Справа №592/7817/20 Головуючий у суді у 1 інстанції - ОСОБА_1
Номер провадження 11-кп/816/110/24 Суддя-доповідач - ОСОБА_2
Категорія - Незаконне виробництво, виготовлення, придбання, зберігання, перевезення, пересилання чи збут наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів
УХВАЛА

Іменем України

18 листопада 2024 року колегія суддів Сумського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді - ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

з участю секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції в залі суду в місті Суми матеріали кримінального провадження № 592/7817/20 за апеляційними скаргами обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.07.2021, за яким

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець м. Суми, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий

визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженець м. Суми, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимий

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженець м. Суми, який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_3 , в силу ст. 89 КК не судимий

визнані винними у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК України,

учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_11 ,

обвинувачених ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ,

захисників адвокатів ОСОБА_14 , ОСОБА_15 ,

установила:

У поданих апеляційних скаргах:

- обвинувачений ОСОБА_16 просить змінити вирок суду в частині призначеного покарання та стягнення витрат на залучення експерта або постановити рішення, яким розстрочити виконання вироку в цій частині, оскільки має матір, яка потребує його допомоги, неповнолітню дитину на утриманні, можливості сплатити встановлену судом суму судових витрат під час відбування покарання у виді позбавлення волі не має, відсутні такі кошти і у родини. Зазначає також, що ним безпосередньо експерти не залучалися;

- обвинувачений ОСОБА_17 просить пом`якшити призначене судом покарання, звільнити його від сплати витрат на залучення експерта та не конфісковувати в дохід держави належний йому автомобіль, оскільки вину визнав повністю, розкаявся у вчиненому, активно сприяв розкриттю злочину, раніше не судимий, інвалід війни III групи, має на утриманні малолітню доньку, автомобіль придбав за кошти, отримані за бойові поранення, на якому працював у службі таксі і який не має жодного відношення до вчинених злочинів, під час перебування в СІЗО значно погіршився стан здоров`я, близьких, які б могли допомогти сплати процесуальні витрати не має.

Вироком Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.07.2021 ОСОБА_18 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307, ч. 1 ст. 309, ч. 1 ст. 263 КК України, і йому призначене покарання: за ч. 1 ст. 263 КК у виді позбавлення волі на строк три роки; за ч. 1 ст. 309 КК у виді арешту на строк шість місяців; за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією всього майна, окрім житла; за ч. 3 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК України у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією всього майна, окрім житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим ОСОБА_18 призначене покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, окрім житла. На підставі ч. 4 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеного за цим вироком та вироком Городнянського районного суду Чернігівської області від 26.06.2020, ОСОБА_18 призначене остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією всього майна, окрім житла. Зараховано у строк покарання час тримання його під вартою з 08.04.2020 до 11.07.2021 включно. Стягнуто з ОСОБА_18 на користь держави 25 351,42 грн витрат на залучення експерта.

ОСОБА_12 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 і ч. 3 ст. 307 КК, і йому призначене покарання: за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією всього майна, окрім житла; за ч. 3 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією всього майна, окрім житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_12 призначене остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, окрім житла. Зараховано у строк покарання час тримання його під вартою з 08.04.2020 до 11.07.2021 включно. Стягнуто з ОСОБА_12 на користь держави 20 938,27 грн витрат на залучення експерта.

ОСОБА_13 визнаний винним у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307 і ч. 3 ст. 307 КК, і йому призначене покарання: за ч. 2 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк чотири роки з конфіскацією всього майна, окрім житла; за ч. 3 ст. 307 КК із застосуванням ст. 69 КК у виді позбавлення волі на строк п`ять років з конфіскацією всього майна, окрім житла. На підставі ч. 1 ст. 70 КК, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, ОСОБА_13 призначене остаточне покарання у виді п`яти років позбавлення волі з конфіскацією всього майна, окрім житла. Зараховано у строк покарання час тримання його під вартою з 08.04.2020 до 11.07.2021 включно. Стягнуто з ОСОБА_13 на користь держави 20 938,27 грн витрат на залучення експерта.

Цим же вироком, автомобіль Рено Меган, д. н. з. НОМЕР_1 , на який накладений арешт обернуто на користь держави в рахунок конфіскації майна.

Згідно вироку суду, в грудні 2019 року ОСОБА_18 спільно із ОСОБА_12 вирішили здійснювати на території м. Суми збут особливо небезпечної психотропної речовини «PVP», залучивши до вказаної діяльності інших осіб, які мали зв`язки серед наркозалежних громадян та були здатні вчиняти тяжкі і особливо тяжкі злочини.

