ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 486/767/24

Провадження № 1-кп/486/96/2025

16 січня 2025 року м. Південноукраїнськ

Южноукраїнський міський суд Миколаївської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження, внесене 16 квітня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000044, за обвинуваченням

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки смт Високопілля Херсонської області, громадянки України, з професійно-технічною освітою, розлученої, працюючої ВП «ПАЕС» комірником, має на утриманні неповнолітнього сина, не є інвалідом, не є учасником бойових дій, зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 125 та ч. 2 ст. 125 КК України,

учасники кримінального провадження: прокурор ОСОБА_4 ,

потерпіла ОСОБА_5 ,

обвинувачена ОСОБА_3 ,

захисник ОСОБА_6 ,

В С Т А Н О В И В:

15 квітня 2024 року близько о 19 год. 13 хв. ОСОБА_3 знаходячись біля вхідних дверей до закладу «Професорський центр», що розташований за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, м. Південноукраїнськ (Южноукраїнськ), проспект Соборності, буд. 6, де вона, на ґрунті довготривалого конфлікту, вчинила сварку з донькою ОСОБА_5 , в ході якої у неї виник умисел на спричинення останній тілесних ушкоджень.

З метою реалізації свого умислу, спрямованого на спричинення тілесних ушкоджень потерпілій, ОСОБА_3 , діючи умисно, в той же час, в тому ж місці, перебуваючи біля вхідних дверей до вищезазначеного закладу, прикладаючи значну фізичну силу, нанесла ОСОБА_5 один удар долонею правої руки в область лівої частини голови, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми, яка виразилась у формі струсу головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В тому самому місці, того ж самого дня, в період часу з 19:13 по 19:14 год., ОСОБА_3 , під час продовження конфлікту, продовжуючи реалізацію свого умислу, перебуваючи біля вхідних дверей до вищезазначеного закладу, прикладаючи значну фізичну силу, нігтями обох рук нанесла ОСОБА_5 подряпини на шиї та лівій молочній залозі, а також завдала не менше двох ударів руками в область лівого плеча, чим спричинила тілесні ушкодження у вигляді саден на шиї, лівій молочній залозі та двох синців на лівому плечі, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я.

Вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованому їй діянні знайшла своє підтвердження на підставі наступних доказів на підтвердження встановлених судом обставин.

В судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 вину у вчиненні кримінального правопорушення не визнала. Пояснила, що вона є матір`ю потерпілої. Потерпіла з дитинства говорить неправду. Так, 15 квітня 2024 року після роботи знаходилась біля «Професорського центру», де працює потерпіла, з метою поспілкуватись з потерпілою щодо зняття з реєстрації бабусі потерпілої та щодо повернення боргу. На сходинках чекала, коли відчинить двері, оскільки двері були зачинені на замок. Приблизно о 19:15 год підійшла ОСОБА_7 , з якою вона намагалася зайти до Центру, при цьому ОСОБА_5 виштовхувала її та говорила: «жінка, підіть», при цьому ОСОБА_5 вдарила її. Вона ледь не впала і намагалася схопити потерпілу за ліву руку, щоб не впасти, а потерпіла штовхнула її вдруге і вона схопила потерпілу за футболку. Коли двері відчинились, ОСОБА_5 була обличчям до неї (двері відчиняються назовні), при цьому ОСОБА_5 перебула в дверному отворі. ОСОБА_7 була майже в тамбурі, а син ОСОБА_8 на сходах. Коли ОСОБА_5 почала її ображати нецензурною лайкою, вона замахнулась на потерпілу, але удари не наносила. Вважає, що ОСОБА_7 дала неправдиву інформацію, навмисно вона не спричиняла ніяких тілесних ушкоджень, а лише необережно нанесла подряпини, намагаючись схопитись за потерпілу, щоб не впасти. Додала, що між нею та потерпілою неприязні відносини з жовтня 2023 року. Вона не могла спричинити тілесні ушкодження такі, як струс головного мозку, оскільки експертом було поставлено такий діагноз без відповідних медичних досліджень лише на скаргах потерпілої.

Потерпіла в судовому засіданні пояснила, що 15 квітня 2024 року вона прийшла на роботу та зачинила двері. Вона бачила, що на сходах стоїть ОСОБА_3 . Коли прийшла ОСОБА_7 , вона відчинила двері, тоді ОСОБА_3 смикнула двері і вона вискочила на крильце, а потім повернулася до тамбуру. В цей час вона стояла обличчям до вхідних дверей. ОСОБА_3 підбігла і вчепилася у дверний отвір та в ручку і в них сталася бійка. Вона хотіла закрити двері, а ОСОБА_3 спробувала відчепити обвинувачену від дверей. При цьому ОСОБА_3 стрибала та шкрябала себе, та пошкрябала її. ОСОБА_3 також ображала її, а ОСОБА_7 намагалась заспокоїти їх. ОСОБА_3 бажала відкрити двері, а вона бажала закрити. При цьому, ОСОБА_3 замахнулась на неї та вдарила у скроневу зону. Потім ще раз замахнулась і вдарила її біля вуха. Потім вчепилась в футболку в районі лівої молочної залози та шарпала за футболку. ОСОБА_7 розтягнула їх, потім ОСОБА_3 повторно намагалась вчепитись в одяг та пошкрябала її, від чого в неї були червоні полоси - сліди від нігтів.

