Справа № 335/9186/24
Провадження № 1-кс/331/2196/2024
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 березня 2025 року м. Запоріжжя

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

До слідчого судді Жовтневого районного суду міста Запоріжжя надійшла скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

В обґрунтування скарги зазначено, що 30.06.2024 р. ОСОБА_3 подано до Генеральної прокуратури України заяву про вчинення відносно нього суддею ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 374 ч. 1 ст. 366 КК України. Запорізькою обласною прокуратурою, якою отримано заяву ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 30.06.2024 р., останню було перенаправлено до ТУ ДБР у м. Мелітополі в порушення вимог ст. 214 КПК України. Кримінальний процесуальний закон не наділяє прокурора повноваженнями передавати отримані ним заяви про вчинення кримінального правопорушення до іншого органу досудового розслідування до внесення відповідних відомостей до ЄРДР, а тому ОСОБА_3 звертається до суду із даною скаргою.

ОСОБА_3 в судовому засіданні скаргу підтримав, просив її задовольнити.

Прокурор ОСОБА_6 в судове засідання не з`явилася, раніше надала заяву про розгляд скарги без її участі, просила відмовити в задоволенні скарги, посилаючись на відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР про вчинення кримінального правопорушення за даною заявою та необґрунтованість скарги ОСОБА_3 .

Відповідно до ч.3 ст. 306 КПК України, відсутність слідчого чи прокурора не є перешкодою для розгляду скарги.

Дослідивши подану скаргу та додані до неї матеріали, вислухавши пояснення скаржника, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Матеріалами справи встановлено, що ОСОБА_3 подано до Офісу Генерального прокурора заяву від 30.06.2024 р. про вчинення відносно нього суддею ОСОБА_4 та прокурором ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365, ч. 2 ст. 367, ч. 2 ст. 374 ч. 1 ст. 366 КК України.

Відповідно до листа Офісу Генерального прокурора № 31/5/2-р від 15.07.2024 заяву ОСОБА_3 від 30.06.2024 р. щодо можливих протиправних дій окремих посадових осіб судових органів та органів прокуратури, а також з інших питань скеровано до прокуратури обласного рівня за територіальною юрисдикцією - Запорізької обласної прокуратури.

22.07.2024 року Запорізькою обласною прокуратурою вказану заяву ОСОБА_3 про вчинення злочину направлено для організації розгляду, в межах компетенції, до ТУ ДБР розташованого у м. Мелітополь, що підтверджується копією супровідного листа та списком поштових відправлень.

Згідно із п.1 ч.1 ст.303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора, як бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Так, згідно ч.1 ст.11 КК України кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Відповідно до ч.1 ст.214 КПК України слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до ЄРДР, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з ЄРДР.

Однак, до ЄРДР вносяться не будь-які заяви, які надходять до органів досудового розслідування, а лише відомості про кримінальне правопорушення, коли такі відомості викладені особою в заяві чи повідомленні про кримінальне правопорушення.

При цьому зміст ч.1 ст.214 КПК України не передбачає обов`язку слідчого, дізнавача, прокурора вносити до ЄРДР всі прийняті та зареєстровані ними заяви, зокрема, ті, що не містять у собі відомостей про склад кримінального правопорушення, передбаченого чинним КК України.

Таким чином, внесенню до ЄРДР підлягають відомості із заяв, в яких міститься виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а не із заяв чи повідомлень про події, у яких немає достатньої інформації, що вказує на вчинення кримінального правопорушення.

Статтею 2 КПК України визначено, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до ч. 2 ст. 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Частиною 4 ст. 216 КПК України визначено, що досудове розслідування кримінальних правопорушень, вчинених, зокрема суддею, працівником правоохоронного органу, здійснюють слідчі органів державного бюро розслідувань, а ч. 1 ст. 218 КПК України передбачено, що досудове розслідування здійснюється слідчим того органу досудового розслідування, під юрисдикцією якого знаходиться місце вчинення кримінального правопорушення.

Механізм реалізації цих положень кримінально-процесуального законодавства України передбачений наказом Генерального прокурора від 30.06.2020 року № 298 «Про затвердження Положення про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань».

Слідчим суддею встановлено, що ОСОБА_3 направив заяву від 30.06.2024 р. про вчинення кримінального правопорушення до Офісу Генерального прокурора, яку скеровано до Запорізької обласної прокуратури, яка в подальшому уповноваженою особою Запорізької обласної прокуратури була скерована до ТУ ДБР у м. Мелітополі для розгляду та прийняття процесуального рішення, відповідно до вимог чинного законодавства України.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що у діях уповноважених осіб Запорізької обласної прокуратури відсутня бездіяльність, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви ОСОБА_3 від 30.06.2024 р., оскільки вказана заява направлена за підслідністю до ТУ ДБР у м. Мелітополі, до повноважень якого входить здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень вчинених, у тому числі суддями та прокурорами, про що і повідомляв у своїй заяві ОСОБА_3 .

Крім того, слідчий суддя зазначає, що дії Запорізької обласної прокуратури, які полягають у скеруванні заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення до ТУ ДБР у м. Мелітополі для розгляду вказаної заяви по суті, тобто до того органу досудового розслідування до повноважень якого входить здійснення досудового розслідування кримінальних правопорушень про які повідомлено у вказаній заяві, для прийняття відповідного рішення, не суперечить положенням КПК України.

Також з матеріалів скарги слідчим суддею встановлено, що при вирішенні питання про передання заяви ОСОБА_3 про вчинення кримінального правопорушення від 30.06.2024 р. до ТУ ДБР, розташоване у м. Мелітополі, не було допущено зайвих зволікань.

Розглядаючи скаргу в межах заявлених вимог, за змістом вимог КПК України (ст. 26, 303 КПК України), слідчий суддя не наділений повноваженням за власною ініціативою визначати чи змінювати конкретного суб`єкта оскарження, враховуючи також вимоги щодо підсудності скарги.

Відповідно до ч. 2 ст. 307 КПК України ухвала слідчого судді за результатами розгляду скарги на рішення, дії чи бездіяльність під час досудового розслідування може бути про: скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; скасування повідомлення про підозру; зобов`язання припинити дію; зобов`язання вчинити певну дію; відмову у задоволенні скарги.

Враховуючи вищевикладене, слідчий суддя приходить до висновку, що скарга ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 214, 216, 303-307, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Запорізької обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали оголошено 03.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1