Справа № 643/7192/23
Провадження № 1-кп/643/137/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05.03.2025 року м. Харків

Московський районний суд м. Харкова у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за № 0002137, за обвинуваченням

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , місце народження м. Харків, раніше в силу ст. 89 КК України не судимої, не працюючої, зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , мешкає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

Відповідно до обвинувального акту у кримінальному провадженні № 0002137 від 19.06.2023, ОСОБА_4 вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч .4 ст. 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану, за наступних обставин.

Так, обвинувачена ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , 18.06.2023 близько 12.30 год, точний час в ході досудового розслідування не встановлений, у період дії в Україні воєнного стану, який введено 24 лютого 2022 року Указом Президента України №64/2022, строк дії якого продовжено Указом Президента України від 1 травня 2023 року № 254/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», з 05 години 30 хвилин 20 травня 2023 року строком на 90 діб, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , завітала в гості до своєї знайомої ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за адресою: АДРЕСА_3 , де остання мешкає разом із своєю родиною.

Тоді, ОСОБА_4 , перебуваючи в кімнаті квартири за вищевказаною адресою разом із ОСОБА_5 , побачила на столі мобільний телефон ТМ «Samsung» модель SM-G355H, об`ємом 4 gb, який належить останній та, в цей час, у ОСОБА_4 виник раптовий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану.

Далі, ОСОБА_4 , реалізуючи свій злочинний намір, направлений на таємне викрадення чужого майна, в умовах воєнного стану, діючи з корисливих мотивів, з метою незаконного особистого збагачення за рахунок чужого майна, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, шляхом вільного доступу, дочекавшись, коли ОСОБА_5 вийде з кімнати, впевнившись у тому, що за її діями ніхто не спостерігає, скориставшись відсутністю ОСОБА_5 , ОСОБА_4 взяла зі столу мобільний телефон ТМ «Samsung» модель SM-G355H, об`ємом 4 gb, вартістю, згідно висновку експерта 816 грн.

Після чого, ОСОБА_4 , утримуючи при собі мобільний телефон в руках, вийшла до балконного приміщення цієї ж кімнати, та, скориставшись тим, що квартира, в якій вона перебувала, розташована на першому поверсі будинку, вилізла з віконного отвору та вистрибнула на подвір`я, після чого, з місця скоєння кримінального правопорушення зникла, розпорядившись викраденим майном на власний розсуд, чим спричинила матеріальну шкоду ОСОБА_5 на суму 816 грн.

Прокурором ОСОБА_3 в судовому засіданні заявлено клопотання про закриття провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 185 КК України на підставі п.4-1 ч.1 ст.284 КПК України. Прокурор обґрунтувала клопотання тим, що 09.08.2024 набув чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ, яким було внесено зміни до ст.51 КУпАП, у зв`язку з чим з часу набрання законом чинності дрібним викраденням чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати є викрадення майна, вартість якого на момент вчинення правопорушення не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян. Прокурор зазначив, що оскільки вартість заволодіння чужим майном шляхом таємного викрадення (крадіжка) на момент вчинення злочину склала 816,00 грн., що є меншим за два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, тобто 3 028,00 грн., кримінальне провадження підлягає закриттю у зв`язку з втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Обвинувачена ОСОБА_4 у судовому засіданні клопотання прокурора про закриття провадження підтримала, просила його задовольнити.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, подала до суду письмову заяву, згідно з якою просила провести судове засідання без її участі, претензій матеріального та морального характеру до обвинуваченої не має, цивільний позов заявляти не має наміру, проти закриття кримінального провадження у зв`язку з декриміналізацією діяння не заперечує.

Судом обвинуваченій роз`яснено, що вказана підстава для закриття провадження у справі є нереабілітуючою, тому обвинувачена має право на продовження судового розгляду у загальному порядку. Обвинувачена ОСОБА_4 зазначила, що не бажає продовжувати судовий розгляд та просила закрити провадження за фактом вищевказаної крадіжки.