На початку грудня 2019 року, створюючи організовану групу та залучаючи до її складу членів організованої групи, ОСОБА_12 та ОСОБА_18 підшукали та включили до складу групи ОСОБА_13 , що було обумовлене його зв`язками з наркозалежними особами, які проживали на території м. Суми та Сумської області; наявністю необхідних знань та навичок для безпечного та прихованого здійснення однотипної злочинної діяльності з незаконного обігу психотропної речовини та уникнення викриття незаконної діяльності організованої групи.

ОСОБА_18 , взявши на себе співорганізаторство, виконував функції планування злочинної діяльності з незаконного обігу психотропних речовин, надання вказівок співучасникам, застосування методів конспірації, контролю за вчиненням кримінального правопорушення її учасниками. Крім того, придбавав психотропні речовину PVP, підбирав знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, у тому числі винаймав житло, яке використовувалось для зберігання частини наркотичних засобів і психотропних речовин, проводились зважування і пакування заборонених до обігу речовин. Також отримував придбану разом із ОСОБА_12 психотропну речовину, після чого разом розподіляли її для подальшого зберігання з метою збуту.

ОСОБА_12 , як співорганізатор, надавав приміщення для зберігання з метою збуту, фасування, зважування та розподілу між учасниками групи психотропних речовин; придбавав психотропні речовини в особливо великих розмірах, зберігав їх з метою збуту, фасував, а також розповсюджував психотропні речовини шляхом «закладок», спілкувався з наркозалежними особами.

ОСОБА_13 виконував функцію активного учасника групи, здійснював зберігання психотропних речовин за місцем свого мешкання для їх подальшого систематичного збуту. Обов`язок забезпечення учасників психотропною речовиною PVP був покладений як на ОСОБА_18 , так і на ОСОБА_12 . Придбання вказаної психотропної речовини здійснювалось після закінчення її попередньої партії, за спільні грошові кошти, при цьому співорганізаторами попередньо не обумовлювались місця придбання вказаної речовини.

Придбана співорганізаторами ОСОБА_18 та ОСОБА_12 психотропна речовина розподілялась між членами групи для її зберігання з метою подальшого збуту за адресами: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_18 , АДРЕСА_3 за місцем мешкання ОСОБА_13 , а також за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 за місцями проживання ОСОБА_12

ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 під час спілкування між собою та наркоспоживачами використовували завуальовані фрази та слова, змінювали назву психотропної речовини, її вагу, користувались анонімними месенджерами, а збут психотропної речовини PVP здійснювався знайомим перевіреним споживачам шляхом отримання передплати на банківські картки, оформлені на сторонніх осіб.

27.02.2020 ОСОБА_12 незаконно придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку переніс за адресою: АДРЕСА_4 , де разом із ОСОБА_18 та ОСОБА_13 розподілили придбану психотропну речовину PVP на частини між собою, а потім перемістили у визначені раніше місця: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_18 ; АДРЕСА_3 за місцем мешкання ОСОБА_13 , а також за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 за місцями проживання ОСОБА_12 , для зберігання з метою подальшого самостійного збуту кожним із членів організованої групи.

01.03.2020 у період часу з 02 год. 03 хв. до 02 год. 12 хв. поліцейськими під час НС(Р)Д в кв. АДРЕСА_5 були відібрані зразки кристалічної речовини, які зберігались ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 з метою збуту, яка є особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, масою 170,6408 г.

11.03.2020 ОСОБА_18 придбав особливо небезпечну психотропну речовину PVP, яку він переніс за адресою: АДРЕСА_4 за місцем мешкання ОСОБА_12 , яку розподілили на частини між усіма членами групи та перемістили у визначені раніше місця: АДРЕСА_1 за місцем мешкання ОСОБА_18 ; АДРЕСА_3 за місцем мешкання ОСОБА_13 , а також за адресами: АДРЕСА_2 та АДРЕСА_4 за місцями проживання ОСОБА_12 , для зберігання з метою подальшого самостійного збуту кожним із членів організованої групи. При цьому основним місцем зберігання більшої частини психотропної речовини була квартиру АДРЕСА_5 .

