ЧЕРНІВЕЦЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 січня 2025 року м. Чернівці

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ та справ про адміністративні правопорушення Чернівецького апеляційного суду у складі:

Головуючого ОСОБА_1

Суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3

при секретарі

судового засідання ОСОБА_4

за участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5

потерпілого ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 січня 2025 року у кримінальному провадженні №0000425, -

ВСТАНОВИЛА:

Ухвалою слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 січня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_6 на постанову слідчого СВ поліції №2 (м.Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 від 29.11.2024 року про закриття кримінального провадження №0000425 від 03.04.2013 року.

Не погоджуючись з прийнятим рішенням, представник потерпілого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 січня 2025 року та прийняти нову ухвалу, якою скаргу задовольнити, а постанову слідчого про закриття кримінального провадження скасувати, й матеріали кримінального провадження направити для продовження досудового розслідування.

Вважає, що оскаржувана ухвала прийнята з істотним порушенням норм кримінального процесуального закону, а також з порушенням норм матеріального права, а висновки слідчого судді не відповідають фактичним обставинам справи.

ЄУНСС:727/14337/24 Головуючий у І інстанції: ОСОБА_9

НП:11-сс/822/14/25 Суддя-доповідач: ОСОБА_1

Категорія: ст. 309 КПК України

Зазначає, що слідчим суддею порушено права потерпілого ОСОБА_6 на ознайомлення з відео додатками слідчих дій, а також на розгляд поданого адвокатом ОСОБА_7 клопотання і дослідження останньої постанови слідчого про призначення автотехнічної експертизи та висновків експерта, чим порушено принцип змагальності сторін у судовому процесі.

На думку апелянта, слідчим суддею проігноровані доводи скаржника про визначення органу досудового розслідування за СУ УМВС України в Івано-Франківській області, а тому постанова слідчого про закриття кримінального провадження прийнята неуповноваженою службовою особою органу досудового розслідування, з порушенням правил підслідності.

Стверджує, що першочергові слідчі дії на місці ДТП, всупереч вимог чинного на той час КПК України, виконувалися працівниками прокуратури Чернівецької області, які тривалий час діяли свавільно і всіляко покривали колишнього працівника прокуратури м. Чернівці - ОСОБА_10 .

Також вважає, що слідчий органу досудового розслідування не виконав завдань кримінального провадження, не виконав «позитивних обов`язків», які покладаються на державу за змістом статті 2 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод» (процесуальний аспект).

Зазначає і те, що постановою апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.12.2002 року відмовлено в прийнятті апеляції ОСОБА_10 , як підозрюваній особі, однак ОСОБА_10 і досі знаходиться невідомо в якому статусі.

Звертає увагу і на те, що слідчим суддею не взято до уваги ряд судових рішень у даному кримінальному провадженні, які набрали законної сили, зокрема, постанову Івано-Франківського міського суду від 03.07.2002 року щодо відсутності в попутньому напрямку інших транспортних засобів, постанову Івано-Франківського міського суду від 16.02.2015 року, постанову Івано-Франківського міського суду від 03.10.2005 року, відповідно до якої праворуч від автомобіля ОСОБА_10 не було транспортних засобів та не встановлено швидкості авто під керуванням ОСОБА_10 , постанову Снятинського районного суду Івано - Франківської області від 03.12.2007 року, ухвалу Івано-Франківського міського суду від 28.04.2014 року.

Також, на думку апелянта, слідчим суддею не взято до уваги місце наїзду на пішохода ОСОБА_11 , який в момент наїзду перебував за 20 см до середньої лінії проїзної частини, що підтверджується показами свідка ОСОБА_12 та показами свідка ОСОБА_13 .

Вважає, що у даному кримінальному провадженні автомобіль, яким збили пішохода, не визнано речовим доказом, а аналіз крові ОСОБА_10 одразу після ДТП не проводили, як і аналіз сечі на вміст алкоголю.

Стверджує, що слідчим суддею порушено право потерпілого ОСОБА_6 на змагальний судовий процес, оскільки не досліджено, які саме слідчі дії провів у цій справі слідчий ОСОБА_8 .

