Вирок

Іменем України

07 березня 2025 року м.Житомир

Корольовський районний суд м. Житомира в складі

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

з участю прокурора ОСОБА_3 ,

захисника ОСОБА_4 ,

обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м. Житомирі кримінальне провадження №0002884 від 15.09.2024р. по обвинуваченню

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з вищою освітою, офіційно не працює, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, зареєстрованого та проживаючого за адресою в АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця м. Житомира, громадянина України, з вищою освітою, приватний підприємець, не одружений, на утриманні малолітніх дітей не має, має інвалідність третьої групи, зареєстрованого за адресою в АДРЕСА_2 , проживає в АДРЕСА_3 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч.2 ст.146, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Обвинувачені ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вчинили кримінальні правопорушення за наступних обставин.

У невстановлений слідством час, день та місці, однак не пізніше 16 години 00 хвилин 13 вересня 2024 року раніше знайомі ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи умисно, з метою повернення майна, належного ОСОБА_6 , яке на його переконання напередодні було викрадено саме ОСОБА_7 , вступили у попередню змову, спрямовану на вчинення протиправних дій відносно останнього задля повернення зазначеного раніше викраденого майна ОСОБА_6 .

З метою реалізації раніше погоджених дій, усвідомлюючи протиправність, караність своїх дій та передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки, домовившись про спільне його вчинення, діючи за попередньою змовою групою осіб, прийшли до ОСОБА_7 за адресою його проживання, а саме до подвір`я будинку АДРЕСА_4 .

У вказаний день, час та місці, та за вказаних обставин ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи умисно, діючи за попередньою змовою групою осіб відповідно до розробленого плану, розподіливши між собою ролі, підійшли до ОСОБА_7 , який в цей час перебував у подвір`ї будинку за вищевказаною адресою, де ОСОБА_6 , за мовчазної згоди ОСОБА_5 , який знаходився поряд, почав вимагати повернення раніше викраденого майна ОСОБА_7 , який цей факт заперечував, а саме: мобільного телефону та ланцюжка з підвіскою або повернення грошей на відшкодування завданої шкоди. На вимогу ОСОБА_6 ОСОБА_7 відповів, що йому з цього приводу нічого невідомо та призначив зустріч на 15.09.2024р.

Після цього, не дочекавшись призначеної ОСОБА_7 зустрічі, 14.09.2024р близько 21 год 55 хв ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи спільно, умисно, за попередньою домовленістю групою осіб, на автомобілі марки «Alfa Romeo» д.н.з НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_6 , приїхали до місця проживання ОСОБА_7 , що за адресою: АДРЕСА_4 .

В цей же день, час, місці та за вказаних обставин у ОСОБА_6 та ОСОБА_5 виник спільний протиправний умисел, спрямований на незаконне проникнення до житла ОСОБА_7 з метою його подальшого викрадення.

Задля реалізації раніше спланованих та узгоджених злочинних дій, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, за попередньою змовою групою осіб, з метою приховання своїх особистостей, одягнули заздалегідь заготовлені балаклави та постукали у вхідні двері квартири АДРЕСА_5 . На стук в двері, сестра ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , яка проживала разом із ним та є власницею зазначеної квартири, відчинила вхідні двері. В цей час ОСОБА_6 та ОСОБА_5 з метою подальшого незаконного проникнення до приміщення зазначеної квартири, руками відштовхнули ОСОБА_8 від входу, таким чином застосувавши насильство відносно неї, і у такий спосіб, діючи всупереч ст. 30 Конституції України, що гарантує кожному громадянину право на недоторканість житла, протиправно, тобто без добровільної згоди власника, забігли до приміщення квартири АДРЕСА_5 , тим самим здійснили незаконне проникнення до житла ОСОБА_7 та ОСОБА_8 .

В подальшому, продовжуючи спільний злочинний умисел, спрямований на повернення майна, а саме: мобільного телефону та ювелірних виробів, належного ОСОБА_6 , яке на його переконання напередодні було викрадено саме ОСОБА_7 , шляхом вимагання повернення зазначеного майна, в одній із кімнат квартири за вищевказаною адресою, виявили ОСОБА_7 та з метою подолання його опору повалили ОСОБА_7 на підлогу. Після цього, використовуючи заздалегідь заготовлені кайданки, одягнули їх на руки ОСОБА_7 та примусово, проти його волі, викрали його з приміщення квартири АДРЕСА_5 . Під час примусового переведення ОСОБА_7 до виходу із будинку за місцем його проживання до автомобіля ОСОБА_6 марки «Alfa Romeo» д.н.з НОМЕР_1 , застосувавши заздалегідь заготовлений перцевий балон «Ко FOB» ОСОБА_6 та ОСОБА_5 приснули ним в очі ОСОБА_7 , спричинивши таким чином останньому фізичного болю, та затягнули його до салону вищезазначеного автомобіля на заднє сидіння. Одразу після цього, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи умисно, протиправно, утримуючи ОСОБА_7 проти його волі у вказаному автомобілі, повезли останнього у невідомому для нього напрямку до гаражного кооперативу «Маяк», що за адресою: м. Житомир, 1-ий проїзд Польового Майдану, 2.

