ЄУН № 337/3242/23
Провадження № 1-кп/337/44/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року місто Запоріжжя

Хортицький районний суд міста Запоріжжя в складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , захисника адвоката ОСОБА_4 , обвинуваченого ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Хортицького районного суду м. Запоріжжя перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 за обвинуваченням у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження строку застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

Обвинувачений просив відмовити в задоволенні клопотання та застосувати до нього домашній арешт із застосуванням електронного засобу контролю за адресою реєстрації. Пояснив, що має сталі зв`язки з місцевістю, проживає в Хортицькому районі з 2002 рокі, з 2006 зареєстрований по ОСОБА_6 . Переховуватись він не буде, з`являться за усіма викликами.

Захисник просила відмовити в задоволенні клопотання. Вважала ризики у справі не доведеними прокурором. Просила застосувати до ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту.

Заслухавши пояснення учасників, вивчивши матеріали клопотання, суд вважає таке.

Згідно з ч.1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою у відношенні ОСОБА_5 був обраний з урахуванням даних про особу обвинуваченого, тяжкості інкримінованого йому злочину та на підставі наявності ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України.

За ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Суд відхиляє позицію сторони захисту про недоведеність ризиків у справі, оскільки їх існування встановлено ухвалами суду, що набрали законної сили, та було предметом перевірки суду апеляційної інстанції.

Розглядаючи питання про продовження ОСОБА_5 запобіжного заходу, судом не було встановлено наявності підстав для застосування більш м`якого запобіжного заходу, оскільки заявлені прокурором і встановленні слідчим суддею ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст. 177 КПК України, не зменшились та є актуальними. Так суд бере до уваги обставини, встановлені під час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, а саме те, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні нового злочину під час розгляду відносно нього кримінального провадження Комунарським районним судом м. Запоріжжя за ч.2 ст. 186 КК України. Не зважаючи на те, що ОСОБА_5 дійсно є раніше не судимим згідно частини 1 статті 62 Конституції України, однак пред`явлення нового обвинувачення під час ініціювання процедури притягнення особи до кримінальної відповідальності, зокрема на стадії судового розгляду такої справи, переконливо доводить наявність ризику вчинення інших кримінальних правопорушень, оскільки свідчить про високу схильність особи до вчинення умисних корисливих злочинів. Стан розгляду такої справи, не спростовує факт обґрунтованого обвинувачення у новому злочині, вчиненого під час його розгляду. А отже менш тяжкий запобіжний захід, не зважаючи на процедуру притягнення особи до кримінальної відповідальності, не буде належним стримуючим фактором для запобіганню інших злочинів.

Крім того ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, що могли би стримувати його на певній території, а саме, він не одружений, не має дітей, не працевлаштований, є ФОП, але відповідно до його пояснень, мав мінливі заробітки, а отже не має стійких непереборних зв`язків із місцевістю, та приймаючи до уваги суворість покарання, яке визначено за вчинення злочину, передбаченого ч.4 ст. 186 КК України на строк до 10 років позбавлення волі, може визнати, що негативні наслідки від спроби переховуватись від суду, створять для нього меншу шкоду, ніж ймовірність бути притягнутим до кримінальної відповідальності. Сукупність таких факторів підтверджує наявність у справі ризику переховування від органів досудового розслідування та суду.

Будь якого підтвердження наявності у обвинуваченого дітей, їх перебування на його утриманні, суду не надано, а отже, як зазначалось раніше, таке твердження є не переконливим.

Також, як неодноразово наголошувалось у попередніх ухвалах, суду не надано належної інформації щодо власників і мешканців квартири, за якою сторона захисту просить встановити домашній арешт обвинуваченому, а також їх позиції, щодо можливо цілодобового перебування в ній ОСОБА_5 . Надані в судовому засіданні свідком ОСОБА_7 пояснення не усунули невизначеність цього питання.

Таким чином, з метою запобігання встановлених судом ризиків, для забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків суд вирішив продовжити ОСОБА_5 строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою на 60 днів.

При продовжені строку дії запобіжного заходу суд враховує строк тримання ОСОБА_5 під вартою з 21 травня 2023 року, однак зменшення фактору істотності наявних ризиків у справі відображено зменшенням розміру альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Так, виходячи із системного аналізу положень ч.ч.3, 4 ст. 183 КПК України, практики ЄСПЛ, враховуючи тривалістьтримання ОСОБА_5 під вартою, який становить майже два роки, вартості викраденого майна, а також стадію судового розгляду, суд вважає за можливе зменшити розмір застави, як альтернативного запобіжного заходу, до мінімального передбаченого в даному випадку розміру 20 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Враховуючи вищевикладене, керую чись ст. 331, главою 18 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Продовжити строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України строком на 60 днів до 24 травня 2025 року (включно).

Зменшити розмір застави визначений ухвалою суду від 23 жовтня 2024 року до 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 60560 (шістдесят тисяч п`ятсот шістдесят) гривень, у національній грошовій одиниці, яка може бути внесена як самим обвинуваченим так і іншою фізичною або юридичною особою (заставодавцем) на наступний депозитний рахунок (Код отримувача (код за ЄДРПОУ) 26316700; Банк отримувача ДКСУ, м.Київ; Код банку отримувача (МФО) 820172; Рахунок отримувача UA0001205).

У разі внесення застави покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки: 1) прибувати до суду; 2) не відлучатися за межі міста Запоріжжя без дозволу суду; 3) повідомляти суд про зміну свого місця проживання; 4) утримуватись від спілкування з свідками у цій справі до їх допиту судом.

Роз`яснити обвинуваченому, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу із відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок Хортицького районного суду м. Запоріжжя коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення. Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно здійснити розпорядження про звільнення з-під варти та повідомити усно і письмово суд.

У разі внесення застави та з моменту звільнення з-під варти у зв`язку із внесенням застави обвинувачений ОСОБА_5 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Копію ухвали надіслати начальнику ДУ «Запорізький слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України для виконання.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги до Запорізького апеляційного суду через Хортицький районний суду м. Запоріжжя протягом 5 (п`яти) днів з дня її оголошення.

Суддя: ОСОБА_1