Справа № 1-і/593/2/2024
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Бережанський районний суд Тернопільської області

"17" січня 2024 р.

У складі:

Головуючого судді ОСОБА_1

При секретарі ОСОБА_2

З участю:

Прокурора - ОСОБА_3

Обвинуваченого - ОСОБА_4

Захисника ( адвоката) - ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в м.Бережани Тернопільської області клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000609 від 29 жовтня 2018 року стосовно: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Мозолівка Підгаєцького району Тернопільської області, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , фактично проживаючого по АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні двоє неповнолітніх дітей, інваліда 3 групи, депутатом не обирався, раніше не судимого, - обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України (в редакції станом на 03 лютого 2018 року), -

В С Т А Н О В И В :

У провадженні Бережанського районного суду Тернопільської області перебуває кримінальне провадження, внесене 29 жовтня 2018 року в ЄРДР за № 0000609 про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 296 КК України.

З обвинувального акту вбачається, що 03 лютого 2018 року, близько 22.00 год., ОСОБА_4 разом із ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , обвинувальні акти стосовно яких скеровано до суду, приїхали автомобілями до кафе «Тралі-Валі», що розташоване за адресою вул. Майдан Незалежності, 4, у м. Підгайці Підгаєцького району Тернопільської області.

Перебуваючи біля кафе «Тралі-Валі», що знаходиться за адресою вул. Майдан Незалежності, 4 у м. Підгайці, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 побачили ОСОБА_8 , який стояв біля входу в кафе та розмовляв із неповнолітнім ОСОБА_9 . Неповнолітній бажав познайомитись із ним, однак ОСОБА_8 не схвалював такої ініціативи, їхня розмова не мала конфліктного характеру.

Надалі, 3 лютого 2018 року, близько 22.00 год. у ОСОБА_4 , який разом із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 перебували у громадському місці, біля кафе «Тралі-Валі», виник злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства.

Так, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 підійшли до ОСОБА_8 , попередньо відштовхнувши від нього ОСОБА_9 , усвідомлюючи, що перебувають у громадському місці, де знаходиться значна кількість сторонніх осіб, маючи на меті показати свою винятковість та розпущеність, грубо порушуючи громадський порядок з мотивів явної неповаги до суспільства, що виразилось у зневажливому ставленні до існуючих в суспільстві загальновизнаних правил поведінки і моральності, демонструючи байдуже ставлення до суспільних відносин, які забезпечують спокій і відпочинок громадян, дотримання правил поведінки у громадському місці, підійшли до ОСОБА_8 та умисно безпричинно розпочали конфлікт із останнім, у ході якого висловлювались нецензурною лайкою.

Під час конфлікту із ОСОБА_8 , ОСОБА_10 , реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на вчинення хуліганства, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, умисно безпричинно наніс йому один удар рукою в обличчя з лівої сторони, а саме в ділянку носа та ока, від якого ОСОБА_8 , втративши рівновагу, впав на прилягаючу поверхню, при цьому, опираючись руками.

У цей час до злочинних дій ОСОБА_7 та ОСОБА_6 приєднався ОСОБА_4 , який знаходився неподалік від них, та, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, безпідставно умисно наніс один удар ногою в ліву частину голови ОСОБА_8 внаслідок чого він втратив свідомість.

Надалі, ОСОБА_4 , продовжуючи свої злочинні дії, об`єднані одним злочинним умислом, перебуваючи біля ОСОБА_8 , спільно із ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , нанесли потерпілому декілька ударів ногами в різні частини тіла. Побачивши це, ОСОБА_11 , яка знаходилась неподалік, підбігла до ОСОБА_8 та вигукуючи прохання припинити протиправні дії, лягла на ОСОБА_8 , намагаючись захистити його від ударів. Лише після цього ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 припинили завдавати удари ОСОБА_8 та відійшли від нього.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 завдано фізичного болю, а також спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців у лівій скроневій ділянці, на носі, на верхній та нижній повіці лівого і правого ока, саден у лівій скроневій ділянці, на носі, на слизовій оболонці правої щоки, перелому кісток носа, забою м`яких тканин периорбітальних зон, які за ступенем тяжкості відносяться до легких з короткочасним розладом здоров`я.

