Дата документу 25.12.2024 Справа № 337/3134/24
ЗАПОРІЗЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
_____________________________________________________________________________________________
Єдиний унікальний №337/3134/24 Слідчий суддя в 1 інст. ОСОБА_1
Провадження №11-сс/807/786/24 Доповідач в 2 інст. ОСОБА_2
Категорія ст.183 КПК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Запорізького апеляційного суду в складі

головуючого ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянула 25 грудня 2024 року в м.Запоріжжя в апеляційному порядку у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Запоріжжя, громадянина України, який не працює, неповнолітніх дітей не має, військовослужбовець певної військової частини, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого в силу ст.89 КК України,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України,

за участю прокурорів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 - в режимі відеоконференції (EASYCON);

підозрюваного ОСОБА_6 - в режимі відеоконференції з приміщенням ДУ «Запорізький слідчий ізолятор»;

захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_9 - в режимі відеоконференції (EASYCON).

Захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 звернувся до суду апеляційної інстанції з апеляційною скаргою на ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05 листопада 2024 року, якою задоволено клопотання та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 04 січня 2025 року (включно), з визначенням застави у межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 302 800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень.

Своє рішення суд першої інстанції мотивував тим, що відповідно до п.4 ч.2 ст.183 КПК України до ОСОБА_6 можливо застосувати вказаний у клопотанні запобіжний захід.

В апеляційній скарзі захисник підозрюваного ОСОБА_6 адвокат ОСОБА_9 просить скасувати ухвалу слідчого судді та змінити запобіжний захід його підзахисному із тримання під вартою на цілодобовий домашній арешт за місцем проживання.

В обґрунтування своєї скарги зазначає, що ризики, передбачені ст.177 КПК України щодо ОСОБА_6 в цьому кримінальному провадженні відсутні або низькі.

Вказує, що підозрюваний має міцні соціальні зв`язки, дружину, дітей, сестру та постійне місце проживання.

Зазначає, що ОСОБА_6 декілька разів самостійно звертався до військової частини для повернення на службу, приймав участь у бойовому завданні, де отримав поранення, при цьому останній знав, що його виведено поза штат та не сплачують грошове забезпечення. Підозрюваний досі відчуває сильний біль та потребує лікування.

Таким чином, захисник вважає, що для підозрюваного більш ніж достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту. Про достатність цього свідчить його належна та добросовісна процесуальна поведінка, місці соціальні зв`язки, тощо.

В обґрунтування клопотання про поновлення строку на апеляційне оскарження захисником зазначено, що ОСОБА_6 звернувся до адвоката вже після обрання йому запобіжного заходу. Потрапити до підозрюваного в СІЗО для узгодження правової позиції зайняло певний час, у зв`язку з тривалими повітряними тривогами. Апеляційна скарга захисником була подана 13 листопада 2024 року.

Згідно з ухвалою слідчого судді, 04 листопада 2024 року слідчий звернувся до суду з клопотаннями, погодженим з прокурором ОСОБА_10 про застосування щодо підозрюваного за ч.4 ст.408 КК України ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, посилаючись на наявність у справі ризиків, передбачених п.п.1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Згідно клопотання, з 29 листопаду 2023 року по 14 грудня 2023 року ОСОБА_6 проходив стаціонарне лікування у певній лікарні в м.Кривій Ріг.

Далі, 15 грудня 2023 року ОСОБА_6 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою ухилитися від військової служби, діючи в умовах воєнного стану, після закінчення лікування не з`явився до місця служби, при цьому ОСОБА_6 свої службові обов`язки не виконував, час проводив на власний розсуд, та про своє місцезнаходження до органів командування, в органи військового та цивільного управління не повідомляв до того як був виявлений співробітниками відділу поліції № 5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області.

За даними фактами розпочато досудове розслідування, відомості за якими внесені в ЄРДР №0000064 від 22 січня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України, що була з часом змінена на ч.4 ст.408 КК України.

Повідомлення про підозру за ч.4 ст.408 КК України: дезертирство, тобто нез`явлення до місця служби з лікувального закладу з метою ухилитися від військової служби, вчинене в умовах воєнного стану, пред`явлено ОСОБА_6 01 листопада 2024 року.

Заслухавши доповідь судді; підозрюваного ОСОБА_6 його захисника, які підтримали апеляційну скаргу; прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги та вважав, що оскаржувана ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою; перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, переглядаючи оскаржувану ухвалу в межах апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що остання підлягає задоволенню частково, з таких підстав.

Згідно з вимогами ст.ст.177, 178 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується, вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого, міцність його соціальних зв`язків, наявність у нього постійного місця роботи або навчання, його репутацію, майновий стан, наявність судимостей, дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосування запобіжних заходів, якщо вони застосовувались до нього раніше, наявність повідомлень особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення, а також розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа.

На думку колегії суддів, слідчий суддя в цілому дотримався цих вимог закону при розгляді клопотання.

З наданих суду матеріалів кримінального провадження убачається, що наведені у клопотанні слідчого підстави для застосування щодо підозрюваного ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою перевірялись слідчим суддею при розгляді клопотання. При цьому, у судовому засіданні заслухані пояснення підозрюваного, доводи його захисника, прокурора та з`ясовані обставини, які мають значення при вирішенні питання щодо застосування запобіжного заходу.

Відповідно до вимог ст.178 КПК України, слідчим суддею врахована вагомість наявних доказів вчинення кримінального правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_6 , тяжкість інкримінованого останньому кримінального правопорушення, суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вказаному кримінальному правопорушенні, дані про особу підозрюваного, а також конкретні обставини вказаного кримінального правопорушення.

