Справа № 401/832/25
Провадження № 1-кс/401/256/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року м.Світловодськ

Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду Кіровоградської області

- ОСОБА_1 ,

За участю: - секретаря - ОСОБА_2 ;

- прокурора - ОСОБА_3 ;

розглянувши у відкритому судовому засіданні в Світловодському міськрайонному суді Кіровоградської області клопотання слідчого СВ ВП № 1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження, відомості щодо якого 14.03.2025 внесено до ЄРДР за № 0000181, -

ВСТАНОВИВ:

До суду надійшло клопотання слідчого, про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України.

В обґрунтування свого клопотання слідчий посилається на те, що 13 березня 2025 року, в обідній час, точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_5 перебував в гостях у ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , та ОСОБА_7 ІНФОРМАЦІЯ_3 , за адресою: АДРЕСА_1 , де він відпочивав та вживав алкогольні напої.

Близько 16 години 00 хвилин, ОСОБА_5 перебуваючи на подвір`ї, виходячи з території вищезазначеного домоволодіння, звернув увагу на малолітню ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_4 як на об`єкт сексуального задоволення.

В цей час, батьки ОСОБА_8 перебували в приміщенні будинку та у ОСОБА_5 виник умисел направлений на порушення статевої недоторканості малолітньої ОСОБА_8 , вчинення відносно неї дій сексуального характеру, які були спрямовані на задоволення власної статевої пристрасті, достовірно знаючи про те, що вона являється малолітньою та не досягла статевої зрілості.

З метою реалізації свого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, посягнувши на охоронювані законом суспільні відносини, що забезпечують статеву недоторканість малолітньої потерпілої ОСОБА_8 , достовірно знаючи, що остання не досягла чотирнадцяти років, використовуючи безпорадний стан дитини та користуючись фізичною перевагою над потерпілою, яка через свій вік не могла чинити йому активного опору, взяв її за руку та повів до свого домоволодіння де в подальшому наказав їй сісти до належного йому легкового транспортного засобу та відвіз її ставка, розташованого неподалік села Зибкове Онуфріївської селищної територіальної громади Олександрійського району Кіровоградської області.

В подальшому, перебуваючи на вказаній вище відкритій ділянці місцевості доводячи свій злочинний намір до кінця, з метою задоволення власної статевої пристрасті, ОСОБА_5 зняв з себе штани та нижню білизну.

Продовжуючи реалізовувати свій злочинний умисел, спрямований на вчинення дій сексуального характеру щодо малолітньої ОСОБА_8 , яка через свій вік не могла усвідомлювати характер вчинюваних щодо неї дій, та чинити опір, діючи умисно, використовуючи безпорадний стан малолітньої внаслідок малолітнього віку потерпілої, ОСОБА_5 , з метою подальшого проникнення своїм статевим органом у тіло малолітньої ОСОБА_8 , почав намагатися здійснити орогенітальний контакт, чим посягнув на статеву недоторканість, нормальний фізичний, а також психічний розвиток малолітньої ОСОБА_8 .

В цей час, малолітня ОСОБА_8 , почала сильно плакати та відмовлятись від статевого контакту з ОСОБА_5 та останній, побоюючись, що його злочинні дії буть викриті виконавши усі дії, які вважав за необхідне для доведення злочину до кінця, не здійснив орогенітальний контакт з причини що не залежали від його волі.

У вчиненні зазначеного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець міста Кіровоград, українець, громадянин України, із середньою освітою, одружений з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , маючий на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

В діях ОСОБА_5 вбачаються ознаки кримінального правопорушення, відповідальність за вчинення якого передбачена ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України.

Вина ОСОБА_5 у скоєнні кримінального правопорушення передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України на даній стадії досудового розслідування доводиться зібраними належними та допустимими у достатньому для обвинувачення обсязі доказами та підтверджується: протоколом заяви про кримінальне правопорушення від 14.03.2025; протоколом огляду місця події від 14.03.2025 року, в ході слідчої дії встановлено та оглянуто місце вчинення злочину; протоколом огляду місця події від 14.03.2025 в ході проведення якого було оглянуто домоволодіння АДРЕСА_1 ; протоколом огляду місця події від 14.03.2025 в ході проведення якого було оглянуто автомобіль ОСОБА_5 ; протоколом допиту малолітньої потерпілої ОСОБА_8 від 14.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_6 від 14.03.2025; протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 14.03.2025; довідка від психолога щодо психологічного стану потерпілої; повідомленням про підозру ОСОБА_5 від 15.03.2025.

15 березня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого частиною 2 статті 15 частиною 4 статті 152 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 на даний час переховується від органів досудового слідства та суду, вжитими розшуковими заходами встановити його місце знаходження не представилось можливим.

15.03.2025 слідчим було надано доручення в порядку ст. 40 КПК України на встановлення місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 ..