Зазначає, що оскаржувана постанова слідчого про закриття кримінального провадження є невмотивована, оскільки не містить оцінки жодного доказу наявного в матеріалах кримінального провадження, що є окремою підставою для її скасування як незаконної та необґрунтованої.

Заслухавши суддю-доповідача, який виклав суть ухвали та вимоги апеляційної скарги, думку потерпілого ОСОБА_6 , який підтримав подану апеляційну скаргу та просилв її задовольнити, посилаючись на доводи, які у ній викладені, думку прокурора, який просив ухвалу слідчого судді, як законну та обґрунтовану, залишити без змін, а апеляційну скаргу без задоволення, вивчивши матеріали провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить такого.

Згідно з ч.1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Стаття 2 КПК України передбачає, що завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до положень п. 4 ч. 1 ст. 91 КПК України, у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, в тому числі, обставини, які є підставою закриття кримінального провадження.

При цьому, ч. 1 ст. 92 КПК України передбачено, що обов`язок доказування обставин, передбачених ст. 91 цього Кодексу, за винятком випадків, передбачених частиною другою цієї статті, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим Кодексом випадках, - на потерпілого.

Згідно із вимогами ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Колегія суддів, перевіряючи доводи апеляційної скарги, вважає, що слідчим суддею при розгляді скарги ОСОБА_6 з достатньою повнотою були перевірені усі доводи останнього про неповноту та необ`єктивність досудового розслідування.

Як вбачається з матеріалів справи, СВ поліції №2 (м.Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000425 від 03.04.2013 року, за ч.2 ст. 215 КК України (в редакції 1960 року).

Зокрема, органом досудового розслідування здійснювалася перевірка щодо подій, які мали місце 01.12.2000 року, в результаті якої пішохід ОСОБА_11 помер від отриманих тілесних ушкоджень.

29.11.2024 р. слідчий СВ поліції №2 (м.Кіцмань) ЧРУП ГУНП в Чернівецькій області ОСОБА_8 виніс постанову про закриття кримінального провадження №0000425 від 03.04.2013 року за відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення.

Матеріалами кримінального провадження підтверджено те, що слідчий виконав усі необхідні слідчі дії для встановлення фактичних обставин кримінального провадження, зокрема допитав усіх свідків події, в тому числі і тих, на яких вказував потерпілий, отримав висновки експертів, дослідив інші зібрані документи, та на підставі отриманих доказів дійшов висновку про наявність підстав для закриття кримінального провадження.

При апеляційному перегляді рішення слідчого судді встановлено, що постанова слідчого про закриття кримінального провадження відповідає вимогам ст.110 КПК України, при цьому, доводи поданої скарги спростовуються змістом такої постанови та матеріалами кримінального провадження.

Колегія суддів вважає, що при винесенні постанови про закриття кримінального провадження слідчим наведено фактичні обставини та відповідні докази, які дозволяють зробити висновок про наявність достатніх підстав для закриття кримінального провадження, а тому слідчий суддя дійшов правильного висновку про правомірність закриття кримінального провадження слідчим на підставі п.2 ч.1 ст.284 КПК України.

Апеляційний суд не може погодитись із доводами апелянта про те, що постанова про закриття кримінального провадження прийнята неуповноваженою службовою особою органу досудового розслідування, з порушенням правил підслідності, оскільки постановою прокурора відділу прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_14 від 30.09.2019, було визначено підслідність кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000425, саме за Головним управлінням Національної поліції в Чернівецькій області. Вказана постанова ніким скасована не була, отже є чинною.

Крім того, постановою прокурора відділу процесуального керівництва при провадженні досудового розслідування територіальними органами поліції та підтримання державного обвинувачення прокуратури області ОСОБА_15 від 12.12.2019 року у задоволенні клопотання потерпілого ОСОБА_6 щодо повернення кримінального провадження до м. Івано-Франківськ відмовлено, що свідчить про те, що підслідність у даному кримінальному провадженні, всупереч доводам апелянта, не порушено.

Не знайшли свого підтвердження та спростовуються матеріалами кримінального провадження, доводи представника потерпілого про те, що у даному провадженні не виконано вказівки судів та не взято до уваги ряд судових рішень, які набрали законної сили.