У той же час, ОСОБА_12 , який перебував неподалік від місця, де відбувались хуліганські дії стосовно ОСОБА_8 , з метою припинення хуліганських дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 наблизився до них та вимагав припинення побиття його товариша, однак, в цей момент ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , продовжуючи свої хуліганські дії, об`єднані одним злочинним умислом, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилася у застосуванні фізичного насильства, безпричинно умисно почали наносити ОСОБА_12 численні удари, а саме: ОСОБА_6 повернувся до ОСОБА_12 та умисно наніс йому один удар рукою в область голови з лівої сторони. Від отриманого удару ОСОБА_12 , втративши рівновагу, схилився вниз до землі. Надалі, ОСОБА_6 повалив на землю ОСОБА_12 та почав наносити удари ногами по його тілу. У ході цього до ОСОБА_6 приєдналися ОСОБА_4 та ОСОБА_7 , які спільно нанесли ОСОБА_12 декілька ударів ногами по тілу.

Внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_12 завдано фізичного болю, а також спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на задніх поверхнях правої та лівої вушних раковин, тріщини коронкової частини 5-го верхнього лівого зуба, травми голови, із струсом головного мозку, ушкодженням м`яких тканин, які за ступенем тяжкості відносяться до легких з короткочасним розладом здоров`я.

Під час цих подій ОСОБА_13 , який в цей момент перебував біля свого автомобіля, підбіг у сторону потерпілого ОСОБА_8 , та з метою припинення протиправної поведінки ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зробив зауваження вищевказаним особам. Однак, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 продовжили вчиняти протиправні дії, а саме: ОСОБА_4 накинувся на ОСОБА_13 , який у свою чергу виставив руки вперед і таким чином захистив себе від спрямованого на нього удару. У цей час, ОСОБА_7 , продовжуючи свої злочинні дії, умисно безпричинно наніс один удар рукою ОСОБА_13 в ділянку носа з лівої сторони, а ОСОБА_6 - удар своєю ногою по ногах ОСОБА_13 внаслідок чого останній, втративши рівновагу, впав на прилягаючу поверхню. Надалі, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нанесли численні удари ногами по тілу ОСОБА_13 . Обороняючись від насильницьких дій вищевказаних осіб, ОСОБА_13 заховав голову під бампер свого автомобіля. Після того як дружина ОСОБА_13 ОСОБА_14 відтягнула ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 від свого чоловіка, ОСОБА_13 піднявся з землі та намагався зателефонувати у поліцію, однак побачивши це, вищевказані особи побігли в сторону ОСОБА_13 . Наздогнавши його на протилежній стороні вулиці, ОСОБА_4 наніс удар ногою по ногам ОСОБА_13 внаслідок чого він впав на землю. Надалі, ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 нанесли декілька ударів ногами по тілу ОСОБА_13 .

Внаслідок нанесених ударів ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_13 завдано фізичного болю, а також спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на носі, на верхній та нижній повіках правого ока, які за ступенем тяжкості належать до легких.

Надалі, ОСОБА_15 , який знаходився біля кафе «Тралі-Валі», пішов у напрямку ОСОБА_13 , оскільки також хотів припинити протиправні дії ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 щодо спричинення тілесних ушкоджень ОСОБА_13 . Проте, вказані особи свої протиправні дій не припинили та продовжили їх вчинення, діючи з особливою зухвалістю, яка виразилась у застосуванні фізичного насильства, ОСОБА_4 наблизившись до ОСОБА_15 , повалив його на землю та почав наносити удари ногами по тілу. Після цього до ОСОБА_4 приєднались ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , які також завдали декілька ударів ногами по тілу ОСОБА_15 .

Внаслідок хуліганських дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_15 завдано фізичного болю, а також спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на нижній повіці правого ока, на крилі носа справа та закритого перелому кісток носа із зміщенням відламків, які за ступенем тяжкості відносяться до легких з короткочасним розладом здоров`я.

У ході конфлікту з приміщення кафе « ІНФОРМАЦІЯ_2 » вийшов ОСОБА_16 , який побачив ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_15 , із закривавленими обличчями та ОСОБА_8 , який лежав навпроти входу у кафе. Тоді ОСОБА_16 направився в сторону ОСОБА_8 та намагався у невідомих йому на той час ОСОБА_7 , ОСОБА_6 та ОСОБА_4 з`ясувати причину конфлікту. У цей час до ОСОБА_16 підійшов ОСОБА_4 , який продовжуючи свої злочинні дії, умисно безпричинно наніс йому удар рукою в область лівого ока, після цього ОСОБА_6 , вдарив рукою в груди ОСОБА_16 та, зловивши його за одяг, повалив на землю. Надалі, коли потерпілий ОСОБА_16 перебував в положенні лежачи, до нього підбіг ОСОБА_7 та наніс йому удар ногою в область обличчя. Після цього ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 спільно нанесли декілька ударів ногами по тілу ОСОБА_16 .