Заслухавши клопотання прокурора, врахувавши думку обвинуваченої, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Вирішуючи питання про закриття провадження, суд враховує, що відповідно до ч.1 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Європейський суд з прав людини вважає, що ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод «Ніякого покарання без закону» є важливою складовою принципу верховенства права. Він також підтвердив, що зазначена стаття Конвенції допускає принцип ретроспективності більш м`якого кримінального закону. На цьому принципі ґрунтується правило, згідно з яким за наявності відмінностей між чинним на час вчинення злочину кримінальним законом та законом, який набрав чинності перед винесенням остаточного судового рішення, суди мають застосовувати той із них, положення якого є більш сприятливими для обвинуваченого (рішення у справі Скоппола проти Італії).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК. Так ч.1ст.5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Крім того, відповідно до ч.3 ст.5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Тому наведені зміни в законодавстві, які пом`якшують кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшують становище особи, мають зворотну дію в часі.

Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року № 3886-IX(далі Закон №3886-ІХ), який набрав чинності 09.08.2024 року, встановлено, що дії щодо викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (тобто, до 3028 грн.) є дрібною крадіжкою, за яку настає відповідальність за ст.51 Кодексу України про адміністративне правопорушення.

Тобто, з 09.08.2024 змінився «розмір крадіжки», який визначає кримінальну відповідальність за такі дії (3 028,00 грн).

Тоді як розмір шкоди, завданої вищевказаними кримінальними правопорушеннями обвинуваченою ОСОБА_4 , згідно з обвинувальним актом у кримінальному провадженні № 0002137 від 19.06.2023, становить відповідно 816,00 грн., що станом на день розгляду провадження судом може бути лише підставою адміністративної відповідальності.

Таким чином, внесені законодавцем зміни про кримінальну відповідальність призвели до часткової декриміналізації діяння, і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Згідно з п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження закривається в разі, якщо: 4-1) втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Частиною 4 ст.284 КПК України визначено, що закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої цієї статті, здійснюється прокурором, якщо підозрюваний проти цього не заперечує. За відсутності згоди підозрюваного кримінальне провадження продовжується в загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених главою 36-1 цього Кодексу.

Ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених статтею 479-2 цього Кодексу, якою в ч.3 визначено таке: «3. Якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу. Суд закриває кримінальне провадження на цій підставі, якщо обвинувачений проти цього не заперечує».

Таким чином, у зв`язку із декриміналізацією діянь, вчинених до набрання чинності Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX, зокрема у кримінальному провадженні № 0002137 від 19.06.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України, при цьому вартість шкоди, що завдана кримінальним правопорушенням ОСОБА_4 менше розміру двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на відповідний рік, в даному випадку наявні обставини для закриття кримінального провадження № 0002137 від 19.06.2023 за ч. 4 ст. 185 КК України по вищевказаних епізодах з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч.3 ст.479-2 КПК України та позицію обвинуваченої ОСОБА_4 , яка підтримала клопотання прокурора про закриття кримінального провадження щодо неї з підстави, передбаченої п.4-1 ч.1ст.284 КПК України, кримінальне провадження за обвинуваченням стосовно неї за вказаними епізодами за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п.4-1 ч.1ст.284 КПК України у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Стосовно ОСОБА_4 за цим кримінальним провадженням слідчим суддею Московського районного суду м. Харкова від 04.07.2023 обирався запобіжний захід у виді домашнього арешту, строком застосування 29.08.2023.

Цивільний позов не заявлено.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосувалися.

Долю речових доказів вирішити відповідно до вимогст.100 КПК України.

Керуючись Законом України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», ст.5 КК України, п.4-1 ч.1 ст.284, ч.2 ст.284, 372, 479-2 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання прокурора про закриття кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України задовольнити.

Кримінальне провадження, внесене до ЄРДР № 0002137 від 19.06.2023 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, закрити згідно з п.4-1 ч.1ст.284 КПК України, у зв`язку із набранням чинності законом, яким скасована відповідальність за діяння, вчинені обвинуваченою.

Речовий доказ мобільний телефон ТМ «Sumsung», модель SM-G355H, IMEI 1: НОМЕР_1 , IMEI 2: НОМЕР_2 , в корпусі чорного кольору, який знаходяться на зберіганні у потерпілої ОСОБА_5 , залишити у її володінні.

Речовий доказ: компакт-диск СD-R, ємність 6,81 МВ, який має файл з назвою [9379_imei] 19/07/2023 11/39/14, об`ємом 432 кб, зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Ухвалу про закриття кримінального провадження стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, направити до ХРУП №2 ГУНП в Харківській області для вирішення питання про притягнення її до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Московський районний суд м. Харкова протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала суду першої інстанції набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_1