НІКОПОЛЬСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
Справа № 182/710/25
Провадження № 1-кп/0182/839/2025
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10.02.2025 року м. Нікополь

Суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , розглянувши в м. Нікополі у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про вчинене кримінальне правопорушення (кримінальний проступок) за яким внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань №0000023 від 20.01.2025 року за обвинуваченням:

ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Нікополь Дніпропетровської області, громадянина України, із середньою освітою, на утриманні нікого не має, депутатом, особою з інвалідністю, особою котра перебуває на соціальному забезпеченні та/або пенсіонером не являється, військовослужбовець, який зареєстрований та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

-19.06.2024 Тульчинським районним судом Вінницької області за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.ст.75,76 КК України звільнити від відбуття покарання з випробуванням на 2 роки,

у вчиненні кримінального правопорушення (кримінального проступку), передбаченого ч.1 ст.125 КК України

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнаного Судом доведеним

1.ОСОБА_2 будучи військовослужбовцем ВЧ НОМЕР_1 , усупереч ст.ст.3,28 Конституції України, ст.ст.1,3,4,6 Дисциплінарного статуту ЗСУ, 17 січня 2025 року близько 11 години 00 хвилин перебуваючи поблизу будинку №2 по пр.Трубників в місті Нікополі Дніпропетровської області на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин до ОСОБА_3 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх діянь, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, знаючи про те, що здоров`я та життя будь-якої людини охороняється законом і протиправне посягання на нього є кримінально караним, проте нехтуючи цим, діючи цілеспрямовано та рішуче, з прямим умислом, в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, наніс один удар кулаком правої руки в область обличчя ОСОБА_3 , в результаті чого остання отримала легкі тілесні ушкодження у вигляді синця та поверхневої забитої рани нижньої повіки лівого ока, садна слизової нижньої губи.

2.Дії обвинуваченого ОСОБА_2 кваліфіковані за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Процедура

3.До суду обвинувальний акт у вказаному кримінальному проваджені надійшов із клопотанням прокурора про розгляд у спрощеному порядку без проведення судового розгляду в судовому засіданні, відповідно до статті 302 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК України).

4.Судом було постановлено ухвалу про розгляд обвинувального акта у кримінальному провадженні №0000023 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, в порядку статті 382 КПК України.

5.Судом на підставі частини четвертої статті 107 КПК України у зв`язку із тим, що відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалось.

Позиції учасників судового провадження

6.Разом із обвинувальним актом та матеріалами кримінального провадження від обвинуваченого ОСОБА_2 надійшла заява, яка підписана обвинуваченим у присутності захисника адвоката ОСОБА_4 , відповідно до якої він беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, згоден зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженнями права апеляційного оскарження вироку суду, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України, згоден з розглядом обвинувального акта судом у спрощеному провадженні та без його участі. У вказаній заяві захисником адвокатом ОСОБА_4 підтверджено добровільність беззаперечного визнання винуватості підозрюваним, його згоду із встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за його відсутності (а.с.16-17).

7.Потерпілою ОСОБА_3 надано письмову заяву, складену та підписану потерпілою, згідно з якою вона погодилась зі встановленими досудовим розслідуванням обставинами, при цьому зазначивши, що ознайомлена із обмеженням права апеляційного оскарження вироку, передбаченими ч.2 ст.302 КПК України, та погодилась із розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні (а.с.15).

Оцінка та мотиви Суду

8.При досліджені матеріалів справи встановлено, що обвинувачений беззаперечно визнав свою винуватість, не оспорює встановлені досудовим розслідуванням обставини і згодний з розглядом обвинувального акта за його відсутності, а потерпіла не заперечує проти такого розгляду.

9.У відповідності до матеріалів кримінального провадження ОСОБА_2 не оспорює пред`явлене йому обвинувачення у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.125 КК України.

10.Судом досліджені матеріали кримінального провадження №0000023: витяги з ЄРДР від 20.01.2025 (а.п.1-4); протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення (або таке, що готується) від 20.01.2025 (а.п.7); акт судово-медичного (дослідження) обстеження №56 від 17.01.2025 (а.п.11); висновок експерта №77 від 24.01.2025 (а.п.13); висновок експерта (додатковий) №78 від 24.01.2025 (а.п.15); протокол проведення слідчого експерименту від 23.01.2025 (а.п.16-20); висновок експерта №79 від 24.01.2025 (а.п.24); протокол пред`явлення особи для впізнання за фотознімками з довідкою до нього (а.п.27-30).

11.Суд, перевіривши матеріали кримінального провадження, встановлені органом досудового розслідування обставини, які не оспорюються учасниками судового провадження, вважає, що при проведенні досудового розслідування порушень вимог КПК України вчинено не було, право на захист підозрюваному було роз`яснено та дотримано.

12.Розглянувши обвинувальний акт щодо вчинення кримінального проступку, додані до нього матеріали кримінального провадження та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин, оцінюючи кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку, суд вважає винуватість ОСОБА_2 доведеною в межах пред`явленого обвинувачення.

13.Вина ОСОБА_2 у скоєному доведена у повному обсязі, дії обвинуваченого кваліфіковані вірно за ч.1 ст.125 КК України, як умисне легке тілесне ушкодження.