Як убачається з наданих матеріалів провадження та встановлено слідчим суддею, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення.

Обґрунтованість підозри в апеляційній скарзі не оспорюється та підтверджується доданими до клопотання доказами, зазначеними як в самому клопотанні так і в ухвалі слідчого судді.

Перевіряючи доводи клопотання щодо наявності ризиків, про які вказано у клопотанні, слідчий суддя фактично дійшов висновку про те, що ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України існують, а саме ризики того, що підозрюваний може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; продовжувати кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Разом з цим, слідчий суддя дійшов висновку про недоведеність існування ризиків, передбачених п.п.3, 4 ч.1 ст.177 КПК України, оскільки вони не доведені прокурором під час судового розгляду.

Як зазначено вище, ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.408 КК України, яке є особливо тяжким злочином, за який передбачено суворе покарання - виключно у виді позбавлення волі на тривалий строк - від п`яти до дванадцяти років.

З оскаржуваної ухвали убачається, що слідчий суддя врахував окрім іншого, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення, обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у кримінальному правопорушенні, у якому він підозрюється та дані про особу підозрюваного, який в офіційному шлюбі не перебуває, дітей не має, не працює.

Також, слідчий суддя звернув увагу на тривалість правопорушення, згідно з повідомленням про підозру.

З огляду на фактичні обставини провадження, ступінь тяжкості інкримінованого ОСОБА_6 правопорушення та суворість можливого покарання, а також враховуючи відомості про особу підозрюваного у сукупності, колегія суддів погоджується з висновками слідчого судді про доведеність ризиків, вказаних у клопотанні, та про те, що інші запобіжні заходи будуть недостатніми для запобігання цих ризиків.

Колегія суддів вважає, що слідчий суддя врахував всі обставини, з якими закон пов`язує можливість тримання особи під вартою, суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи та не суперечить практиці Європейського суду з прав людини і вимогам Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, та своїм рішенням забезпечив високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту, та ті, що заявлені при апеляційному розгляді, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції не спростовують.

Твердження сторони захисту про відсутність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, перевірялися слідчим суддею та спростовані в оскаржуваній ухвалі.

Доводи сторони захисту про те, що ОСОБА_6 має міцні соціальні зв`язки, дружину, дітей, сестру та постійне місце проживання, декілька разів самостійно звертався до військової частини для повернення на службу, приймав участь у бойовому завданні, де отримав поранення, при цьому останній знав, що його виведено поза штат та не сплачують грошове забезпечення, самі по собі правильність висновків слідчого судді не спростовують та не зменшують встановлених ризиків з огляду на фактичні обставини провадження, відомості про особу підозрюваного, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення.

Більш того, матеріалами провадження, не підтверджується наявність у підозрюваного міцних соціальних зв`язків.

Щодо твердження апелянта про те, що до підозрюваного більш ніж достатнім буде застосування запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, колегія суддів звертає увагу на таке.

Як зазначено вище, обґрунтованість підозри та наявність ризиків, передбачених ч.1 ст.177 КПК України, прокурором доведено.

Враховуючи фактичні обставини провадження та відомості про особу підозрюваного, слідчий суддя дійшов правильного висновку про неможливість запобігти встановленим ризикам шляхом застосування до підозрюваного іншого ніж тримання під вартою запобіжного заходу.

Окрім того, відповідно до вимог ч.8 ст.176 КПК України, під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених в т.ч. статтею 408 КК України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Разом з цим, слідчим суддею при застосуванні щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою одночасно визначено заставу у наближеному до мінімального розмірі, передбаченому п.3. ч.5 ст.182 КПК України, як альтернативного запобіжного заходу.

Інші доводи, викладені в апеляційній скарзі стороною захисту та ті, що заявлені під час апеляційного розгляду, на думку колегії суддів, правильності висновків суду першої інстанції теж не спростовують.

Колегія суддів вважає, що оскаржувана ухвала суду першої інстанції є законною, обґрунтованою та належним чином вмотивованою, а доводи апелянта про протилежне суперечать матеріалам провадження і змісту цієї ухвали.

Дані про те, що підозрюваний за станом здоров`я не може утримуватися в умовах СІЗО, в матеріалах провадження відсутні.

Разом з тим, відповідно до вимог ст.197 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

При цьому, виходячи з системного аналізу положень кримінального процесуального законодавства, в т.ч. вищевказаної статті, строк тримання під вартою слідчим суддею визначається в межах строку досудового розслідування.

Як убачається із матеріалів провадження, про підозру ОСОБА_6 повідомлено 01 листопада 2024 року, тому строк досудового розслідування, визначений у відповідності до положень ст.219 КПК України, спливає 01 січня 2025 року.

На викладене слідчий суддя уваги не звернув та застосував щодо підозрюваного запобіжний захід у виді тримання під вартою на строк, який перевищує строки досудового розслідування.

Таким чином, вказана ухвала в зазначеній частині підлягає зміні на підставі ст.ст.407-409 КПК України.

Істотних порушень кримінального процесуального закону, які тягнуть скасування ухвали слідчого судді, при апеляційному розгляді не встановлено.

Керуючись ст.407, 422 КПК України, колегія суддів

УХВАЛИЛА:

апеляційну скаргу захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_9 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Хортицького районного суду м.Запоріжжя від 05 листопада 2024 року, якою задоволено клопотання та застосовано до ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 діб, до 04 січня 2025 року (включно), з визначенням застави в межах 100 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб в сумі 302800 (триста дві тисячі вісімсот) гривень, змінити в частині строку дії ухвали, встановивши цей строк до 01 січня 2025 року включно.

У решті ухвалу залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4