Так, утримуючи ОСОБА_7 , під час руху у вказаному автомобілі, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , діючи умисно, за попередньою домовленістю, продовжуючи свої злочинні дії, із застосуванням фізичного насильства відносно ОСОБА_7 , порушуючи гарантовані положеннями ст. ст. 29, 33 Конституції України і ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» права і свободи останнього на недоторканість особи та свободу пересування, проти його волі відвезли ОСОБА_7 на зазначеному автомобілі марки «Alfa Romeo» д.н.з НОМЕР_1 під керуванням ОСОБА_6 до гаражного боксу № НОМЕР_2 , розташованого на території гаражного кооперативу «Маяк», що за адресою: м. Житомир, 1-ий проїзд Польового Майдану, 2, куди приїхали приблизно о 22 годині 00 хвилин.

Прибувши за вказаною адресою, приблизно о 22 годині 05 хвилин ОСОБА_6 та ОСОБА_5 вивели ОСОБА_7 із салону автомобіля марки «Alfa Romeo» д.н.з НОМЕР_1 , після чого, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб, почали наносити одночасно вдвох хаотичні удари ногами по голові і тулубу потерпілого, висуваючи вимогу щодо повернення нібито раніше викраденого останнім майна, таким чином спричинивши тілесні ушкодження у вигляді 3 синців, 2 крововиливів та 3 саден на обличчі справа, 3 синців та 3 саден на обличчі злів, 2 синців на чолі, синця на тильній поверхні 2 пальця правої кисті, 3 саден та 1 синця на правому передпліччі нижній третині, 2 осаднень шкіри на правому передпліччі у верхній третині та в ділянці лівого ліктьового суглобу, які відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Своїми умисними діями, які виразились у заподіянні умисного легкого тілесного ушкодження, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла, вчиненого за попередньою змовою групою осіб із застосуванням насильства, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162 КК України.

Своїми умисними діями, які виразились у незаконному викраденні людини, що супроводжувалось заподіянням потерпілому фізичних страждань, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, ОСОБА_5 , ОСОБА_6 вчинили кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 146 КК України.

Під час підготовчого судового засідання сторонами провадження досягнуто угоди про визнання винуватості.

Суду надано скріплену підписами угоду про визнання винуватості від 04 лютого 2025 року, укладену у м. Житомирі між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 , та письмові згоди потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Виходячи із змісту угоди, ОСОБА_5 під час досудового розслідування та судового розгляду беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, погодився на призначення узгодженого покарання, отримав роз`яснення наслідків укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України та наслідки невиконання угоди.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 мінімумів доходів громадян в сумі 510 гривень, за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, із застосуванням положень ст. 75 КК України щодо звільнення ОСОБА_5 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням останньому іспитового строку, та покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

При цьому сторонами угоди засвідчено, що жодні обмеження для застосування такого виду покарання та у вказаному порядку відсутні.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України, що згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком та нетяжкими злочинами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 показав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення і затвердження угоди, що передбачені ч.2 ст.473 та ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, що роз`яснено судом в ході судового засідання. Крім цього, обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз та вона не стала наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Перевіривши угоду, судом встановлено, що вона відповідає вимогам ст. 472 КПК України, при її укладенні дотримано вимог ст.470, ч.6 ч.7 ст. 474 КПК України, обвинувачений ОСОБА_5 беззастережно визнав вину, вибачився перед потерпілими, може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, що підтвердив безпосередньо в судовому засіданні, вважається раніше не судимим, а отже угода може бути затверджена судом з одночасним ухваленням вироку і її умови не порушать права, свободи, інтереси сторони чи інших осіб.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_5 , не встановлено. Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Суду надано скріплену підписами угоду про визнання винуватості від 04 лютого 2025 року, укладену у м. Житомирі між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_4 , та письмові згоди потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні.

Виходячи із змісту угоди, ОСОБА_6 під час досудового розслідування та судового розгляду беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень, погодився на призначення узгодженого покарання, отримав роз`яснення наслідків укладення та затвердження угоди, що передбачені ст. 473 Кримінального процесуального кодексу України та наслідки невиконання угоди.

Згідно угоди, сторони погодилися на призначення ОСОБА_6 покарання за ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу в розмірі 30 мінімумів доходів громадян в сумі 510 гривень, за ч. 2 ст. 146 КК України у виді позбавлення волі на строк 2 (два) роки, за ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162 КК України у вигляді позбавлення волі на строк 3 (три) роки. На підставі ч. 1 ст. 70 КК України при сукупності злочинів визначити остаточне покарання шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки, із застосуванням положень ст. 75 КК України щодо звільнення ОСОБА_6 від відбування покарання з випробуванням, із встановленням останньому іспитового строку, та покладанням обов`язків, визначених ст. 76 КК України.

При цьому сторонами угоди засвідчено, що жодні обмеження для застосування такого виду покарання та у вказаному порядку відсутні.

