УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року

м. Київ

справа № 389/499/25

провадження №51-1090 ск25

Верховний Суд колегією суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

вивчивши матеріали касаційної скарги ОСОБА_4

на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого 2025 року про відмову у відкритті апеляційного провадження,

установив:

Слідчий суддяЗнам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області ухвалою від 20 лютого 2025 року задовольнив скаргу ОСОБА_4

та зобов`язав Знам`янську окружну прокуратуру Кіровоградської області внести

до Єдиного реєстру досудових розслідувань (далі - ЄРДР) відомості про кримінальне правопорушення, зазначене у його заяві, яка направлена з Кропивницького слідчого ізолятора 30 січня 2025 року за вихідним номером 146.

Кропивницький апеляційний суд ухвалою від 25 лютого 2025 року відмовив

у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою ОСОБА_4

на рішення слідчого судді.

У касаційній скарзі ОСОБА_4 просить скасувати ухвалу апеляційного суду через істотні порушення вимог кримінального процесуального закону.

Колегія суддів, перевіривши доводи касаційної скарги, та долучену до неї копію судового рішення, дійшла висновку про таке.

Згідно зі ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства

є забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення.

Право на суд, одним із аспектів якого є право доступу до суду, не є абсолютним, воно може підлягати обмеженням, особливо щодо умов прийнятності скарги. Однак ці обмеження не повинні впливати на користування правом у такий спосіб і до такої міри, що саму його суть буде порушено. Вони повинні відповідати законній меті, і тут має бути розумний ступінь пропорційності між засобами, що застосовуються, та метою, якої намагаються досягнути.

Наявність визначених у законі вимог щодо звернення до суду вищого рівня в разі незгоди із судовим рішенням не є тотожним обмеженню в доступі до правосуддя, а отже не означає обмеження у праві на справедливий судовий розгляд.

Відповідно до вимог ст. 310 КПК оскарження ухвал слідчого судді здійснюється

в апеляційному порядку.

При цьому, згідно з ч. 3 ст. 392 КПК в апеляційному порядку можуть бути оскаржені ухвали слідчого судді у випадках, передбачених цим Кодексом.

Частиною 3 ст. 307 КПК передбачено вичерпний перелік ухвал слідчих суддів, постановлених за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора, які можуть бути оскаржені в апеляційному порядку.

Рішенням від 17 червня 2020 року № 4-р (ІІ)/2020 Конституційний Суд України визнав неконституційним положення ч. 3 ст. 307 КПК в частині заборони оскарження ухвали слідчого судді за результатами розгляду скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення.

Зі змісту цього рішення вбачається, що воно ухвалене з метою забезпечення конституційного права на судовий захист особи, яка звертається до уповноважених державних органів із заявою, повідомленням про вчинення кримінального правопорушення.

Зокрема, Конституційний Суд України зазначив, що судовий захист стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення, має бути забезпечений під час розгляду цього питання хоча б у двох судових інстанціях.

Таким чином, за змістом цього рішення Конституційного Суду України апеляційному оскарженню підлягає ухвала слідчого судді, якою відмовлено

у задоволенні скарги на бездіяльність слідчого, прокурора, що полягає

у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви, повідомлення особи про кримінальне правопорушення, а не ухвала слідчого судді про задоволення такої скарги, про що правильно вказав суд апеляційної інстанції в ухвалі про відмову

у відкритті апеляційного провадження.

Тому, з урахуванням положень ч. 3 ст. 307 КПК вказана ухвала слідчого судді не може бути оскаржена в апеляційному порядку.

За правилами ч. 4 ст. 399 КПК у випадку, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження.

Відтак, суддя апеляційного суду встановивши, що апеляційну скаргу було подано на судове рішення, яке відповідно до вимог КПК не підлягає апеляційному оскарженню, на підставі ч. 4 ст. 399 цього Кодексу обґрунтовано відмовив у відкритті апеляційного провадження.

За правилами п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК суд касаційної інстанції постановляє ухвалу про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428, ст. 441 КПК, Суд

постановив:

Відмовити у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою

ОСОБА_4 на ухвалу Кропивницького апеляційного суду від 25 лютого

2025 року через відсутність підстав для її задоволення.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3