Справа № 509/7475/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року Овідіопольский районний суд Одеської області у складі :

судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2

за участю прокурора ОСОБА_3

законних представників неповнолітніх обвинувачених ОСОБА_4 , ОСОБА_5

представниці Служби у справах дітей Великодолинської селищної ради Одеського району Одеської області ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у підготовчому судовому засіданні, в залі суду, в смт. Овідіополь, матеріали кримінального провадження № 0000625 від 16.11.2024 р. за обвинуваченням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Білоусове, Великоолександрівського району Херсонської області, громадянина України, українця, студента ІІ-го курсу ОАДФК НУ «Одеська політехніка», холостого, не працюючого, зареєстрованого за адресою : АДРЕСА_1 , проживаючого за адресою : АДРЕСА_2 , раніше не судимого

та

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , уродженця і жителя с.-ща Великодолинське, Одеського району Одеської області, громадянина України, українця, з неповною середньою освітою, холостого, не працюючого, зареєстрованого та проживаючого за адресою : АДРЕСА_3 , раніше не судимого,

- обох у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених, ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України разом із угодами про визнання винуватості від 23.12.2024 р., -

ВСТАНОВИВ :

13 листопада 2024 року, приблизно о 00:00 год., неповнолітній ОСОБА_10 , умисно, таємно, із корисливих мотивів, з метою викрадення майна, яке належить потерпілому ОСОБА_11 , спільно та за попередньою змовою групою осіб з разом з неповнолітнім ОСОБА_9 , в період дії воєнного стану, введеного на всій території України відповідно до Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 р. «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України від 24.02.2022 р. № 2102-IX, який неодноразово продовжувався, в тому числі Указом Президента України від 23.07.2024 р. №469/2024 "Про продовження строку дії воєнного стану в Україні", затвердженого Законом України №3891-IX від 23.07.2024 р., продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 08.08.2024 р. строком на 90 діб шляхом перелазу через паркан, обидва потрапили на територію домоволодіння, розташованого за адресою : АДРЕСА_4 , а звідти, проникли до підвального приміщення, звідки таємно викрали : коньяк «Оk'vin» 5 зірок, з акцизом, пакування не пошкоджено, у кількості 8 пляшок, вартістю 1109,50 грн., горілку марки «Держава», з акцизом, пакування не пошкоджено, у кількості 3 пляшок, вартістю 573 грн., після чого, попрямували до приміщення літньої кухні, де таємно викрали грошові кошти у сумі 1000 грн., 2 банківські картки емітовані АТ КБ «Приватбанк», 2 банківські картки емітовані АТ «Ощадбанк», пенсійне посвідчення та ідентифікаційний код на ім`я потерпілого ОСОБА_11 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу на автомобіль марки «КІА» д.н.з НОМЕР_1 та ключі від приміщень.

В подальшому, обидва обвинувачених, маючи при собі викрадені ключі, відчинили двері приміщення гаражу, звідки таємно викрали електричний (мідний) кабель ВВГ нг 3*2,5, довжиною 10 метрів, в новому стані вартістю 501,70 грн.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про інформацію», п.п.1.4, 1.14, 1.27, 1.31 ст. 1, п. 15.2 ст. 15 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні», ч. 4 ст. 51 Закону України «Про банки та банківську діяльність» - документом визнається будь-який матеріальний носій, що містить інформацію, функціями якого є її збереження та передавання у часі та просторі, а засобами доступу до банківських рахунків (платіжним інструментом) є засоби певної форми на паперовому, електронному чи іншому виді носія інформації, використання якого ініціює переказ грошей з відповідного рахунку. Одним з видів доступу до банківських рахунків є спеціальні платіжні засоби (платіжні картки тощо).

Після чого з викраденим майном ОСОБА_12 та ОСОБА_10 з місця вчинення кримінального правопорушення зникли, розпорядились майном потерпілого на власний розсуд, заподіявши потерпілому ОСОБА_11 матеріальну шкоду на загальну суму 3183,50 грн.

Неповнолітній ОСОБА_10 , таємно, за попередньою змовою групою осію з неповнолітнім ОСОБА_12 , з проникненням в інше приміщення, в умовах воєнного стану - таємно викрали майно потерпілого ОСОБА_11 на загальну суму 3183,50 грн., а також викрали офіційні документи із корисливих мотивів, а тому кримінальну відповідальність кожен з них повинен нести за ч. 4 ст. 185 та ч. 1 ст. 357 КК України.

