ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 на вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0001710, щодо:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Дніпропетровська, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, не одруженого, дітей на утриманні не маючого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, -

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_6

обвинуваченого ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_7

В С Т А Н О В И Л А:

За вироком Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України та призначено йому покарання:

- за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України у виді п`яти років позбавлення волі;

- за ч. 4 ст. 185 КК України виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України призначено ОСОБА_5 остаточне покарання шляхом часткового складення призначених покарань, визначивши до відбуття покарання у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі.

Судом вирішено питання речових доказів та судових витрат.

Цим вироком ОСОБА_5 визнаний винним за наступних обставин.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб та у подальшому строк дії воєнного стану в Україні продовжувався Указами Президента України, із затвердженням відповідними законами України, який триває по теперішній час.

Законом України № 2117-IX «Про внесення змін до Кримінального кодексу України щодо посилення відповідальності за мародерство» від 03.03.2022 року внесено зміни до Кримінального Кодексу України, зокрема ч. 4 ст. 185 після слів "у великих розмірах" доповнена словами "чи в умовах воєнного, або надзвичайного стану".

В період дії воєнного стану ОСОБА_5 14 жовтня 2024 року, приблизно о 14 годині 20 хвилин перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Стартова, буд. 9, в приміщенні торгівельної зали будівельного супермаркету «Нова Лінія», побачив товари викладені на полицях, які на праві власності належать ТОВ «Нова Лінія 1» (), які останній визначив об`єктом свого злочинного посягання та у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, вчинене в умовах воєнного стану.

Далі ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, своєю рукою взяв з торгівельної полиці Акумулятор AL-KO 18 V, В 100 Li 113895, вартістю 4999,00 грн., та почав утримувати вказаний товар при собі.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 перетнувши касову зону та антикрадіжкове обладнання, не розрахувавшись за товар, покинув приміщення торгівельної зали будівельного супермаркету «Нова Лінія» з викраденим майном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Нова Лінія 1» () майнову шкоду на загальну суму 4999,00 грн.

Далі, продовжуючи свою злочинну діяльність, в період дії воєнного стану, ОСОБА_5 , 15 жовтня 2024, приблизно о 09 годині 40 хвилин перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Стартова, буд. 9, в приміщенні торгівельної зали будівельного супермаркету «Нова Лінія», побачив товари, викладені на полицях, які на праві власності належать ТОВ «Нова Лінія І» (), які останній визначив об`єктом свого злочинного посягання та у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану.

Далі ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно та в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, своєю рукою взяв з торгівельної полиці Акумулятор AL-KO 18 V, В 125 Li 113896, вартістю 6046,00 грн., та почав утримувати вказаний товар при собі.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 , перетнувши касову зону та антикрадіжкове обладнання, не розрахувавшись за товар, покинув приміщення торгівельної зали будівельного супермаркету «Нова Лінія» з викраденим майном, в подальшому розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ТОВ «Нова Лінія 1» () майнову шкоду на загальну суму 6046,00 грн.

Продовжуючи свою злочинну діяльність, в період дії воєнного стану, ОСОБА_5 , 16 жовтня 2024, приблизно о 14 голині 20 хвилин перебуваючи за адресою м. Дніпро, вул. Стартова, буд. 9, в приміщенні торгівельної зали будівельного супермаркету «Нова Лінія», побачив товари викладені на полицях, які на праві власності належать ТОВ «Нова Лінія 1» (), які останній визначив об`єктом свого злочинного посягання та у нього виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, повторно, в умовах воєнного стану.

Далі ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, реалізуючи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, вчиняючи злочин повторно та в умовах воєнного стану, діючи умисно, з корисливих мотивів та особистої зацікавленості, переконавшись, що за його діями ніхто не спостерігає та вони є таємними для оточуючих, своєю рукою взяв з торгівельної акумуляторний шуруповерт Bosch Professional GSR 12V-15, 12 B Li-Ion, 30Hm., 2 Ak (2Ar/4Ar), 1300 об/хв, вартістю 5598,00 грн., та почав утримувати вказаний товар при собі.