Неповнолітній свідок ОСОБА_8 , який є сином обвинуваченої. Пояснив, що він майже нічого не бачив. Якось, приблизно о 17:30 год. він з матір`ю та ОСОБА_9 приїхав, щоб поспілкуватись з сестрою ОСОБА_5 . Вони з обвинуваченою дочекались подругу сестри і обвинувачена намагалась увійти з ОСОБА_7 всередину, схопила двері, а ОСОБА_5 зачиняла двері. Вони щось говорили один одному, потім були розборки, які виникли внаслідок того, що вони не могли поспілкуватися із ОСОБА_5 . Обвинувачена була вище на сходах, а він нижче і не сильно дивився, оскільки не хотів це бачити. Він не бачив, щоб наносились тілесні ушкодження, оскільки не дивився. Він не дуже обізнаний в чому полягає конфлікт між матір`ю та сестрою.

Свідок ОСОБА_7 пояснила, що 09 чи 16 квітня 2024 року ввечері вона прийшла до потерпілої, де біля приміщення стояли брат потерпілої та її матір ОСОБА_3 . Двері до приміщення були закриті, тому вона зателефонувала. Потерпіла відчинила двері і вона почала заходити. За нею почала заходити обвинувачена. Вона стояла між обвинуваченою та потерпілою і пропонувала їм розмовляти. Обвинувачена схопила за футболку потерпілу, махала руками в районі обличчя, подряпала шию, біля вуха чи скроні. Обвинувачена хаотично махала руками в області обличчя і лівого плеча потерпілої, здається двічі хапала за футболку, але один раз точно. Весь цей час вона намагалася розборонити їх. Обвинувачена зачепила потерпілу і потерпіла крикнула: «викликай поліцію». Потерпіла виштовхувала обвинувачену, щоб закрити двері. Всі тілесні ушкодження, які вона бачила у потерпілої, були зліва. Одразу після конфлікту повезла потерпілу до поліції, а потім до лікарні. Обвинувачена розмахувала руками, ребром долоні замахувалась на потерпілу, можливо і зачепила потерпілу. Слідчий експеримент, проведений з нею, відповідає подіям.

Свідок ОСОБА_9 пояснив, що він перебуває у дружніх відносинах з обвинуваченою. Якось, біля медичного центру, що розташований біля «Дакі» по пр. Соборності у м. Південноукраїнську, ОСОБА_3 чекала ОСОБА_10 на сходах, щоб поговорити. Вона дочекалась, як заходила ОСОБА_7 . Це все він спостерігав із автомобіля, що був припаркований біля «Дакі». В якийсь момент обвинувачена була під кутом 45 градусів і він вийшов з авто та побіг до потерпілої з обвинуваченою та став поміж ними. Обвинувачена начеб то увійшла до приміщення, а потім випадала. ОСОБА_7 та ОСОБА_11 перебували в тамбурі, а ОСОБА_3 за дверима на сходах. Про що була розмова він не чув. Конфлікт тривав приблизно 10 хвилин.

Під час проведення слідчого експерименту за участю потерпілої було відтворено події, що відбувались 15 квітня 2024 року близько 19:12 год. із фіксацією механізму та способу спричинення їй тілесних ушкоджень, а саме, удар ребром долоні правої руки в область лівого ока, хапаннями за шию та сіпання, а в подальшому, подряпин шиї, намаганням схопити за футболку в області грудної клітини та смиканням та хапанням обома пальцями рук за шию.