08.04.2020 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_18 в АДРЕСА_1 , виявлено та вилучено 7 зіп пакетів з особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP», обіг якої заборонено, масою 1,8799 г; в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_12 в АДРЕСА_4 виявлено та вилучено: 10 пакетиків із порошкоподібною речовиною червоного кольору у середині, 3 пакунки на зіп-лок застібках із закам`янілою речовиною червоного кольору, на яких маються написи «94,43», «85,85», «16,15», з особливо небезпечною психотропною речовиною, обіг якої заборонено PVP, масою 173,0222 г, 0,2153 г і 0,9555 г відповідно; в ході обшуку за місцем мешкання ОСОБА_13 в АДРЕСА_3 вилучено: 7 згортків в ізолюючій стрічці з кристалічною речовиною світлого кольору, згорток фольги з двома кристалами речовини світлого кольору, з особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP», масою 0,7584 г.

Загальна вага особливо небезпечної речовини «PVP», яку ОСОБА_12 , ОСОБА_18 та ОСОБА_13 зберігали з метою збуту становить 176,8313 г.

25.01.2020 о 14 год. ОСОБА_18 за місцем свого мешкання незаконно збув ОСОБА_19 поліетиленовий пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP», обіг якої заборонено, масою 0,3007 г.

12.02.2020 об 11 год. ОСОБА_18 за місцем свого мешкання незаконно збув ОСОБА_20 поліетиленовий пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP», обіг якої заборонено, масою 0,9347 г.

На початку лютого 2020 року ОСОБА_18 придбав невстановлену кількість психотропної речовини, яку перемістив за місцем мешкання ОСОБА_21 за адресою: АДРЕСА_6 , де почав її зберігати без відома останньої без мети збуту.

08.04.2020 в ході обшуку за місцем проживання ОСОБА_21 виявлено та вилучено 3 пластикові пробірки типу «еппендорф», всередині яких знаходилась особливо небезпечна психотропна речовина «PVP», обіг якої заборонено, масою 0,9465 г.

В період часу з початку березня 2020 року до 08.04.2020 ОСОБА_18 знайшов пістолет Stalker 917-S із магазином та 11 патронами, споряджених гумовими та полімерними кулями, які почав їх незаконне зберігання без передбаченого законом дозволу за місцем свого мешкання в АДРЕСА_1 , і які були виявлені та вилучені 08.04.2020 під час проведення обшуку за місцем мешкання ОСОБА_18 , що є вогнепальною зброєю переробленим самозарядним пістолетом, виготовленим шляхом переробки саморобним способом стартового пістолету «Stalker 917-S», № НОМЕР_2 , калібру 9 мм Р.А.К, виробництва фірми «Atak Silah San.Sin. Tic. Ltd.Sti», Туреччина, а патронами є боєприпасами пістолетними патронами калібру 9 мм Р.А., виготовлені шляхом спорядження саморобним способом капсульованих гільз шумових (холостих) пістолетних патронів промислового виробництва із використанням елементів промислового виготовлення (порохового заряду та полімерних куль), придатні до стрільби.

19.03.2020 о 18 год. 30 хв. ОСОБА_12 , перебуваючи біля під`їзду № 6 будинку № 4 по вул. Леваневського м. Суми, шляхом залишення «закладки» у нижній частині водостічної труби, збувши тим самим невстановленій особі особливо небезпечну психотропну речовину «PVP», обіг якої заборонено, масою 0,4504 г.

06.03.2020 о 14 год. 45 хв. ОСОБА_13 біля будинку № 9 по вул. Зв`язківців в м. Суми незаконно збув ОСОБА_22 поліетиленовий пакет із особливо небезпечною психотропною речовиною «PVP», обіг якої заборонено, масою 0,21 г.

Вислухавши суддю-доповідача про зміст оскарженого судового рішення, доводи обвинувачених ОСОБА_12 і ОСОБА_13 , їх захисників ОСОБА_14 і ОСОБА_15 , які підтримали апеляційні скарги, доводи прокурора ОСОБА_11 про залишення вироку суду без змін, а апеляційних скарг без задоволення, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи поданих апеляційних скарг, колегія суддів вважає, що вказані вище апеляційні скарги обвинувачених задоволенню не підлягають з таких підстав.

Висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_12 та ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 307, ч. 2 ст. 307 КК, за обставин, викладених у вироку, в апеляційних скаргах обвинувачених не оскаржуються.

