Справа № 191/5060/24
Провадження № 1-кп/191/425/24
У Х В А Л А

іменем України

06 березня 2025 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

за участі секретаря- ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

представника потерпілого- ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду м. Синельникове Дніпропетровської області обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000658 від 22.07.2023 стосовно ОСОБА_5 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Кислянка Синельниківського району Дніпропетровської області, громадянина України, з середньою освітою, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України,-

В С Т А Н О В И В:

В провадження Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшов обвинувальний акту кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000658 від 22.07.2023 , за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України.

В підготовчому судовому засіданні прокурор вважав можливим призначити кримінальне провадження на підставі обвинувального акту до судового розгляду у відкритому засіданні.

Захисником обвинуваченого в підготовчому судовому засіданні заявлено клопотання про повернення обвинувального акту прокурору у зв`язку з невідповідністю вимогам ст.291 КПК України, а саме невірно визначена потерпіла сторона, не зазначений розмір шкоди, який завданий потерпілому. Крім того, вважає, що висунуте ОСОБА_5 обвинувачення є незрозумілим, зокрема, незрозуміло яке конкретно суспільно небезпечне діяння ставиться йому в провину та якою нормою Особливої частини КК України за таке діяння передбачена відповідальність.

Вважає, що незрозумілість та неконкретність обвинувачення, наявність в обвинувальному акті положень, що суперечать одне одному, тягнуть за собою порушення права на захист та є суттєвими порушеннями при складанні обвинувального акту, оскільки виключають можливість здійснення обвинуваченим свого захисту і можливість прийняття судом законного рішення у справі на підставі такого обвинувального акта.

Обвинувачений підтримав клопотання захисника.

Представник потерпілого у судовому засіданні зазначила, що не буде заперечувати проти повернення обвинувального акту прокурору у разі, якщо при його складенні дійсно були допущені недоліки.

Розглянувши клопотання сторони захисту, заслухавши думку учасників кримінального провадження, суд дійшов наступного.

Відповідно до ч.4 ст.110 КПК України обвинувальний акт є процесуальним документом, яким прокурор висуває обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення і яким завершується досудове розслідування. Обвинувальний акт повинен відповідати вимогам, передбаченим ст. 291 КПК України, яка, в свою чергу, містить вичерпний перелік відомостей, які повинен містити обвинувальний акт і вони є обов`язковими для їх виконання слідчим і прокурором.

Підстави для повернення обвинувального акту прокурору визначені в ч.3 ст.314 КПК України, яким передбачено, що суд має право прийняти рішення повернути обвинувальний акт прокурору, якщо він не відповідає вимогам цього Кодексу.

Статтею 291 КПК України визначено обов`язкові вимоги до змісту та форми обвинувального акту і реєстру матеріалів досудового розслідування.

Відповідно до ч. ст.291 КПК України обвинувальний акт повинен містити: 1) найменування кримінального провадження та його реєстраційний номер; 2) анкетні відомості кожного обвинуваченого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 3) анкетні відомості кожного потерпілого (прізвище, ім`я, по батькові, дата та місце народження, місце проживання, громадянство); 4) прізвище, ім`я, по батькові та займана посада слідчого, прокурора; 5) виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію кримінального правопорушення з посиланням на положення закону і статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення; 6) обставини, які обтяжують чи пом`якшують покарання; 7) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; 7-1) підстави застосування заходів кримінально-правового характеру щодо юридичної особи, які прокурор вважає встановленими; 8) розмір витрат на залучення експерта (у разі проведення експертизи під час досудового розслідування); 9) дату та місце його складення та затвердження.

Отже, повернення обвинувального акту прокурору зі стадії підготовчого провадження в суді першої інстанції допускається лише у разі його невідповідності вказаним вимогам.

При цьому, повернення обвинувального акту прокурору передбачає не формальну невідповідність такого акту вимогам закону, а наявність у ньому таких недоліків, які перешкоджають суду призначити судовий розгляд.

Суд критично оцінює твердження сторони захисту про те, що в обвинувальному акті формулювання обвинувачення є незрозумілим, що позбавляє особу належного захисту, оскільки п. 5 ч. 2 вказаної статті передбачає, що обвинувальний акт має містити виклад фактичних обставин кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими. Тобто викладення фактичних обставин кримінального правопорушення законодавцем віддано на розсуд прокурора.

На підтвердження вказаного слід звернути увагу на те, що статтею 91 КПК України визначено обставини, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, в той же час прокурор, згідно зі ст.36 КПК України, будучи самостійним у своїй процесуальній діяльності, сам звертається до суду з обвинувальним актом і, відповідно, сам визначає обставини кримінального правопорушення, які він вважає встановленими.

Будь-які інші зауваження до обвинувального акту мають отримати відповідну реакцію суду під час судового розгляду справи та не є підставами для повернення обвинувального акту прокурору.

Суд вважає, що в обвинувальному акті викладено фактичні обставини вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, які прокурор вважає встановленими, правову кваліфікацію діянь з посиланням на закон і статтю (частину статті) закону України про кримінальну відповідальність та формулювання обвинувачення, зазначено всі елементи складу злочину, у тому числі дату, час, місце, обставини та спосіб вчинення злочину.

Щодо визначення належного потерпілого та відсутності в обвинувальному акті розміру завданої матеріальної шкоди, суд звертає увагу, що злочин, передбачений ч.2 ст.197-1 КК України, може бути вчинений у тому числі щодо земельної ділянки особливо цінних земель, при цьому суспільно-небезпечні наслідки у вигляді завдання значної матеріальної шкоди не є обов`язковою ознакою вказаного злочину. А враховуючи, що землі історико-культурного призначення перебувають виключно у власності держави, стороною обвинуваченння вірно визначено потерпілою особою відповідний орган державної влади

Таким чином, суд доходить висновку, що обвинувальний акт відповідає вимогам ст. 291 КПК України, а тому може бути призначений до судового розгляду.

Керуючись ст. 314, 372, 376, 392 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

В задоволенні клопотання захисника ОСОБА_6 про повернення обвинувального акту прокурору відмовити.

Призначити судовий розгляд кримінального провадження на підставі обвинувального акту стосовно ОСОБА_5 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.197-1 КК України, на 11-40 год. 06 березня 2025 року в приміщенні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області.

Судовий розгляд кримінального провадження проводити суддею одноособово у відкритому судовому засіданні з викликом сторін кримінального провадження.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1