Після чого, доводячи свій злочинний умисел до кінця, ОСОБА_5 , перебуваючи у вказаний час та у вказаному місці, утримуючи при собі вказане майно на загальну суму 5598,00 грн., вийшов з торгівельної зали через касову зону з викраденим майном, не розрахувавшись за товар, але не виконав усі дії, які вважав необхідними для доведення злочину до кінця, з причин, що не залежали від його волі, у зв`язку з тим, що не зміг розпорядитись викраденим майном на власний розсуд, оскільки при перетині антикрадіжкового обладнання був зупинений співробітниками будівельного супермаркету «Нова Лінія».

Дії ОСОБА_5 кваліфіковані судом за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно в умовах воєнного стану та за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, як закінчений замах на таємне викрадення чужого майна (крадіжку), вчинене повторно в умовах воєнного стану.

В апеляції:

- обвинувачений ОСОБА_5 , не оскаржуючи фактичних обставин, інкримінованих йому злочинів, просить вирок суду скасувати в частині призначеного покарання та ухвалити новий вирок, яким при призначенні покарання за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням положень ст. 69 КК України, перейти до більш м`якого виду покарання, а саме пробаційного нагляду, або призначити покарання із застосуванням положень ст.ст. 75, 76 КК України.

В обґрунтування вказує, що три епізоди його злочинної діяльності об`єднані єдиним злочинним наміром, а також об`єднані невеликим проміжком часу, а тому мають бути кваліфіковані як один епізод, за ч. 4 ст. 185 КК України.

Крім того вказує, що судом не враховано добровільне повернення викрадених предметів. Тобто на думку обвинуваченого, судом першої інстанції при призначенні покарання не було враховано активного сприяння розкриттю злочину, визнання вини, також сприяння швидкому та повному розгляду справи.

Обвинувачений ОСОБА_5 також вважає, що покарання із застосуванням положень ст. 69 КК України, або ст.ст. 75, 76 КК України, буде достатнім для його виправлення та запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень.

Заслухавши обвинуваченого, який підтримав доводи і вимоги апеляційної скарги, просив її задовольнити, прокурора, яка заперечував проти задоволення апеляційної скарги обвинуваченого, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів виходить з наступного.

Згідно ст. 370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і мотивованим. Законним є рішення, постановлене компетентним судом згідно норм матеріального права із дотриманням вимог кримінального провадження, передбаченого цим Кодексом.

Відповідно до ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Як слідує зі змісту апеляційної скарги, обвинувачений ОСОБА_5 не оскаржує фактичні обставини інкримінованих йому злочинів, в той же час не погоджується з їх кваліфікацією, з посиланням на те, що всі три епізоди його злочинної діяльності об`єднані єдиним злочинним наміром, а також об`єднані невеликим проміжком часу, а тому мають бути кваліфіковані як один епізод, за ч. 4 ст. 185 КК України.

Однак, з такими ствердженнями не можна погодитись з огляду на таке.

Так, відповідно до ст. 13 КК України, закінченим кримінальним правопорушенням визнається діяння, яке містить усі ознаки складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини цього Кодексу. Незакінченим кримінальним правопорушенням є готування до кримінального правопорушення та замах на кримінальне правопорушення

Злочин із матеріальним складом вважається закінченим з того моменту, коли настав вказаний у диспозиції статті Особливої частини КК України суспільно небезпечний наслідок. Так, крадіжка є закінченою з моменту заподіяння майнової (матеріальної) шкоди власності.

Якщо в злочинах з матеріальними складами не настали зазначені в диспозиції статті КК України суспільно небезпечні наслідки, то може йтися тільки про незакінчений злочин (готування до злочину або замах на нього).

Системний аналіз чинного законодавства свідчить про те, що передбачені законом правила призначення покарання за сукупністю злочинів застосовуються у випадках самостійної кваліфікації вчиненого, як за різними статтями, так і за різними частинами однієї статті кримінального закону, якими передбачено відповідальність за окремі склади злочинів і які мають самостійні санкції.