Під час проведення слідчого експерименту за участю свідка ОСОБА_7 , ОСОБА_7 зазначила, що 15 квітня 2024 року близько 19:12 год. приїхала до ОСОБА_5 , яка перебувала в закладі «Професорський центр», що розташований за адресою: Миколаївська область, Вознесенський район, м. Южноукраїнськ, проспект Соборності, буд. 6. На сходинках, що ведуть до закладу, стояла обвинувачена (яка є матір`ю потерпілої) та брат потерпілої. За телефонним дзвінком потерпіла відчинила вхідні двері, і коли вона почала заходити до закладу, між потерпілою та обвинуваченою виник словесний конфлікт, в ході якого потерпіла спробувала зачинити двері, а обвинувачена схопила дверну ручку та не давала закрити двері. В ході словесного конфлікту обвинувачена розмахувала руками в сторону потерпілої. Після чого обвинувачена, стоячи навпроти потерпілої нанесла один удар долонею руки в область лівого ока. Майже одразу після цього обвинувачена схопила пальцями обох рук на яких були довгі нігті за шию потерпілої та почала сіпати. Вона почала їх розтягувати, в ході чого обвинувачена ривком рук подряпала шию потерпілої. Через декілька секунд обвинувачена знов схопила потерпілу пальцями правої руки за футболку в область грудної клітини та також почала смикати. Відпустивши потерпілу, між обвинуваченою та потерпілою продовжився словесний конфлікт. В ході якого обвинувачена знов схопила потерпілу пальцями обох рук за шию або за комір футболки та почала смикати. Після цих подій підійшов чоловік обвинуваченої на ім`я ОСОБА_12 та приїхав наряд поліції. На фототаблиці зображено події, які в ході слідчого експерименту свідок розповіла. Зауважила, що між обвинуваченою та потерпілою, зі слів потерпілої, триває конфлікт з приводу поділу квартири.

Згідно протоколу огляду місця події з фототаблицею, місцем події є зворотна сторона будинку №6 по пр. Соборності в м. Південноукраїнську (Южноукраїнську), де є прибудова, що складається зі сходинок, які ведуть до закладу «Професорський центр», вхід до якого з металопластикових дверей білого кольору зі склом.

Згідно протоколу огляду речі - диску для лазерних систем зчитування з наявним у ньому файлом камери спостереження від 15 квітня 2024 року, яка розташована в приміщенні закладу «Професорський центр» за адресою: АДРЕСА_2 , де зазначено, що о 19:12 год. до вхідних дверей зазначеного закладу заходить ОСОБА_7 , а потім до вхідних дверей підходить ОСОБА_3 . ОСОБА_5 намагається зачинити двері закладу, а ОСОБА_3 починає смикати двері. Після чого о 19:13 год. ОСОБА_3 наносить один удар ОСОБА_5 долонею правої руки в область обличчя з лівої сторони. Після чого ОСОБА_3 хапає обома руками ОСОБА_5 за шию, а ОСОБА_7 намагається їх розборонити. Після чого ОСОБА_3 хапає ОСОБА_5 обома руками та починає смикати. А потім знов хапає потерпілу обома руками за шию, після чого починає її смикати. О 19:14 год. до місця події підходить ОСОБА_9 .

Відеозапис, відтворений в судовому засіданні, співпадає з викладеним у протоколі огляду речі.

Відповідно до висновку судово-медичного експерта №110 від 23 квітня 2024 року у ОСОБА_5 виявлені тілесні ушкодження у вигляді садна на шиї, садна на лівій молочній залозі, два синці на лівому плечі, які відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. За даними наданої медичної документації також мала місце закрита черепно-мозкова травма яка виразилася у формі струсу головного мозку, що відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що викликали короткочасний розлад здоров`я.

Ушкодження у вигляді саден та синців виникли від травматичної дії тупих предметів за механізмом удар, удар-ковзання; садна могли утворитися від дряпаючої дії нігтів пальців рук, синці від ударів кулаками (не менше двох) та ін…., можливо в умовах, строк та за обставин, на які вказує підекспертна. Струс головного мозку міг бути отриманий від удару (ударів), кулаком, ребром долоні, взутою ногою та ін…, можливо в умовах, строк та за обставин, на які вказує підекспертна, а саме, два удари в скроневу область голови.

Механізм отримання тілесних ушкоджень при падінні із вертикального положення тіла та удар об тверду поверхню з виступаючим предметом на ній, вважає малоймовірним.

Суд критично ставиться до тверджень обвинуваченої щодо відсутності умислу в нанесенні тілесних ушкоджень, а нанесення їх з необережності, оскільки згідно пояснень потерпілої та обвинуваченої, між ними триває конфлікт, який обвинувачена намагалась вирішити ввечері 15 квітня 2024 року. Крім того, пояснення свідка ОСОБА_7 спростовують твердження обвинуваченої щодо заподіяння тілесних ушкоджень при намаганні запобігти падінню.

Посилання обвинуваченої на те, що експертиза проведена без відповідних медичних досліджень з боку експерта, суд не вважає такими, що заслуговують на увагу, оскільки експертиза проводилась по документам, експерт має кваліфікацію судового експерта, був попереджений про кримінальну відповідальність, а отже у суду не виникають сумніви щодо належності та допустимості висновку судово-медичного експерта.

З урахуванням твердження свідка щодо приїзду наряду поліції та одразу після конфлікту доставлення потерпілої до відділення поліції та до лікарні виключає спричинення тілесних ушкоджень потерпілій під час інших подій.

