Справа № 199/4189/25
ВИРОК

іменем України

02.04.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000210 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 10.03.2025, відносно:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у місті Дніпропетровську, громадянина України, із повною середньою освітою, не працюючого, не одруженого, не маючого на утримані неповнолітніх та непрацездатних осіб, зареєстрованого у будинку АДРЕСА_1 та проживаючого у будинку АДРЕСА_2 ,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.4 ст.185 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор ОСОБА_4

обвинувачений ОСОБА_3

захисник ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 достовірно знаючи, про введення воєнного стану в Україні, затвердженого Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», вчинив умисне кримінальне правопорушення проти власності.

Так, 09.03.2025 о 15 годині, ОСОБА_3 перебував поруч з покинутим двоповерховим будинком за адресою: АДРЕСА_3 . Так, в цей час до покинутого двоповерхового будинку зайшов малолітній потерпілий ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 разом з другом малолітнім ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Перебуваючи в покинутій двоповерховій будівлі малолітній потерпілий ОСОБА_6 разом з малолітнім ОСОБА_7 походивши по першому поверху будівлі вирішили забратися на другий поверх, перетягуючи старі меблі, матрац та цеглу, оскільки драбини на другий поверх не було. Весь цей час ОСОБА_3 спостерігав за діями малолітнього потерпілого ОСОБА_6 та малолітнього ОСОБА_7 .

В подальшому ОСОБА_3 помітив, що хлопці почали лізти на другий поверх будівлі перед цим малолітній ОСОБА_6 залишив свою сумку чорного кольору поруч з матрацом на першому поверсі будівлі. Вказану сумку ОСОБА_3 , визначив предметом свого злочинного посягання, внаслідок чого у останнього, раптово виник злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, а саме крадіжку сумки чорного кольору, в середині якої знаходились: мобільний телефон чорного кольору марки «Redmi Note 13», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; ключі; навушники; учнівський квиток на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, діючи умисно, таємно з корисливих мотивів, розуміючи, що за його злочинними діями ніхто не спостерігає, а отже розуміючи, що вони є таємними для оточуючих, ОСОБА_3 , 09.03.2025, близько 15 години 20 хвилин, зайшов до покинутої двоповерхової будівлі, підійшов до матрацу де лежала сумка чорного кольору, котра належить малолітньому потерпілому ОСОБА_6 , взяв сумку чорного кольору, тим самим привласнив сумку чорного кольору (для потерпілого матеріальної цінності не представляє), в середині якої знаходились мобільний телефон чорного кольору марки «Redmi Note 13», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; ключі (для потерпілого матеріальної цінності не представляє); навушники (для потерпілого матеріальної цінності не представляє); учнівський квиток на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 (для потерпілого матеріальної цінності не представляє).

Доводячи свій злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, до кінця, ОСОБА_3 , 09.03.2025, утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

Таким чином, своїми умисними діями, ОСОБА_3 , спричинив малолітньому потерпілому ОСОБА_6 , матеріальний збиток, на суму 4466 гривень 33 копійки.

Умисні дії, ОСОБА_3 , що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення відповідальність за який передбачена ч. 4 ст. 185 КК України.

2. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченого ОСОБА_3 у суді.

Як пояснив ОСОБА_3 суду, свою вину у вчиненні кримінального правопорушення при обставинах, викладених вище, він визнає повністю і у вчиненому кається. Не оспорюючи фактичні обставини справи обвинувачений, підтвердив обставини про час і місце вчиненого ним кримінального правопорушення. ОСОБА_3 суду пояснив, що він дійсно 09.03.2025 о 15:00 годині, перебував поруч з покинутим двоповерховим будинком за адресою: АДРЕСА_3 , куди зайшов малолітній потерпілий ОСОБА_6 , разом з другом, а коли ОСОБА_8 відійшов від своєї сумки, то ОСОБА_3 здійснив крадіжку сумки, в середині якої знаходились: мобільний телефон чорного кольору марки «Redmi Note 13», IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 ; ключі; навушники; учнівський квиток на ім`я ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та утримуючи при собі викрадене майно з місця вчинення кримінального правопорушення зник, в подальшому розпорядившись викраденим майном на власний розсуд.

В судовому засіданні всі учасники судового провадження не оспорювали обставини, при яких скоєне кримінальне правопорушення, тому суд, за згодою всіх учасників судового провадження, вважав не доцільним досліджувати докази щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.