Що стосується доводів апеляційних скарг обвинувачених про суворість призначеного покарання, то колегія суддів вважає їх необґрунтованими і такими, що не заслуговують на увагу, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не ґрунтуються на вимогах закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, у ст. 50 і 65 КК визначено, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого. Суд призначає покарання в межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, а також відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу, враховуючи при цьому ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

З огляду на ці положення закону України про кримінальну відповідальність при призначенні покарання суд має враховувати не тільки межі караності діяння, встановлені у відповідній санкції статті Особливої частини КК, а й норми Загальної частини цього Кодексу, в яких регламентуються цілі, система покарань, підстави, порядок та особливості застосування окремих його видів, а також регулюються питання, пов`язані з призначенням покарання, що можуть вплинути на вибір (обрання) судом певних його виду і розміру.

Поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо, що визнається (дискреційні повноваження суду) і ЄСПЛ, який, зокрема, у своєму рішенні в справі «Довженко проти України» зазначає про необхідність визначення законності, обсягу, способів і меж застосування свободи оцінювання представниками судових органів, виходячи із відповідності таких повноважень суду принципу верховенства права; це забезпечується відповідним обґрунтуванням обраного рішення в процесуальному документі суду тощо.

Невідповідним ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого визнається таке покарання, яке хоч і не виходить за межі, встановлені відповідною статтею (частиною статті) закону України про кримінальну відповідальність, але за своїм видом чи розміром є явно несправедливим через м`якість або через суворість.

Ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення означає з`ясування судом, насамперед, питання про те, до кримінальних правопорушень якої категорії тяжкості відносить закон вчинене у конкретному випадку злочинне діяння. Беручи до уваги те, що у ст. 12 КК дається лише видова характеристика ступеня тяжкості кримінального правопорушення, що знаходить своє відображення у санкції статті, встановленій за кримінальне правопорушення цього виду, суд при призначенні покарання на основі всебічного, повного та неупередженого врахування обставин кримінального провадження в їх сукупності визначає тяжкість конкретного кримінального правопорушення, враховуючи його характер, цінність суспільних відносин, на які вчинено посягання, тяжкість наслідків, спосіб посягання, форму і ступінь вини, мотивацію кримінального правопорушення, наявність або відсутність кваліфікуючих ознак тощо. При цьому під особою обвинуваченого розуміється сукупність фізичних, соціально-демографічних, психологічних, правових, морально-етичних та інших ознак індивіда, щодо якого ухвалено обвинувальний вирок, які існують на момент прийняття такого рішення та мають важливе значення для вибору покарання з огляду мети та засад його призначення. Термін «явно несправедливе покарання» означає не будь-яку можливу відмінність в оцінці виду та розміру покарання з погляду суду першої чи апеляційної інстанції (прокурора, потерпілого, обвинуваченого чи його захисника), а відмінність у такій оцінці принципового характеру. Це положення вказує на істотну диспропорцію, неадекватність між визначеним судом, хоча й у межах відповідної санкції статті, видом та розміром покарання та тим видом і розміром покарання, яке б мало бути призначене, враховуючи обставини, які підлягають доказуванню, зокрема ті, що повинні братися до уваги при призначенні покарання.

На національному рівні КСУ у своєму рішенні від 02.11.2004 № 15-рп/2004 зазначив, що «справедливе застосування норм права передбачає передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад кримінального правопорушення та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання повинно бути домірним кримінальному правопорушенню».

При встановленні справедливості і співмірності призначеного покарання колегія суддів дотримується також й автономної концепції поняття «покарання» в усталеній судовій практиці ЄСПЛ, яка передбачає, що «покарання переслідує подвійну мету покарання і стримування від вчинення нових злочинів» (рішення від 09.10.2003 у справі «Езех и Коннорс проти Сполученого Королівства» (Ezeh and Connors v. UK), заяви № 39665/98, № 40086/98), хоча це не виключає, що покарання може спрямоване на досягнення кількох цілей, поряд з карою та запобіганням це може бути ще й відшкодування.

При призначенні ОСОБА_12 і ОСОБА_13 покарання, суд першої інстанції дотримався вимог закону України про кримінальну відповідальність, врахував ступінь тяжкості вчинених ними кримінальних правопорушень, один з яких відповідно ст. 12 КК є особливо тяжким, дані про особу ОСОБА_12 , який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, вину у вчиненому визнав повністю, має на утриманні неповнолітню дитину, є інвалідом III групи та учасником бойових дій; дані про особу ОСОБА_13 , який в силу ст. 89 КК раніше не судимий, вину у вчиненому визнав повністю, має на утриманні неповнолітню дитину.