Згідно обвинувачення, обвинувачений ОСОБА_5 14 жовтня 2024 року вчинив в приміщенні торгівельної зали будівельного супермаркету «Нова Лінія» злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Після цього, 15 жовтня 2024 року, також перебуваючи в приміщенні торгівельної зали будівельного супермаркету «Нова Лінія», обвинувачений ОСОБА_5 також вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 185 КК України.

Наступного дня, обвинувачений ОСОБА_5 , також перебуваючи в приміщенні торгівельної зали будівельного супермаркету «Нова Лінія», вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України.

Таким чином, обвинувачений ОСОБА_5 вчинив два закінчених злочинів, що кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, за ознакою, в тому числі повторності, а також один незакінчений злочин, що кваліфіковано за ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185 КК України, який також має таку кваліфікуючу ознаку, як повторність.

При цьому також приймається до уваги, що всі злочини вчинені обвинуваченим ОСОБА_5 хоча і фактично в приміщенні одного супермаркету, проте в різні дні, мають різні склади злочинів, кваліфікації та самостійні санкції.

За наведеного, відсутні підстави для ствердження, що усі ці злочини мають бути кваліфіковані як один епізод, за ч. 4 ст. 185 КК України, як про це зазначає обвинувачений ОСОБА_5 в своїй апеляційній скарзі.

Доводи апеляційної скарги обвинуваченого ОСОБА_5 щодо необхідності призначення йому менш суворого покарання із застосуванням положень ст.ст. 69, 75 КК України, також не є переконливими.

Так, відповідно до ст. ст. 50, 65 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами. Суд при призначенні покарання враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів.

Призначаючи ОСОБА_5 покарання, суд першої інстанції врахував ступінь тяжкості вчинених злочинів, які являються тяжкими, даних про особу обвинуваченого, який не судимий, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, посередньо характеризується.

Суд першої інстанції також врахував обставину, що пом`якшує покарання, саме щире каяття, а також відсутність обтяжуючих покарання обставин.

Таким чином, при призначенні покарання, суд першої інстанції обґрунтовано дійшов висновку про необхідність призначення обвинуваченому ОСОБА_5 покарання за сукупністю кримінальних правопорушень на підставі ч. 1 ст. 70 КК України, у розмірі, наближеному до мінімального, передбаченого санкцією злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, у виді п`яти років одного місяця позбавлення волі, вважаючи таке покарання необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

З таким видом і розміром призначеного судом першої інстанції покарання обвинуваченому ОСОБА_5 погоджується й колегія суддів, оскільки саме таке покарання є достатнім та необхідним для досягнення мети покарання, визначеної ст. 50 КК України.

Що стосується стверджень обвинуваченого захисника про те, що судом не були враховані усі пом`якшуючі обставини, а також те, що ОСОБА_5 добровільно повернув викрадені предмети, то ці обставини, враховуючи в сукупності з іншими були враховані судом першої інстанції при призначенні розміру та виду покарання.

За загалом вище наведеного, підстав для застосування до обвинуваченого ОСОБА_5 положень ст. 69, 75 КК України, з мотивів, наведених в його апеляційній скарзі, колегія суддів не знаходить.

Таким чином, суд першої інстанції врахував всі обставини по справі, в тому числі й ті, на які посилається обвинувачений в своїй апеляції, та призначив обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, яке відповідає особі винного, і яке є необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, та яке не є занадто суворим.

Також зважається на дотримання судом першої інстанції при призначенні покарання практики Європейського суду з прав людини відповідно до якої, складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним (справа «Скополла проти Італії» від 17.09.2009 року). Для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не ставити особистий і надмірний тягар для особи (справа «Ізмайлов проти Росії» від 16.10.2008 року).

З врахуванням наведеного, призначене покарання обвинуваченому ОСОБА_5 судом першої інстанції відповідає принципу індивідуалізації, пропорційності і справедливості, а тому підстав для його пом`якшення, не вбачається.

З огляду на вище наведене, апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо без змін.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_5 , - залишити без задоволення.

Вирок Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 12 грудня 2024 року у кримінальному провадженні № 0001710, щодо ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення, і може бути оскаржена шляхом подачі касаційної скарги до Верховного Суду протягом трьох місяців з дня її проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - у той же строк з моменту вручення йому копії судового рішення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4