У відповідності до ч. 3 ст. 349 КПК України судом було з`ясовано, що учасники судового провадження, кожен окремо, правильно розуміють зміст наведених вище обставин, а також встановлено відсутність сумнівів у добровільності їх позиції.

Крім того, учасникам судового провадження судом роз`яснені вимоги ч. 3 ст. 349 КПК України щодо позбавлення права оскарження обставин, які ніким не оспорюються, в апеляційному порядку.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченого ОСОБА_3 і його умисні дії правильно кваліфіковані за ч. 4 ст. 185 КК України, як такі, що виразилися у таємному викраденні чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Суд відносить активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та каяття обвинуваченого, до обставин, що пом`якшують покарання, оскільки ОСОБА_3 визнав свою вину, проявив дійове каяття, що характеризуючи суб`єктивне ставлення винного особи до вчиненого ним злочину, означає, що особа визнає свою вину за усіма пунктами висунутого проти нього обвинувачення, дає правдиві свідчення, щиро жалкує про вчинене, негативно оцінює злочин, бажає виправити ситуацію, яка склалася, демонструє готовність понести заслужене покарання.

До обставини, що обтяжують покарання обвинуваченому згідно ст. 67 КК України, суд відносить вчинення кримінального правопорушення щодо малолітньої дитини.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових злочинів. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим ОСОБА_3 злочину, який скоєно умисно, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до тяжкого злочину, дані про особу обвинуваченого, який свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні визнав, офіційно не працевлаштований, у лікарів нарколога і психіатра на обліку не перебуває, раніше не судимий.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

Вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді позбавлення волі із застосуванням вимог ст. 75 КК України та покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України, представник малолітнього потерпілого у своїй заяві зазначив про призначення покарання на розсуд суду, обвинуваченого та захисника, які підтримали позицію прокурора, також суд враховує наявність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченому, дані про особу, суд вважає за необхідне призначити покарання у виді позбавлення волі в межах санкції ч.4 ст. 185 КК України.

Оскільки саме, це покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень.

Разом із наведеним, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_3 , без реального відбування покарання та прийшов до висновку про звільнення від відбування покарання із застосуванням вимог ст. 75 КК України та із покладенням обов`язків передбачених ст. 76 КК України. Оскільки іспитовий строк дисциплінує засуджених, привчає їх до додержання законів, нагадує їм, що вони не виправдані, а проходять випробування, від результату якого залежить їх подальша доля - звільнення від відбування призначеної основної міри покарання або реальне її відбування.

Саме визначене покарання на переконання суду, відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

Таким чином, враховуючи обставини саме даного кримінального провадження, призначення покарання без застосування положень ст.ст. 75,76 КК України, буде досить суворим, та становити надмірний тягар для ОСОБА_3 .

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 у виді домашнього арешту у нічний час доби обраний відповідно до ухвали Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 28.03.2025 продовжити до набрання вироком законної сили.

За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 , необхідно стягнути витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ч.9 ст. 100 КПК України.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування покарання з випробуванням, встановивши обвинуваченому іспитовий строк 2 (два) роки.

На підставі п.1,2 ч.1, п.2 ч.3 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_3 обов`язки: періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

До набрання вироком законної сили продовжити дію раніше обраного ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту у нічний час доби.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням товарознавчої експертизи в сумі 1193,85 гривень.

Речові докази:

-барсетку чорного кольору, зв`язку ключів з магнітом жовтого кольору, пластикову картку в чохлі коричневого кольору зовні схожу на перепустку на ім`я ОСОБА_6 , мобільний телефон чорного кольору марки «Redmi Note13» IMEI1: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , що зберігаються в камері схову ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області під порядковими номерами №128,134 повернути за належністю власнику;

-пластикову карту ззовні схожу на перепустку на ім`я ОСОБА_7 , що зберігається в камері схову ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області під порядковим номером №128 - повернути за належністю власнику;

- оптичний диск DVD-R з відеозаписом подій, що мали місце 09.03.2025, диск DVD-R з відеозаписом допиту малолітнього потерпілого, диск DVD-R з відеозаписом допиту малолітнього свідка зберігати в матеріалах кримінального провадження;

- договір про надання коштів у кредит у вигляді ломбардного кредиту №ВП1-003879-3 від 09.03.2025 (15:53:58), що зберігається в камері схову ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області під порядковим номером №134 знищити.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_9