Згідно ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Судом встановлено в судовому засіданні, що ОСОБА_6 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 162, ч. 2 ст. 146, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України, що згідно ст.12 КК України, є кримінальним проступком та нетяжкими злочинами.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_6 показав, що цілком розуміє свої права та наслідки укладення і затвердження угоди, що передбачені ч.2 ст.473 та ч.4 ст.474 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, наслідки невиконання угоди, що роз`яснено судом в ході судового засідання. Крім цього, обвинувачений надав суду згоду на призначення узгодженого покарання, зазначив, що угоду про визнання винуватості було укладено добровільно, без застосування насильства, примусу, погроз та вона не стала наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

З письмових згод потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні від 29.01.2025р. вбачається надання останніми згоди прокурору Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 на укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0002883 від 15.09.2024р. з обвинуваченими ОСОБА_5 , ОСОБА_6 .

Потерпілі ОСОБА_7 , ОСОБА_8 звернулись до суду із письмовими заявами про розгляд кримінального провадження у їх відсутності.

Перевіривши угоду, судом встановлено, що вона відповідає вимогам ст. 472 КПК України, при її укладенні дотримано вимог ст.470, ч.6 ч.7 ст. 474 КПК України, обвинувачений ОСОБА_6 беззастережно визнав вину, вибачився перед потерпілими, може виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання, що підтвердив безпосередньо в судовому засіданні, вважається раніше не судимим, а отже угода може бути затверджена судом з одночасним ухваленням вироку і її умови не порушать права, свободи, інтереси сторони чи інших осіб.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_6 , не встановлено. Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст.66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінальних правопорушень.

Долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Арешт на майно, накладеного ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира, скасувати.

З обвинувачених ОСОБА_5 , ОСОБА_6 підлягають до відшкодування судові витрати за проведення судово одорологічної експертизи в сумі 3615 гривень 27 копійок.

Запобіжний захід обвинуваченим ОСОБА_5 , ОСОБА_6 не обирати.

Керуючись ст.ст.368, 369,374, 394,474, 475 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 04 лютого 2025 року, укладену між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_5 в присутності захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому узгоджену міру покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, та призначити йому узгоджену міру покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_5 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28 ч. 2 ст. 162 КК України, та призначити йому узгоджену міру покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_5 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Затвердити угоду про визнання винуватості від 04 лютого 2025 року, укладену між прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_3 , обвинуваченим ОСОБА_6 в присутності захисника ОСОБА_4 .

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 125 КК України, та призначити йому узгоджену міру покарання у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян в сумі 510 (п`ятсот десять) гривень.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 146 КК України, та призначити йому узгоджену міру покарання у виді 2 (двох) років позбавлення волі.

Визнати ОСОБА_6 винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.28 ч. 2 ст. 162 КК України, та призначити йому узгоджену міру покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі.

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим призначити ОСОБА_6 остаточне покарання у виді позбавлення волі строком 3 (три) роки.

На підставі ст. ст. 75,76 КК України звільнити ОСОБА_6 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 3 (трьох) років іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Стягнути з ОСОБА_5 , ОСОБА_6 солідарно на користь держави судові витрати за проведення судово - одорологічної експертизи в розмірі 3615 гривень 27 копійок.

Речові докази: дев`ять DVD-R-дисків зберігати при справі; записник синього кольору, військово обліковий документ №5 на ім`я ОСОБА_6 , талон серії НОМЕР_3 , поліс 221168262, посвідчення водія на ім`я ОСОБА_6 , службовий парковочний талон, медичну довідку, свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_4 , довідку, мобільний телефон марки Орро, грошові кошти у загальній сумі 3270грн - повернути власнику; змив із внутрішньої поверхні водійського сидіння верхньої ручки, руля, ручника, запальничку, будівельні рукавички з плямами бурого кольору, тактичні рукавички - знищити; транспортний засіб марки «Alfa Romeo» моделі «159», 2007 року випуску, у кузові чорного кольору д.н.з. НОМЕР_1 повернути власнику ОСОБА_6 ; перцові балончики з написом «Pfeffer Ko» в кількості 2 шт, один бойовий набій з написом «Форт, 9 мм Makarov», змив з перцевого балончику, предмет з биркою, металевий предмет схожий на кайданки, змиви з нього, будівельні рукавички 1 пара - знищити; паспорт громадянина України для виїзду за кордон на ім`я ОСОБА_9 номер НОМЕР_5 , - повернути власнику; паперовий та поліетиленовий згортки, в яких знаходиться подрібнена суха речовина темно зеленого кольору природнього походження, - зберігати до вирішення виділеного кримінального провадження.

Арешт на майно, накладений ухвалами слідчих суддів Богунського районного суду м. Житомира, скасувати.

Вирок може бути оскаржений до Житомирського апеляційного суду через Корольовський районний суд м. Житомира на протязі 30 днів, починаючи з моменту його проголошення обвинуваченим, захисником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди; прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно ч.4 ст.469 кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченим, прокурору, направити захиснику, потерпілим.

Головуючий суддя ОСОБА_10