорушення при обставинах, викладених у обвинувальному акті. Тож, беручи до уваги, що прокурор не оспорював фактичні обставини провадження, і судом встановлено, що учасники судового провадження, у тому числі обвинувачений ОСОБА_4 правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні сумніви і в суду щодо добровільності позиції обвинуваченого. При цьому, суд роз`яснив обвинуваченому положення ч. 3 ст. 349 КПК України про те, що у такому випадку він буде позбавленим права оспорювати фактичні обставини провадження у апеляційному порядку.

2.2.2. Вислухавши думку учасників судового провадження, які не заперечували проти розгляду кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, суд визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин провадження, які ніким не оспорюються.

Суд також пересвідчився в добровільності позиції обвинуваченого та не знайшов підстави вважати, що він себе оговорює або в інший спосіб викривлює визнані ним у судовому засіданні обставини, чи визнає їх під примусом.

2.2.3. Ураховуючи викладене, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують обвинуваченого, дійшов висновку, щодо доведеності винуватості поза розумним сумнівом ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 України, а саме грубе порушення громадського порядку, з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалось особливою зухвалістю (хуліганство), вчинене із застосуванням заздалегідь заготовленого предмету для нанесення тілесних ушкоджень.

3. Обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.

3.1. У судовому засіданні було встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 свою винуватість у вчиненні інкримінованого злочину визнав повністю, у вчиненому кається, засудив свою протиправну поведінку. На думку суду, визнання винуватості обвинуваченим та його щире каяття не пов`язане саме з бажанням отримати мінімальне покарання, а також наявності беззаперечних доказів учинення злочину в справі. Бо саме обвинувачений просив суд не досліджувати докази через повне та беззаперечне визнання винуватості. Аналогічну позицію було висловлено прокурором у судовому засіданні.

3.2. Окрім того, ОСОБА_4 проходить військову служби під час дії воєнного стану у лавах ЗСУ на посаді командира 1 кулеметного взводу роти вогневої підтримки 1 ШБ військової частини НОМЕР_1 .

3.3. У зв`язку з чим, на думку суду, обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно зі ст. 66 КК України, є щире каяття, проходження військової служби у лавах ЗСУ під час дії воєнного стану.

3.4. При цьому судом не було встановлено обставин, які би обтяжували покарання ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України.

4. Мотиви призначення покарання.

4.1. Суд, призначаючи обвинуваченому ОСОБА_4 покарання, ураховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення, є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винуватою у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових злочинів. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості злочину, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості злочину. Індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром, якої є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання - виправлення засудженого.

4.2. Отже, обираючи вид та строк покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд відповідно до ст. 65 КК України враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який відноситься до категорій тяжких відповідно до ст. 12 КК України, його вид, суспільна небезпечність. Наслідки вчинення злочину. При цьому суд також ураховує загальні відомості щодо обвинуваченого, який має освіту, добровільно вступив до лав ЗСУ де проходить службу і на цей час, а за місцем служби характеризується позитивно.

4.3. У судовому засіданні при дослідженні особистості обвинуваченого відповідно до положень ст. 50 КК України, підстав для призначення покарання в порядку передбаченому статей 69 КК України, не встановлено.

4.4. Ураховуючи відсутність обставин, які обтяжують покарання, відомості що характеризують особистість обвинуваченого, а також обставини, що пом`якшує покарання відповідно до ч. 1 ст. 66 КК України, у суду наявні підстави для призначення покарання з урахуванням вимог ст. 69-1 КК України обвинуваченому в виді позбавлення строком на 3 роки, зі звільненням від його відбуття на підставі ст. 75 КК України, з іспитовим строком на 2 роки.

4.5. Відповідно до положень ч. 1 ст. 76 КК України, суд покладає на обвинуваченого ОСОБА_4 обов`язки, передбачені пунктами 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України - періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, а також передбачені пунктами 2, 4 ч. 3 ст. 76 КК України - не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

4.6. Призначення ОСОБА_4 саме такого покарання буде відповідати принципу необхідності і достатності для виправлення обвинуваченого, бо призначення покарання є дискрецією суду, та здійснюється лише на підставі внутрішнього переконання судді, і оцінки особистості обвинуваченого, з метою досягнення саме мети визначеної ст. 50 КК України, тобто не лише покарати за вчинення правопорушення, а здійснити виправлення особистості, запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

5. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

5.1. Ураховуючи те, що стосовно обвинуваченого запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно обвинуваченого запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування запобіжного заходу до набрання вироком законної сили стосовно обвинуваченого.

5.2. Цивільний позов у рамках даного кримінального провадження не заявлено. Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

5.3. Речові докази відповідно до ст. 100 КПК України, а саме диски для систем лазерного зчитування, які перебувають в матеріалах досудового розслідування, що знаходяться в Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону, слід залишити в матеріалах досудового розслідування протягом всього строку його зберігання.

Предмет, зовні схожий на пістолет з маркуванням « НОМЕР_2 , 1973», який перебуває в камері схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, слід повернути ОСОБА_4 . Мобільний телефон марки «Pocco», моделі «С65» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з сім-картами телефонного номеру: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , чоловіча камуфляжна куртка, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 , слід залишити у володінні останнього. Змиви з рукоятки, курка та затвору предмету схожого на пістолет з маркуванням « НОМЕР_2 , 1973», які перебувають в камері схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві, знищити.

Керуючись статтями 7, 100, 124, 127-129, 366-377, 395, 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 296 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 3 (три) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання в виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 2 (два) роки.

Відповідно до пунктів 1, 2 ч. 1, пунктів 2, 3, 4 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації;

- виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою.

Роз`яснити ОСОБА_4 , що іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Запобіжний захід ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Речові докази:

- цифрові носії інформації DVD-R диски, які знаходяться в матеріалах досудового розслідування Київської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону - залишити в матеріалах досудового розслідування протягом всього строку їх зберігання;

- предмет, зовні схожий на пістолет з маркуванням « НОМЕР_2 , 1973», який перебуває в камері схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - повернути ОСОБА_4 ;

- мобільний телефон марки «Pocco», моделі «С65» IMEI 1: НОМЕР_3 , IMEI 2: НОМЕР_4 з сім-картами телефонного номеру: НОМЕР_5 , НОМЕР_6 , чоловіча камуфляжна куртка, які передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 - залишити у володінні останнього;

- змиви з рукоятки, курка та затвору предмету схожого на пістолет з маркуванням « НОМЕР_2 , 1973», які перебувають в камері схову речових доказів Оболонського УП ГУНП в м. Києві - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Київського апеляційного суду через Оболонський районний суд міста Києва протягом 30 (тридцяти) з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст. 395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Строк апеляційного оскарження для осіб, які не були під час оголошення вироку обчислюється з дня отримання ними його копії.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому, прокурору в порядку, визначеному статтями 376, 615 КПК України, а особам, які не були присутніми під час його проголошення - спрямувати не пізніше наступного дня.

Суддя ОСОБА_1