Посилання сторони захисту на те, що діагноз - струс головного мозку, було поставлено наступного дня після конфлікту, який міг бути заподіяний не від її дій, спростовуються інформацією з медичної карти амбулаторного хворого ОСОБА_5 , що стало підставою для висновку судово-медичного експерта.

Твердження захисника про те, що потерпіла не пам`ятає як саме обвинувачена наносила їй удари - кулаком чи ребром руки, суд вважає такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вцілому не спростовують механізм спричинення тілесних ушкоджень.

Суд погоджується з твердженнями захисника, про те, що в судовому засіданні свідок ОСОБА_7 пояснила, що ребром долоні обвинувачена замахувалась на потерпілу, але допит цього свідка відбувався 05 червня 2024 року, а слідчий експеримент за її участі, під час якого вона підтвердила обставини події, відбувався 22 квітня 2024 року, тобто через сім днів після подій, що відбулись. Крім того, свідок в судовому засіданні зазначала, що в неї добрі відносини як з обвинуваченою, так і з потерпілою. Також, свідок в судовому засіданні стверджувала, що фізичний контакт між обвинуваченою та потерпілою відбувся, а події підтверджуються також відеозаписом з камери відеоспостереження.

Оцінюючи всі зібрані та досліджені в судовому засіданні докази в їх сукупності, суд вважає, що винуватість ОСОБА_3 у вчиненні умисного легкого тілесного ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, доведена в судовому засіданні. Стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 кваліфіковані окремо за ч. 1 ст. 125 та за ч. 2 ст. 125 КК України. Виходячи з обвинувального акту, під час однієї події ОСОБА_3 спричинила ОСОБА_5 легкі тілесні ушкодження, які не потягли за собою розладу здоров`я (ч. 1 ст. 125 КК України) та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (ч. 2 ст. 125 КК України).

Суд вважає, що, кваліфікація дій ОСОБА_3 має здійснюватися тільки за ч. 2 ст. 125 КК України, оскільки ч. 2 ст. 125 КК України охоплює більш тяжкі наслідки, ніж спричинення тілесних ушкоджень без розладу здоров`я (ч. 1 ст. 125 КК України), який вважається менш тяжким діянням. За правилами конкуренції кримінально-правових норм, якщо одними діями спричинено декілька наслідків, що передбачені різними частинами однієї статті, кримінальне правопорушення кваліфікується за тією частиною, яка охоплює більш тяжкі наслідки.

Тобто, дії ОСОБА_3 мають кваліфікуватися виключно за ч. 2 ст. 125 КК України.

Оскільки встановлені судом обставини дають підстави для зміни правової кваліфікації вчиненого ОСОБА_3 кримінального правопорушення, суд приходить до переконання про необхідність перекваліфікації дій обвинуваченої з ч. 1 ст. 125 КК України та ч. 2 ст. 125 КК України лише на ч.2 ст. 125 КК України умисне легке тілесне ушкодження, що спричинило короткочасний розлад здоров`я, оскільки всі дії обвинуваченої охоплюються ч. 2 ст. 125 КК України, як було зазначено вище.

Враховуючи, що стороною обвинувачення дії ОСОБА_3 були кваліфіковані не тільки за ч. 1 ст. 125 К України, а ще і за ч. 2 ст. 125 КК України, це не погіршує становище обвинуваченої та не порушує її право на захист.

За результатами судового розгляду суд вважає, що вина обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй діяння за ч. 2 ст. 125 КК України, знайшла своє підтвердження в судовому засіданні.

При призначенні ОСОБА_3 покарання суд враховує особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, на обліку у лікарів психіатра та нарколога не перебуває, раніше не притягувалась до кримінальної відповідальності.

Обставин, які пом`якшують покарання ОСОБА_3 , судом не встановлено.

Обставиною, яка обтяжує покарання ОСОБА_3 , суд визнає вчинення кримінального правопорушення щодо іншої особи, з якою винний перебуває (перебував) у сімейних відносинах.

З урахуванням викладеного, суд вважає, що обвинуваченій необхідно призначити покарання у виді штрафу.

Запобіжний захід ОСОБА_3 не застосовувався. Цивільний позов по справі не заявлявся. Судові витрати відсутні.

Доля речового доказу підлягає вирішенню відповідно до ст. 100 КПК України.

Керуючись статтями 370, 371, 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_3 визнати винуватою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України та призначити їй покарання штраф в розмірі 60 (шістдесят) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 1020 (одна тисяча двадцять) гривень.

Речовий доказ - диск для лазерних систем зчитування типу CD-R 700 MB, 52х, 80 min, з наявним 1 файлом камери спостереження від 15 квітня 2024 року, залишити в матеріалах судової справи.

Вирок суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений до Миколаївського апеляційного суду через Южноукраїнський міський суд Миколаївської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Суддя Южноукраїнського міського суду ОСОБА_1