Злочинними діями ОСОБА_4 , ОСОБА_6 та ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_16 завдано фізичного болю, а також спричинено тілесні ушкодження у вигляді синців на чолі, в лівій навколоорбітальній ділянці, крововиливу в білковій оболонці лівого ока, дефектів ріжучого краю - першого правого верхнього зуба, другого і третього лівих верхніх зубів, які за ступенем тяжкості відносяться до легких.

Окрім того, внаслідок злочинних дій ОСОБА_4 , ОСОБА_6 , та ОСОБА_7 грубо порушено громадський порядок, а саме: суспільні відносини, які забезпечують нормальні умови життя людей, спокійний відпочинок і дотримання правил поведінки в побуті, та заподіяно шкоду особистим інтересам потерпілих ОСОБА_8 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 , наданих їм Конституцією України правам на повагу до своєї гідності, свободи та особистої недоторканності.

Такі дії ОСОБА_4 досудовим слідством кваліфіковано за ч.2 ст. 296 КК України (в редакції станом на 03 лютого 2018 року), як хуліганство, тобто грубе порушення громадського порядку з мотивів явної неповаги до суспільства, що супроводжувалося особливою зухвалістю, вчинене групою осіб.

У підготовчому судовому засіданні захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5 подав суду письмове клопотання про звільнення його підзахисного обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строку давності кримінальної відповідальності, на підставі ст. 49 КК України, загалом мотивував його тим, що поставлене у вину ОСОБА_4 кримінальне правопорушення є нетяжким злочином і з дня його вчинення минуло більше п`яти років.

Судом роз`яснено обвинуваченому ОСОБА_4 , що закриття кримінального провадження у зв`язку із звільненням особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КПК України не відноситься до числа реабілітуючих обставин, які передбачені п.п. 1-3 ч. 1 ст. 284 КПК України (встановлена відсутність події кримінального правопорушення; встановлена відсутність в діянні складу кримінального правопорушення; не встановлені достатні докази для доведення винуватості особи в суді та вичерпані можливості їх отримати).

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 клопотання свого захисника підтримав, просить його задовольнити, надав свою згоду на закриття кримінального провадження стосовно нього і звільнення від кримінальної відповідальності із підстав, передбачених ст. 49 КК України. Визнав всі фактичні обставини вчинення поставленого йому у вину кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 296 КК України, які вказані в обвинувальному акті, не заперечує їх, кається у вчиненому, вину визнав повністю. Також повідомив й підтвердив суду, що йому відомо про те, що підстави закриття кримінального провадження, передбачені ст. 49 КК України, не є для нього реабілітуючими.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовчому судовому засіданні щодо задоволення клопотання захисника ОСОБА_5 та підстав, якими воно обґрунтоване, не заперечив, вважає, що провадження із зазначених підстав може бути закрите, а обвинувачений звільнений від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення на підставі ч.1 ст. 49 КК України.

У підготовче судове засідання потерпілі ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та ОСОБА_15 у підготовче судове засідання не з`явилися, повідомлені про розгляд цього кримінального провадження у суді, попередньо подали заяви про проведення підготовчого судового розгляду справи за їх відсутності, нових заяв до суду не подали.

Суд, розглянувши клопотання захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 , вислухавши позицію обвинуваченого ОСОБА_4 , взявши до уваги думку прокурора ОСОБА_3 , дослідивши подані захисником документи в обґрунтування клопотання сторони захисту, вважає, що воно підлягає до задоволення із таких підстав.

Відповідно до п. 2 ч.3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право закрити провадження у випадку встановлення підстав, передбачених пунктами 4-8 частини першої або частиною другою статті 284 КПК України.

Відповідно до п.1 ч.2 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається судом у зв`язку зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Положеннями ч.3 ст. 288 КПК України, суд своєю ухвалою закриває кримінальне провадження та звільняє підозрюваного, обвинуваченого від кримінальної відповідальності у випадку встановлення підстав, передбачених законом України про кримінальну відповідальність.

Передбачений ст. 49 КК України вид звільнення від кримінальної відповідальності застосовується за наявності таких умов: закінчення зазначених у законі строків притягнення до відповідальності; не ухилення особи від слідства або суду, не вчинення протягом цих строків нового злочину певного ступеня тяжкості.

Строки давності диференційовані залежно від виду вчиненого злочину, а щодо злочинів невеликої тяжкості - від виду передбаченого у санкції статті покарання.