Вину свою неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 визнали повністю, показали суду, що спільно скоїли умисний, корисні злочини при викладених вище обставинах в умовах воєнного стану, докази, що маються в матеріалах кримінального провадження не оспорюють, як і не оспорюють фактичні обставини скоєних ними кримінальних правопорушень.

Суд встановив, що на стадії досудового розслідування, 23.12.2024 р., між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області, неповнолітніми підозрюваними ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , їхніми законними представницями матерями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за участю їхнього захисника ОСОБА_7 , були укладені, узгоджені та підписані угоди про визнання винуватості кожного підозрюваного, які разом з обвинувальним актом були скеровані на адресу суду для їх затвердження судом.

В судовому засіданні, прокурор просила суд, затвердити вказані угоди про винуватість, з чим погодились неповнолітні обвинувачені, їхні законні представниці і захисник, підтвердивши дійсність та добровільність намірів укладення угод про визнання винуватості з кожним з неповнолітнім підозрюваним, а також представниця Служби у справах дітей.

Потерпілий ОСОБА_11 в підготовче судове засідання не з`явився, про дату, час та місце засідання повідомлявся належним чином, надіславши до суду письмову заяву, в якій, пославшись на зайнятість на роботі, просив суд, провести підготовче, всі судові засідання та судові дебати без його участі, а також надавши окремо на адресу суду письмові заяви - згоди, в яких не заперечував проти затвердження судом угод про визнання винуватості між прокурором та підозрюваними ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , вказавши про відсутність з його боку матеріальних претензій до підозрюваних та цивільного позову у зв?язку з повним відшкодуванням йому в повному обсязі матеріальної шкоди.

На думку суду вищевказані угоди про визнання винуватості між прокурором та неповнолітніми підозрюваними ОСОБА_10 та ОСОБА_12 слід затвердити, виходячи з наступного.

У відповідності до норм ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти такі рішення : зокрема затвердити угоду.

Приписами ст. 469 КПК України передбачено, що угода про визнання винуватості може бути укладена за ініціативою прокурора або підозрюваного чи обвинуваченого.

Угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Укладення угоди про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

У відповідності до приписів ст. 470 КПК України прокурор при вирішенні питання про укладення угоди про визнання винуватості зобов`язаний враховувати такі обставини : ступінь та характер сприяння підозрюваного чи обвинуваченого у проведенні кримінального провадження щодо нього або інших осіб, характер і тяжкість обвинувачення (підозри), наявність суспільного інтересу в забезпеченні швидкого досудового розслідування і судового провадження, викритті більшої кількості кримінальних правопорушень, наявність суспільного інтересу в запобіганні, виявленні чи припиненні більшої кількості кримінальних правопорушень або інших більш тяжких кримінальних правопорушень.

Статтею 472 КПК України передбачено, що в угоді про визнання винуватості зазначаються її сторони, формулювання підозри чи обвинувачення та його правова кваліфікація з зазначенням статті (частині статті) закону України про кримінальну відповідальність, істотні для відповідного кримінального провадження обставини, беззастережне визнання підозрюваним чи обвинуваченим своєї винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, обов`язки підозрюваного чи обвинуваченого щодо співпраці у викритті кримінального правопорушення, вчиненого іншою особою (якщо відповідні домовленості мали місце), узгоджене покарання та згода підозрюваного, обвинуваченого на його призначення або на призначення покарання та звільнення від його відбування з випробуванням, наслідки укладення та затвердження угоди, передбачені ст. 473 цього Кодексу, наслідки невиконання угоди. В угоді зазначається дата її укладення та вона скріплюється підписами сторін.

Так, з умов двох угод про визнання винуватості від 23.12.2024 р., укладеними між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області, неповнолітніми підозрюваними ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , їхніми законними представницями матерями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за участю їхнього захисника ОСОБА_7 вбачається, що підозрювані ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , як під час досудового розслідування, так і під час судового провадження повністю і беззастережно в обсязі підозри визнали свою винуватість за ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України і сприяли розслідуванню кримінального провадження.

При чому, сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_10 та ОСОБА_12 за ч. 4 ст. 185 КК України із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року позбавлення волі кожному, за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. кожному, на підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити кожному з них покарання у виді 1 року позбавлення волі та із застосуванням ст.ст. 75,104 КК України, звільнити кожного з них від відбуття покарання з випробуванням і іспитовим строком.