На противагу доводам представника потерпілого, апеляційний суд звертає увагу на те, що слідчим не тільки виконано вказівки суду та зібрано цілий ряд доказів, а й надано таким доказам відповідну оцінку, як те передбачено у ст.94 КПК України, що підтверджується мотивувальною частиною постанови слідчого про закриття кримінального провадження від 29.11.2024р. (а.с.25-35).

Безпідставними також є твердження апелянта про невстановлення швидкості руху автомобіля під керуванням ОСОБА_10 , оскільки у ході досудового розслідування органами слідства вжито вичерпних заходів з метою встановлення швидкості руху транспортного засобу, зокрема, допитано свідків, проведено ряд експертних досліджень за різними вихідними даними. При цьому перевірено і покази свідка ОСОБА_16 , на якого вказував потерпілий, у тому числі шляхом проведення відповідної експертизи.

Щодо доводів представника потерпілого про те, що супровід тіла ОСОБА_11 до моргу здійснювали пасажири, які перебували у транспортному засобі «Опель Вектра», то такі апеляційний суд до уваги не приймає, оскільки ці обставини не мають причинно-наслідкового зв`язку з виникнення ДТП, при цьому апелянтом не зазначено, яким саме чином ці обставини вплинули чи могли вплинути на досудове розслідування.

Щодо невизнання транспортним засобом речовим доказом у даному провадженні, то колегія суддів зазначає, що усі необхідні слідчі дії з таким транспортним засобом були проведені, у тому числі - цілий ряд різноманітних експертних досліджень, а тому на даний момент підстав для визнання такого транспортного засобу речовим доказом немає.

Що стосується переобладнання вказаного транспортного засобу, то таким доводам було надану відповідну оцінку слідчим у постанові, з якою повністю погоджується апеляційний суд, та вважає, що факт переобладнання транспортного засобу (законним шляхом) не перебуває у причинно-наслідковому зв`язку з фактом настання ДТП, та жодним чином не впливає на прийняте рішення у даному кримінальному провадженні.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги щодо порушення права потерпілого ОСОБА_6 на змагальний судовий процес, то такі є безпідставними, оскільки, на думку колегії суддів, потерпілий не був позбавлений права звернутись із відповідними клопотаннями до слідчого про ознайомлення з матеріалами кримінального провадження, а саме: відео додатками слідчих дій, постановою слідчого про призначення автотехнічної експертизи та висновками такої експертизи.

Не може погодитись колегія суддів із доводами представника потерпілого про те, що порушення ряду пунктів ПДР водієм ОСОБА_10 знаходиться у причинному зв`язку з фактом наїзду на пішохода ОСОБА_11 , оскільки це не підтверджено матеріалами справи, а навпаки спростовано показаннями свідків, численними висновками експертиз, проведеними різними експертами експертних установ України, а також іншими зібраними доказами.

На думку колегії суддів, за відсутності доказів обґрунтованої підозри, ОСОБА_10 не міг набути процесуального статусу підозрюваного, при цьому зазначення у постанові Апеляційного суду Івано-Франківської області від 12.12.2002р. його у такому статусі не може свідчити про автоматичне набуття такого статусу з огляду на існування конкретної процедури оголошення підозри.

Враховуючи вищевикладене, апеляційний суд вважає, що слідчий суддя в повній мірі ретельно перевірив доводи, які були викладені в скарзі, проаналізував та надав оцінку як повноті перевірки, так і наявності підстав для закриття кримінального провадження та прийняв мотивовану, обґрунтовану та законну ухвалу, підстав для скасування якої, за доводами апеляційної скарги, колегія суддів не вбачає, а тому задоволенні такої слід відмовити.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, судом апеляційної інстанції не встановлено.

Керуючись ст. 376,ч.2, ст. 309, 404, 405, 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів, -

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу представника потерпілого ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_7 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Шевченківського районного суду м. Чернівці від 10 січня 2025 року про відмову у задоволенні скарги на постанову про закриття кримінального провадження без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Головуючий ОСОБА_1

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_2