Санкція ч. 2 ст. 296 КК України передбачає покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на строк до чотирьох років (в редакції станом на 03 лютого 2018 року).

Частиною 4 ст. 12 КК України визначено, що не тяжким злочином є передбачене цим Кодексом діяння (дія чи бездіяльність), за вчинення якого передбачене основне покарання у виді штрафу, в розмірі не більше десяти тисяч неоподаткованих мінімумів доходів громадян або позбавлення волі на строк не більше п`яти років.

Отже, кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, вчинення якого ставиться у вину обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до положень ч. 4 ст. 12 КК України, є не тяжким злочином.

Обвинувачений ОСОБА_4 , за обставин, зазначених у обвинувальному акті, вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч. 2 ст. 296 КК України, 03 лютого 2018 року, тобто на даний час з моменту вчинення кримінального правопорушення минуло більше п`яти років.

Строк давності - це передбачений статтею 49 КК України певний проміжок часу з дня вчинення кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили, закінчення якого є підставою для звільнення особи, яка вчинила правопорушення, від кримінальної відповідальності.

Процесуально - правовими підставами звільнення від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності є:

- притягнення особи як обвинуваченого;

- згода обвинуваченого на таке звільнення від кримінальної відповідальності (ст. ст. 284-288 КПК України).

Положеннями статті 49 КК України визначено строки давності з огляду на тяжкість вчиненого злочину, після закінчення яких особа звільняється від кримінальної відповідальності; підстави такого звільнення від кримінальної відповідальності; обчислення перебігу строків давності його відновлення; зупинення та переривання.

Підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності є лише таке закінчення відповідного строку давності, який сплив до дня набрання законної сили обвинувальним вироком суду щодо особи, яка вчинила кримінальне правопорушення певної тяжкості.

Згідно із частиною 2 ст. 49 КК України перебіг строків давності зупиняється, якщо особа, що вчинила злочин, ухиляється від досудового слідства або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання. У цьому разі особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з часу вчинення кримінального правопорушення минуло п`ятнадцять років.

З приводу фактичних обставин справи, які свідчать про наявність або відсутність обставин, передбачених ч. 2 ст. 49 КК України щодо зупинення або переривання строку давності, суд зазначає таке.

Відповідно до матеріалів кримінального провадження, обвинуваченого ОСОБА_4 за ухвалами суду від 16 вересня 2018 року, 10 лютого 2020 року, 19 жовтня 2020 року та 24 березня 2023 року було оголошено в розшук.

Як вважає суд, фактичні обставини справи свідчать про те, що обвинувачений ОСОБА_17 не був належним чином повідомленим про необхідність явки у судові засідання, які передували судовим рішенням про його розшук.

Так, у судовому засіданні знайшов своє підтвердження той факт, що з часу свого одруження - 14 лютого 2019 року, обвинувачений проживав за іншою адресою, аніж та, що зазначена в обвинувальному акті, і за якою він викликався у суд.

Так, у обвинувальному акті зазначено, що обвинувачений зареєстрований по АДРЕСА_1 і проживає у цьому ж населеному пункті, і за вказаною адресою йому надсилалися виклики до суду, які фактично отримала, у більшості випадків, його мати.

Факти отримання судових відправлень після лютого 2019 року обвинуваченим ОСОБА_4 за вказаною адресою - не встановлені.

Після лютого 2019 року і на даний час обвинувачений проживає без реєстрації по АДРЕСА_2 , що підтверджено наданою стороною захисту довідкою.

У грудні 2023 року, за наслідками розшуку обвинуваченого, працівниками поліції встановлено його фактичне місце проживання та повідомлено обвинуваченого про необхідність явки до суду. Після чого обвинувачений ОСОБА_4 свій процесуальний обов`язок виконав та прибув до Бережанського районного суду Тернопільської області на визначену судом дату - 22 грудня 2023 року.

Отже, попередні судові засідання не проводились не з вини обвинуваченого, а з обставин, які не залежали від його волі.

Про факти вчинення нових кримінальних правопорушень (злочинів) ОСОБА_4 суду не повідомлено. За місцем проживання він характеризується позитивно, перебуває у зареєстрованому шлюбі, має на утриманні двоє малолітніх дітей.