При чому, неповнолітні ОСОБА_10 та ОСОБА_12 розуміють, що відповідно до ст. 473 КПК України, наслідком укладення та затвердження зазначеної угоди для сторін є : для прокурора і підозрюваного обмеження права на оскарження вироку згідно з положеннями ст.ст. 394,424 КПК України, а для підозрюваного також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами 1 та 4 пункту 1 частини 4 статті 474 КПК України.

Також, з угоди видно, що підозрювані ОСОБА_10 та ОСОБА_12 розуміють, що виконання зобов`язання іншою стороною в рамках цієї угоди цілком залежить від дотримання ними Закону і будь-якого положення складеної угоди у разі невиконання вказаної угоди відповідно до ст. 476 КПК України, прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку. Підозрювані розуміють, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення кожного з них до кримінальної відповідальності за ст. 389-1 КК України, що вони підтвердили в судовому засіданні.

До вказаних угод про визнання винуватості, в порядку ч. 4 ст. 469 КПК України були надані письмові згоди прокурору від потерпілого ОСОБА_11 , в яких він не заперечує щодо укладення вказаних угод про визнання винуватості, укладених між прокурором та неповнолітніми підозрюваними ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , у зв?язку з відшкодуванням йому матеріальної шкоди та відсутністю до обвинувачених будь-яких матеріальних претензій, а також письмова заява, в якій він просить суд, проводити підготовче, всі судові засідання та судові дебати без його присутності у зв`язку з зайнятістю на роботі.

Відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 314-1 КПК України, досудова доповідь відносно неповнолітніх обвинувачених в даному випадку не складається через те, що під час підготовчого судового засідання ухвалено судове рішення про затвердження угоди, передбаченої цим Кодексом.

На думку суду, вказані угоди про визнання винуватості повністю відповідають приписам ст.ст. 469,470,472,473 КПК України, а тому вони підлягають затвердженню судом в порядку ст.ст. 474,475 КПК України, проти чого не заперечували в судовому засіданні прокурор, підозрювані, їхні законні представниці та захисник, які просили суд затвердити угоду.

На підставі ст. 100 КПК України, речові докази у кримінальному провадженні у виді DVD-R диску з камер зовнішнього спостереження продуктового магазину за адресою : Одеська область, Одеський район, с.-ще Великодолинське, вул. Західна, 13, який зберігається при матеріалах справи належить зберігати при матеріалах кримінального провадження, банківські картки, упаковані до спеціального полімерного пакету № CRI1209796 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_11 під зберігальну розписку, а сліди рук, упаковані до спецпакету 3874228, які зберігаються при матеріалах справи слід знищити.

Керуючись ст.ст. 100,314,469,470,472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ :

1.Затвердити угоди про визнання винуватості від 23.12.2024 р., укладені між прокурором Чорноморської окружної прокуратури Одеської області, неповнолітніми підозрюваними ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , їхніми законними представницями матерями ОСОБА_4 та ОСОБА_5 , за участю їхнього захисника ОСОБА_7 ;

2. ОСОБА_8 та ОСОБА_9 визнати винними у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185, ч. 1 ст. 357 КК України та призначити кожному з них покарання :

за ч. 4 ст. 185 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України у виді 1 року позбавлення волі кожному ;

-за ч. 1 ст. 357 КК України у виді штрафу в розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 510 грн. кожному ;

3.На підставі ст. 70 ч. 1 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити кожному з них покарання у виді 1 року позбавлення волі ;

4.На підставі ст.ст. 75,104 КК України, звільнити ОСОБА_10 та ОСОБА_12 від відбування призначеного кожному з них покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 (один) рік кожному, якщо кожен з них протягом визначеного іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і у відповідності до п.п. 1,2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України виконає покладені на кожного з них обов`язки : не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації, періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання, виконувати заходи, передбачені пробаційною програмою (зміна прокримінального мислення);

5.Речові докази у кримінальному провадженні у виді DVD-R диску з камер зовнішнього спостереження продуктового магазину за адресою : Одеська область, Одеський район, с.-ще Великодолинське, вул. Західна, 13, який зберігається при матеріалах справи - зберігати при матеріалах кримінального провадження, банківські картки, упаковані до спеціального полімерного пакету № CRI1209796 вважати повернутим потерпілому ОСОБА_11 під зберігальну розписку, сліди рук, упаковані до спецпакету 3874228, які зберігаються при матеріалах справи - знищити.

Вирок може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду на протязі 30 діб з дня його проголошення, а засудженими у той же строк з дня вручення їм копії вироку з урахуванням особливостей, передбачених ч. 4 ст. 394 КПК України.

Суддя ОСОБА_1