Справа №549/581/24
Провадження №1-кп/549/84/24
ВИРОК

Іменем України

18 грудня 2024 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі: головуючого - судді ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 , ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому засіданні в залі суду селища Чорнухи угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000434 від 17.10.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, народився в с.Крутий Берег Лубенського району Полтавської області, зареєстрований у АДРЕСА_1 , фактично проживає у АДРЕСА_2 , неодруженого, непрацюючого, освіта базова середня, військовозобов`язаного, раніше судимого 10.03.2015 Лохвицьким районним судом Полтавської області за ч.3 ст.187 КК України до 7 років 6 місяців позбавлення волі, звільнений 15.02.2022 у зв`язку з відбуттям строку покарання,

у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.336, ст.126-1 КК України,

установив:

Відповідно до обвинувального акту органом досудовим розслідуванням ОСОБА_5 обвинувачується у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ст.336, ст.126-1 КК України за таких обставин.

Згідно з ст.65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

18 березня 2014 року відповідно до Указу Президента України №303/2014 «Про часткову мобілізацію», затвердженого встановленим порядком, оголошено часткову мобілізацію, у зв`язку з чим в Україні настав особливий період.

24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, Указом Президента України №64/2022 введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строком на 30 діб, який в подальшому неодноразово безперервно продовжувався, останнього разу -Указом Президента України №469/2024 від 23.07.2024 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» на 90 діб.

Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 №69/2022 «Про загальну мобілізацію» , затвердженого Законом України від 03.03.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №7113, Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» від 21.10.1993 оголошено загальну мобілізацію, у тому числі і на території Полтавської області.

Згідно з вимогами ч.3 ст.22 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені у повістці.

Так, ОСОБА_5 , згідно з наказом Міністерства оборони України перебуває на обліку військовозобов`язаних в ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому присвоєне військове звання "солдат". Відповідно до вимог Закону України «Про військовий обов`язок та військову службу» ОСОБА_5 є військовозобов`язаним та підлягає призову за мобілізацією.

Згідно з висновком військово-лікарської комісії КП «Чорнухинська лікарня» від 09.08.2024 ОСОБА_5 визнано придатним до військової служби під час загальної мобілізації в Збройних Силах України.

Після того 12.10.2024 працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 ОСОБА_5 був повідомлений про призов на військову службу під час загальної мобілізації, а також про наслідки відмови бути призваним та проходити військову службу під час загальної мобілізації.

12 жовтня 2024 року ОСОБА_5 було оголошено та роз`яснено зміст повістки про явку до ІНФОРМАЦІЯ_3 для призову за мобілізацією 14.10.2024 для відправлення до в/ч, ОСОБА_5 , був попереджений про відповідальність за ухилення від призову за мобілізацією.

Проте, ОСОБА_5 , будучи військовозобов`язаним і діючи з прямим умислом, тобто завідомо знаючи про висновок військово-лікарської комісії КП «Чорнухинська лікарня» від 09.08.2024 про придатність його до військової служби під час загальної мобілізації, будучи обізнаним про його призов за мобілізацією та заздалегідь попередженим про строк і необхідність його явки до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби, бажаючи ухилитися від призову за мобілізацією на зазначений час, без поважних причин, не з`явився до ІНФОРМАЦІЯ_3 для проходження військової служби за мобілізацією для проходження військової служби, чим прямо ухилився від призову на військову службу під час мобілізації в особливий період.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.336 КК України як ухилення від призову на військову службу під час мобілізації, в особливий період.

Крім того, ОСОБА_5 , в порушення вимог ст.28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству» безпричинно, умисно систематично, з червня 2024 року по листопад 2024 року, вчиняв психологічне насильство щодо співмешканки ОСОБА_8 з якою він спільно проживає за адресою: АДРЕСА_2 та має спільний побут, що призвело до страждань потерпілої, а також погіршення якості її життя, що виразилось у формі втоми, фізичного дискомфорту, втрати повноцінного сну та відпочинку, у тому числі втрати самооцінки, позитивних емоцій, негативних переживань тощо.

Так, ОСОБА_5 , неодноразово, не маючи підгрунття, вчиняв стосовно співмешканки ОСОБА_8 , дії, виражені у словесних образах, висловлюваннях на її адресу словами нецензурної лайки та приниженні, тим самим викликаючи в останньої побоювання за власну безпеку, спричиняючи емоційну невпевненість та нездатність захистити себе, завдав шкоду психічному здоров`ю ОСОБА_8 , що виразилися у формі пониження самооцінки, втрати позитивних емоцій, фізичному болю тощо.