Постановою Верховного Суду (справа № 344/7812/16- к) визначено, що системним тлумаченням норм кримінального законодавства встановлено, що під ухиленням від слідства або суду слід розуміти будь - які умисні дії особи, вчинені виключно з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинений злочин, що в свою чергу змушує правоохоронні органи вживати відповідних заходів, спрямованих на розшук/затримання правопорушника. При цьому такою особою визнається підозрюваний або обвинувачений, який вчинив кримінальне правопорушення, здійснив усі необхідні дії, спрямовані на приховування місця свого перебування від слідства або суду.

Постановою Верховного Суду від 02 березня 2023 року (справа № 382/1118/21) зазначено, що під час з`ясування, які дії особи мають визнаватись (юридично значущими, а не просто фактичними) ухиленням від слідства або суду, треба враховувати, крім усього іншого, кримінально-процесуальний статус особи, що вчинила кримінальне правопорушення. Це має бути особа, яка в установленому порядку визнана підозрюваним, обвинуваченим та яка зобов`язана з`являтися до правоохоронних органів за викликом, перебувати в межах їх досяжності. Зазначена особа усвідомлює, що в неї вже виник юридичний обов`язок постати перед слідством або судом, однак вона ухиляється від виконання такого обов`язку.

Окрім цього, згідно із висновком постанови Великої Палати Верховного Суду від 02 лютого 2023 року (справа № 735/1121/20) провадження № 13-26 кс 22)щодо застосування норм права, у разі ухилення від досудового розслідування або суду особа підлягає звільненню від кримінальної відповідальності або покарання за давністю після спливу диференційованого строку передбаченого ч. 1 ст. 49 КК України продовженого на період ухилення. Закінчення загальних строків, установлених частиною другою цієї статті (п`ятнадцять років з моменту вчинення злочину і п`ять років - проступку), є підставою для звільнення від кримінальної відповідальності у випадках, коли цей строк спливає раніше за диференційований, продовжений на час ухилення.

Таким правовим висновком, Велика Палата Верховного Суду вважає, що встановлені частиною другою статті 49 КК України загальні строки мають преклюзивний характер і спрямовані на недопущення застосування щодо громадян заходів кримінальної репресії через нерозумно тривалі проміжки часу.

Відповідно до п. 1 ст. 284 КПК України, суд в судовому засіданні за наявності підстав, передбачених ст. 49 КК України, закриває кримінальну справу у зв`язку із закінченням строків давності, зі звільненням особи від кримінальної відповідальності.

Отже, суд констатує, що у цьому кримінальному провадженні обвинувачений уник несприятливих для себе правових наслідків попередньої протиправної діяльності, не вчинив жодних нових правопорушень упродовж багатьох років, позитивно характеризується за місцем проживання, що дає підстави вважати його виправлення беззаперечним.

Згідно із вимогами ст.284, ст. 288 КПК України, підставою для звільнення особи від кримінальної відповідальності при розгляді справи в суді є наявність норми кримінального закону, яка передбачає таке звільнення, клопотання сторони кримінального провадження про звільнення обвинуваченого від кримінальної відповідальності та згода обвинуваченого на закриття кримінального провадження з вищенаведених підстав.

Враховуючи викладене, суд вважає клопотання обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення.

Оскільки суд прийшов до висновку про можливість закриття кримінального провадження стосовно обвинуваченого і звільнення його від кримінальної відповідальності, внесені до суду 02 грудня 2022 року та 21 грудня 2023 року клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту слід залишити без розгляду.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого не обирався.

Заходи забезпечення не застосовувались.

Про речові докази та процесуальні витрати суд не повідомлено.

З огляду на вищевикладене, керуючись ст. 49 КК України, ст. 284 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про звільнення обвинуваченого ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності - задовольнити.

Звільнити ОСОБА_4 від кримінальної відповідальності, передбаченої ч.2 ст. 296 КК України (в редакції станом на 03 лютого 2018 року) у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності на підставі п.3 ч.1 ст.49 КК України.

Кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №-0000609 від 29 жовтня 2018 року стосовно ОСОБА_4 за ч.2 ст. 296 КК України (в редакції станом на 03 лютого 2018 року), закрити у зв`язку із звільненням обвинуваченого від кримінальної відповідальності.

Запобіжний захід стосовно обвинуваченого не обирався.

Залишити без розгляду внесені до суду 02 грудня 2022 року та 21 грудня 2023 року клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Повний текст ухвали складено 22 січня 2024 року.

Ухвала суду може бути оскаржена до Тернопільського апеляційного суду протягом 7 діб з дня її оголошення через Бережанський районний суд Тернопільської області.

Суддя Бережанського районного суду

Тернопільської області ОСОБА_1