Крім того, суд першої інстанції також врахував наявність обставин, що пом`якшують покарання обвинувачених, а саме щире каяття та активне сприяння розкриттю злочину, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Оскільки ОСОБА_12 і ОСОБА_13 призначене основне покарання за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК, із застосуванням ст. 69 КК, то колегія суддів не убачає будь-яких законних підстав для призначення обвинуваченим ще більш м`якого покарання, а тому погоджується з визначеним судом першої інстанції розміром покаранням. При цьому призначене обвинуваченим покарання не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав людини, воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Визначене покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами вчиненого і особою винної, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, то вид і розмір призначеного обвинуваченим покарання є необхідним й достатнім для їх виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень.

Доводи апеляційної скарги ОСОБА_12 про те, що належний йому т/з не підлягає конфіскації в дохід держави, колегія суддів вважає необґрунтованими і такими, що також задоволенню не підлягають, оскільки вони не відповідають фактичним обставинам кримінального провадження та не грунтуються на вимогах кримінального процесуального закону і закону України про кримінальну відповідальність.

Зокрема, відповідно приписів ст. 51, 52 КК убачається, що одним із додаткових покарань, яке може бути застосовано до осіб, визнаних винними у вчиненні кримінальних правопорушень є конфіскація майна, а згідно ст. 59 КК покарання у виді конфіскації майна полягає в примусовому безоплатному вилученні у власність держави всього або частини майна, яке є власністю засудженого; конфіскація майна встановлюється за тяжкі та особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості і може бути призначена лише у випадках, спеціально передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу.

Отже, особливістю конфіскації майна є те, що вона: може бути призначена лише у випадках прямо передбачених в Особливій частині Кримінального кодексу; встановлена за особливо тяжкі корисливі злочини, а також за злочини проти основ національної безпеки України та громадської безпеки незалежно від ступеня їх тяжкості.

Із формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним убачається, що ОСОБА_18 , ОСОБА_12 і ОСОБА_13 вчинили тяжкі та особливо тяжкі кримінальні правопорушення, маючи корисливий мотив.

Колегія суддів вважає, що призначене судом першої інстанції додаткове покарання у виді конфіскації майна, в тому числі і належного на праві власності ОСОБА_12 , є справедливим та співрозмірним заходом кримінального примусу.

Не заслуговують на увагу і доводи апеляційних скарг обвинувачених в частині вирішення питання щодо процесуальних витрат, оскільки вони є безпідставними та не відповідають вимогам закону, а ухвалюючи вирок, суд першої інстанції повинен вирішити на кого мають бути покладені процесуальні витрати і в якому розмірі; якщо обвинувачуються декілька осіб суд вирішує питання, зазначені в цій статті, окремо щодо кожного обвинуваченого (п. 13 ч. 1, ч. 3 ст. 368 КПК).

Відповідно п. 3 ч. 1 ст. 118 КПК, до процесуальних витрат відносяться, серед іншого, витрати, пов`язані із залученням експертів, а згідно ч. 2 ст. 124 цього Кодексу у разу ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, про що зазначено і в окремій нормі щодо їх розподілу при ухваленні вироку.

Згідно п. 2 ч. 4 ст. 374 КПК, у разі визнання особи винуватою у резолютивній частині вироку зазначаються рішення про відшкодування процесуальних витрат.

Ухвалюючи відносно ОСОБА_18 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 обвинувальний вирок, суд першої інстанції цілком вірно визначив розмір процесуальних витрат, які документально підтверджені і мають бути компенсовані кожним обвинуваченим, застосувавши при цьому принцип рівної дольової відповідальності в частині їх стягнення з ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , тому доводи останніх з цього приводу задоволенню не підлягають, враховуючи при цьому відсутність обставин, передбачених ст. 119 КПК.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що оскаржуване судове рішення є законним, належним чином обґрунтованим та умотивованим, тому вирок суду підлягає залишенню без змін, а апеляційні скарги без задоволення.

Керуючись ст. 404, 405, 407, 418 і 419 КПК України,

постановила:

Вирок Ковпаківського районного суду м. Суми від 12.07.2021 відносно ОСОБА_23 та ОСОБА_24 залишити без змін, а апеляційні скарги обвинувачених ОСОБА_6 та ОСОБА_7 на цей вирок без задоволення.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення.

Касаційна скарга на ухвалу суду може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня її проголошення, а засудженими, які утримуються під вартою, - в той самий строк з дня вручення їм копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4 ,