На виконання доручення надійшов рапорт про те, що місцезнаходження підозрюваного ОСОБА_5 не відоме, засоби для зв`язку відсутні, зі слів місцевих мешканців села сели Зибкове Онуфріївської ТГ, Олександрійського району Кіровоградської області, підозрюваний відсутній в с. Зибкове з 14.03.2025 року.

На даний момент проведеними оперативно-розшуковими заходами точне місце знаходження підозрюваного ОСОБА_5 не встановлено, натомість відповідно даних системи «Аркан», стосовно перетину державного кордону підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_9 о 02:20 год., перетнув державний кордон у бік країн Євросоюзу через пропускний пункт «Устилуг», Волинської області, тобто здійснив виїзд за межі України.

17.03.2025 постановою слідчого СВ ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, за погодженням процесуального керівника, підозрюваного ОСОБА_5 оголошено у міжнародний розшук.

Термін «обґрунтована підозра» згідно практики Європейського суду з прав людини (далі-ЄСПЛ) у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» від 21.04.2011 означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача у тому, що особа про яку йдеться мова, могла вчинити правопорушення.

Водночас, практика ЄСПЛ не вимагає, щоб на момент обрання запобіжного заходу у органу досудового розслідування були чіткі докази винуватості особи, яку повідомлено про підозру.

Наявні матеріали свідчать, що існують факти та інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача, що ОСОБА_5 є причетний до вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 152 КК України.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог пункту 4 частини 1 статті 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризиків, передбачених у п. 1, п.3 та п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу покладається необхідність запобігання можливості: переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконний вплив на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні та вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи, що підозрюваний не працюючий, офіційного не працює, джерела заробітку не має, чітко усвідомлює, що він вчинив особливо тяжкий злочини проти статевої свободи та статевої недоторканості відносно малолітньої особи з метою уникнення від відповідальності за злочин, за вчинення якого, передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі, на значний строк від 10 до 15 років, дає підстави вважати, що підозрюваний буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду, тобто має місце ризик, передбачений п.1 ч. 1 ст. 177 КПК України переховування від органів досудового розслідування та суду.

В обґрунтування ризику «незаконний вплив на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні» наявні об`єктивні відомості про те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин проти статевої свободи та недоторканності відносно малолітньої особи, що свідчить про суспільну небезпечність ОСОБА_5 .. Крім того, підозрюваний ОСОБА_5 знає точне місце мешкання малолітньої потерпілої ОСОБА_8 та законного представника потерпілої ОСОБА_6 та може чинити психологічний тиск на останніх, в наслідок чого потерпіла чи законний представник може зміни свої покази на досудовому розслідування та подальшому судовому розгляді, що мають значення для встановлення всіх обставин події. На підставі вищевикладеного, наведені дані є достатніми для підтвердження ризику, передбаченого п.3 ч. 1 ст. 177 КПК України, «незаконний вплив на потерпілого чи свідків у кримінальному провадженні».

Крім того, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні проти статевої свободи та недоторканності, тому є достатні підстави вважати підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність.

Також, ОСОБА_5 вчинив особливо тяжкий злочин проти статевої свободи та статевої недоторканності відносно малолітньої особи, тому є достатні підстави вважати підозрюваний ОСОБА_5 може продовжити злочинну діяльність.

Відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України під час досудового слідства встановлено наявність ризику, передбаченого у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, і в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 покладається необхідність запобігання вчинення іншого кримінального правопорушення.

Окрім цього встановлено, що особисте зобов`язання не може бути застосоване до підозрюваного ОСОБА_5 , так як даний запобіжний захід є найбільш м`яким, а кримінальне правопорушення, у вчинені якого обґрунтовано підозрюється останній, відноситься до категорії особливо тяжкого скоєного відносно малолітньої особи.

Особиста порука, яка полягає у наданні особам, яких слідчий суддя, суд вважає такими, що заслуговують на довіру, письмового зобов`язання про те, що вони поручаються за виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків і зобов`язуються за необхідністю доставити його до органу досудового розслідування чи суду на першу про те вимогу, так в ході розслідування даного провадження таких осіб не встановлено та відповідно до п. 4 ч. 5 ст.180 КПК України у разі невиконання поручителем взятих на себе зобов`язань на нього накладається грошове стягнення в розмірі до п`ятдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, у провадженні щодо злочину, за вчинення якого передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 10 до 15 років. ОСОБА_5 може переховуватись від органів досудового розслідування та суду будучи підозрюваним, обвинуваченим у вчиненні кримінального правопорушення, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню та унеможливлювати притягнення до кримінальної відповідальності винних осіб.

Крім того, обирати запобіжний захід відносно підозрюваного домашній арешт неможливо, оскільки останній не має постійного місця мешкання та визначеного місця реєстрації, про що свідчать зібрані на даний час докази.