Зокрема, 20.06.2024, близько 02 год 30 хв, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, знаходячись в будинку за місцем проживання співмешканки ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , висловлювався нецензурними словами на адресу своєї співмешканки, кричав та погрожував застосуванням фізичної сили, виганяв з будинку та розбив скло у вікні будинку, чим вчинив домашнє насильство у вигляді психологічного насильства, за що постановою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 23.07.2024 (справа №549/327/24) ОСОБА_5 , за вчинене правопорушення, передбачене ч.1 ст.173-2 КУпАП, визнано винним та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 10 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 170 гривень.

Крім цього, 03.07.2024, близько 14 год ОСОБА_5 , знаходячись на подвір`ї господарства за місцем спільного проживання з співмешканкою ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_2 , перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння, висловлювався нецензурними словами на її адресу, кричав, погрожував фізичною розправою та пошкодив вхідні двері будинку, чим вчинив психологічне насильство.

В подальшому, 06.07.2024, близько 17 год 45 хв, ОСОБА_5 , знаходячись у будинку співмешканки ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , продовжував свої неправомірні дії, що виражалися у висловлюванні нецензурними словами на адресу співмешканки, виганяв та не впускав до будинку, чим вчинив психологічне насильство, за що постановою Чорнухинського районного суду Полтавської області від 24.07.2024 у справі №549/330/24, ОСОБА_5 було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч.1 ст.173-2, ч.1 ст.173-2 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 гривень.

Продовжуючи протиправні дії, 03.11.2024, близько 21 год, ОСОБА_5 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння в будинку ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_2 , де вчинив із нею сварку, висловлювався нецензурними словами на адресу співмешканки, бив посуд та погрожував фізичною розправою, чим вчинив домашнє насильство та завдав потерпілій психологічних страждань.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ст.126-1 КК України як умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо особи, з якою перебуває у близьких відносинах, що призвело до психологічних страждань, розладу здоров`я та погіршення якості життя потерпілої ОСОБА_5 .

28 листопада 2024 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та підозрюваним ОСОБА_5 укладено угоду про визнання винуватості за умовами якої ОСОБА_5 зобов`язується беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.336, ст.126-1 КК України в обсязі пред`явленого обвинувачення.

Сторонами також узгоджено, що при затвердженні угоди ОСОБА_5 буде призначене покарання за ст.336 КК України у вигляді позбавлення волі строком на 3 роки, за ст.126-1 КК України - у виді позбавлення волі строком на 2 роки, на підставі ч.1 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Заслухавши прокурора, який вважав можливим затвердити угоду і призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання без застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, пояснення обвинуваченого, який підтвердив, що цілком розуміє свої права, характер обвинувачення, наслідки затвердження угоди, яку уклав добровільно і згоден на призначення узгодженого виду покарання, захисника, який також вважав можливим затвердити угоду про визнання винуватості та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання без застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили, дослідивши надані під час досудового розслідування та суду заяви потерпілої, яка підтвердила надання письмової згоди прокурору на укладення угоди, суд дійшов до такого.

Відповідно до ст.468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам.

Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Кримінальні правопорушення у вчиненні яких обвинувачений визнав себе винуватим, віднесені до нетяжких злочинів, а отже угода відповідає вимогам закону, потерпілою надана письмова згода на укладення угоди про визнання винуватості, а отже угода відповідає вимогам закону.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 цілком розуміє положення ч.4 ст.474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії обвинуваченого кваліфіковані правильно.

Умови угоди не суперечать вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, інтересам суспільства, а кримінальне провадження свідчить про наявність фактичних підстав для визнання винуватості.

Обвинувачений ОСОБА_5 погоджується на призначення узгодженого покарання.

В силу ст.ст.66, 67 КК України обставинами, які пом`якшують покарання, є щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставини, які обтяжують покарання, є рецидив злочинів, вчинення злочинів у стані алкогольного сп`яніння.

Враховуючи наведене в сукупності, оскільки ОСОБА_5 раніше судимий, узгоджене сторонами покарання суд знаходить таким, що відповідає положенням ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчиненню ним нових кримінальних правоворушень.

Виходячи з викладеного суд дійшов висновку про наявність підстав для затвердження угоди про визнання винуватості між прокурором та ОСОБА_5 .

Керуючись ст.ст. 373, 374, 475 КПК України, суд,

ухвалив:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 28 листопада 2024 року між прокурором Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_3 та ОСОБА_5 , як підозрюваним у кримінальному провадженні №00000434 від 17.10.2024.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ст.336, ст.126-1 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання:

-за ст.336 КК України - у виді 3 (трьох) років позбавлення волі;

-за ст.126-1 КК України - у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді 3 (трьох) позбавлення волі.

Строк відбування покарання відраховувати з часу приведення вироку до виконання.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості вирок суду може бути скасованим за клопотанням прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1