Призначення покарання

14.При обранні міри покарання суд враховує вимоги ч.2 ст.50 КК України, відповідно до якої покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженим, так і іншими особами, а також вимоги, відповідно до яких суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті КК, відповідно до положень Загальної частини Кодексу, ураховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

15.Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_2 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст.12 КК України є кримінальним проступком.

16.Також, суд враховує встановлені органом досудового розслідування обставини та докази на підтвердження встановлених органом досудового розслідування обставин та особу обвинуваченого.

17.Так, обвинувачений ОСОБА_2 раніше судимий (а.п.34-35), за місцем проживання характеризується посередньо (а.п.36), за місцем служби характеризується негативно (а.п.46-47), на момент вчинення кримінального правопорушення самовільно залишив військову частину (а.п.41-42), на обліку лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває (а.п.31,33).

18.Обставиною, що пом`якшує покарання, суд вважає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення (п.1 ч.1 ст.66 КК України).

19.Обставинами, що обтяжують покарання, відповідно до ст.67 КК України, судом не встановлено.

20.З урахуванням викладеного, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_2 покарання в межах санкції статті, за якою кваліфіковано його дії, у виді громадських робіт, оскільки таке покарання буде необхідним і достатнім для виправлення обвинуваченого та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

21.Крім того, судом встановлено, що за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.06.2024 ОСОБА_2 було засуджено за ч.4 ст.185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст.75,76 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим терміном 2 роки. На облік в Нікопольському районному відділі №1 філії Державної установи «Центр пробації» у Дніпропетровської області поставлений 05.08.2024, від призначеного покарання судом не звільнений (а.п.35).

22.У разі вчинення засудженим протягом іспитового строку нового кримінального правопорушення суд призначає йому покарання за правилами, передбаченими у статтях 71, 72 КК України (ч.3 ст.78 КК України).

23.Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, якщо засуджений після постановлення вироку, але до повного відбуття покарання вчинив нове кримінальне правопорушення, суд до покарання, призначеного за новим вироком, повністю або частково приєднує невідбуту частину покарання за попереднім вироком.

24.Згідно з ч.4 ст.71 КК України остаточне покарання за сукупністю вироків, крім випадків, коли воно визначається шляхом поглинення одного покарання іншим, призначеним у максимальному розмірі, має бути більшим від покарання, призначеного за нове кримінальне правопорушення, а також від невідбутої частини покарання за попереднім вироком.

25.Відповідно до роз`яснень, які містяться в абз.1 п.25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24 жовтня 2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання» (із змінами) невідбутою частиною покарання за попереднім вироком треба вважати покарання, від відбування якого особу звільнено з випробуванням (статті 75, 79, 104 КК України), за винятком часу тримання під вартою в порядку запобіжного заходу або затримання, перебування в медичному закладі, тощо.

26.Згідно з висновком, викладеному в постанові Верховного Суду від 12 травня 2021 року у справі № 263/2779/18, у разі вчинення особою під час іспитового строку нового злочину, суди мають розцінювати це як порушення умов застосування ст.75 КК України про звільнення від відбування покарання з випробуванням, і призначати покарання за сукупністю вироків на підставі ст.71 КК України.

27.Тому, остаточне покарання слід призначити на підставі ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання за даним вироком невідбутого покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.06.2024, з урахуванням положень п.п.«г» п.1 ч.1 ст.72 КК України (одному дню позбавлення волі відповідають вісім годин громадських робіт).

Мотиви ухвалення інших рішень, щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку

28.Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

29.Речові докази по справі відсутні.

30.Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

31.Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

32.Процесуальні витрати по справі відсутні.

33.Крім того, вироком Тульчинського районного суду Вінніцької області від 19.06.2024 у строк покарання зараховано строк попереднього ув`язнення з 09.05.2024 по день проголошення вироку включно (19.06.2024), з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення, тому вказаний строк слід зарахувати обвинуваченому у строк відбування покарання за даним вироком.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 368, 370, 371, 374, 381-382 КПК України, суд

у х в а л и в:

1.ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винуватим у пред`явленому йому обвинуваченні за частиною 1 ст.125 КК України та призначити йому покарання у виді громадських робіт строком 80 (вісімдесят) годин.

2.На підставі ч.1 ст.71, ст.72 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання за даним вироком частково приєднати невідбуту частину покарання за вироком Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.06.2024, остаточно призначити ОСОБА_2 покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років 1 (один) день.

3.Строк відбування покарання рахувати з дня фактичного затримання.

4.Зарахувати у строк відбування покарання час тримання обвинуваченого ОСОБА_2 під вартою, відповідно до вироку Тульчинського районного суду Вінницької області від 19.06.2024, з 09.05.2024 до 19.06.2024 включно, з розрахунку, що одному дню позбавлення волі відповідає один день попереднього ув`язнення.

5.Запобіжний захід стосовно ОСОБА_2 не обирати.

6.Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

7.Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

8.Речові докази по справі відсутні.

9.Процесуальні витрати по справі відсутні.

На вирок може бути подана апеляційна скарга до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з моменту його проголошення з подачею апеляції через Нікопольський міськрайонний суд.

У відповідності до частини 1 статті 394 КПК України вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статями 381 та 382 цього Кодексу, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку за результатами розгляду обвинувального акта щодо вчинення кримінального проступку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Головуючий суддя: ОСОБА_1