Наведене є обґрунтуванням застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, так як наявна необхідність запобігання спробам переховуватися від суду, а також вчинення інших кримінальних правопорушень.

Вище вказані дані свідчать про суспільну небезпечність підозрюваного, так як він вчинив особливо тяжкий злочин проти статевої свободи та статевої недоторканності відносно малолітньої особи, не вживає заходів щодо припинення злочинної діяльності.

Крім того, відповідно до ч. 2 ст. 1 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України складається з відповідних положень Конституції України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, цього Кодексу та інших законів України.

Частина 1 статті 9 КПК України передбачає, що під час кримінального провадження суд, слідчий суддя, прокурор, керівник органу досудового розслідування, слідчий, інші службові особи органів державної влади зобов`язані неухильно додержуватися вимог Конституції України, цього Кодексу, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, вимог інших актів законодавства.

Частина 4 та 5 цієї ж норми встановлює, що у разі якщо норми цього Кодексу суперечать міжнародному договору, згода на обов`язковість якого надана Верховною Радою України, застосовуються положення відповідного міжнародного договору України.

Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Крім інших доказів, які підтверджують наявність ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України: переховуватись від органів досудового розслідування та суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, слід вказати й на рішення ЄСПЛ.

Так, згідно пункту 36 Рішення ЄСПЛ у справі «Москаленко проти України» №37466/04 від 20.08.2010 яке набуло статусу остаточного, Європейський Суд з прав людини зазначив, що органи судової влади неодноразово посилалися на імовірність того, що до підозрюваного може бути застосоване суворе покарання, враховуючи тяжкість злочинів, у скоєнні яких він обвинувачувався. У цьому контексті Суд нагадує, що суворість покарання, яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду чи скоєння іншого злочину. Суд визнає, що враховуючи серйозність висунутих щодо підозрюваного обвинувачень, державні органи могли виправдано вважати, що такий ризик існує.

У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

П.5 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини, а також практику Європейського суду з прав людини, з гідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. В кожному випадку, як підкреслює Європейський суд з прав людини, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів.

Відповідно до п. 28 Рішення ЄСПЛ у справі «Плешков проти України» №37789/05, яке набуло статусу остаточного, Європейський суд погоджується, що обґрунтована підозра у тому, що особа вчинила тяжкий злочин, може на початку слугувати підставою для взяття її під варту.

Така позиція ЄСПЛ узгоджується з положеннями національного законодавства, зокрема ст.ст. 177, 183 КПК України.

У судовому засіданні прокурор підтримав заявлене слідчим клопотання, просить його задовольнити з підстав, викладених в ньому.

В судовому засіданні було встановлено, що в провадженні органу досудового розслідування перебуває кримінальне провадження № 0000181, внесене до ЄРДР14.03.2025, за ознаками злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 152 КК України.

15 березня 2025 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 повідомлено про його підозру в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 15 ч.4 ст. 152 КК України, скоєного за вищеописаних обставин.

У судовому засіданні була встановлена обґрунтована підозра в скоєнні ОСОБА_5 злочину, відповідальність за який передбачена.2 ст. 15 ч.4 ст.. 152 КК України, що підтверджується зібраними на даний час досудовим слідством доказами, долученими до клопотання та наведеними вище.

Підозрюваний ОСОБА_5 постановою слідчого від 17.03.2025 оголошено в міжнародний розшук.

Крім того, судом встановлено, що ОСОБА_5 16.03.2025 перетнув державний кордон України, тобто останній ухиляється від органів досудового розслідування.

Підозрюваний ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , уродженець міста Кіровоград, українець, громадянин України, із середньою освітою, одружений з ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_6 , маючий на утриманні двох малолітніх дітей ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_7 , ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_8 , не працюючий, зареєстрований та проживаючий за адресою: АДРЕСА_1 , раніше притягувався до кримінальної відповідальності.

Злочин, який ставиться у провину підозрюваному, є умисним особливо тяжким злочином, за який кримінальним законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від 10 до 15 років.

Згідно ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

За правилами ч.6 ст.193 КПК України - слідчий суддя, суд може розглянути клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого, лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

За таких обставин, слідчий суддя приходить висновку про наявність підстав для задоволення клопотання слідчого та обрання підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Керуючись: ст. ст. 176, 177, 178, 183, 184, 193, 194, 309, 369 372, 392, 395 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ ВП № 1 (м.Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваному в скоєнні злочину, відповідальність за який передбачена ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України ОСОБА_5 . ІНФОРМАЦІЯ_1 , в рамках досудового розслідування кримінального провадження, відомості щодо якого 14.03.2025 внесено до ЄРДР за № - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного за ч.2 ст. 15 ч. 4 ст. 152 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Ухвала набирає законної сили негайно після її проголошення та може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня проголошення безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду.

Слідчий суддя Світловодського міськрайонного суду

Кіровоградської області ОСОБА_1

"18" березня 2025 р.