Справа № 307/477/25
Провадження № 1-кс/307/93/25
УХВАЛА
про обрання запобіжного заходу
у вигляді тримання під вартою
13 лютого 2025 року м. Тячів
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , українця, громадянина України, не працюючого, з базовою загальною середньою освітою, раніше не судимого,
який підозрюється у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України,
в с т а н о в и л а:
Слідчий СВ Тячівського РВП ГУ НП в Закарпатській області ОСОБА_6 13 лютого 2025 року звернувся до слідчого судді Тячівського районного суду Закарпатської області з клопотанням, погодженим прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів.
В обґрунтування вказаного клопотання слідчий посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у невстановленому місці та у невстановленої особи, придбав невстановлену кількість наркотичного засобу - канабісу, обіг якого обмежено відповідно до Списку № 2 Таблиці 1, «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 №188, який зберігав за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , до 01 лютого 2025 року.
В подальшому, ОСОБА_4 , всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», а також, «Порядку провадженні діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконний збут наркотичного засобу - канабісу, з корисливих мотивів, з ціллю незаконного збагачення, 01 лютого 2025 року, приблизно о 14 год. 47 хв., перебуваючи поблизу магазину «Делікатес», що розташований у с. Грошово по вул. Центральна, Тячівського району, Закарпатської області, збув (продав) ОСОБА_7 , в перерахунку на суху речовину - 13,2157 г. наркотичного засобу (канабісу) за ціною 4 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів.
Крім цього, в ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_4 у невстановлений досудовим розслідуванням день та час, у невстановленому місці та у невстановленої особи придбав невстановлену кількість наркотичного засобу - канабісу, обіг якого обмежено відповідно до Списку № 2 Таблиці 1 «Переліку наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 06.05.2000 №770, що знаходяться у незаконному обігу, затвердженої наказом Міністерства охорони здоров`я України від 01.08.2000 № 188, який зберігав за місцем свого проживання, за адресою АДРЕСА_1 , до 11 лютого 2025 року.
ОСОБА_4 , всупереч вимогам Закону України «Про наркотичні засоби, психотропні речовини і прекурсори», Закону України «Про заходи протидії незаконному обігу наркотичних засобів, психотропних речовин і прекурсорів та зловживанню ними», а також «Порядку провадженні діяльності, пов`язаної з обігом наркотичних засобів, психотропних речовин прекурсорів, та контролю за їх обігом», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України № 589 від 03 червня 2009 року, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх наслідки, діючи з прямим умислом, спрямованим на незаконний збут наркотичного засобу - канабісу, з корисливих мотивів, з ціллю незаконного збагачення, повторно, 11 лютого 2025 року, приблизно о 15 год. 30 хв., перебуваючи поблизу магазину «Мустанг», що розташований у с. Грушово по вул. Центральній, Тячівського району, Закарпатської області, збув (продав) ОСОБА_7 в перерахунку на суху речовину - 8,6138 г наркотичного засобу (канабісу), за ціною 4 000 грн.
Таким чином, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, тобто у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів, психотропних речовин або їх аналогів, вчиненому повторно.
ОСОБА_4 12 лютого 2025 року повідомлено про підозру у вчиненні вказаних злочинів.
Наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованих йому злочинах повністю підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме: протоколом проведення обшуку від 11 лютого 2025 року, протоколом допиту свідка ОСОБА_7 , висновком експерта від 07 лютого 2025 року № СЕ-19/107-25/1626-НЗПРАП; протоколами добровільної видачі.
Таким чином, враховуючи, що підозрюваний ОСОБА_4 вчинив тяжкий злочин, за який передбачена кримінальна відповідальність у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, і відповідно до вимог п. 4) ч.1 ст.184 КПК України під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п. п. 1), 3), 4) ч.1 ст.177 КПК України, а саме встановлено, що ОСОБА_4 може переховуватися від органів досудового розслідування та суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за вчинене ним кримінальне правопорушення; незаконно впливати на свідків, з метою можливої зміни показів на його користь або відмови від дачі показів та перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.
Вказані ризики доведені тим, що ОСОБА_4 не має постійного місця роботи та проживає в районі прикордонної зони, у зв`язку з чим обізнаний з методами і способами незаконного перетину кордону України з Румунією. Підтримує сталі зв`язки з особами, які причетні до незаконного перетину кордону України з Румунією інших громадян України.
ОСОБА_4 може впливати на свідка ОСОБА_7 , з метою можливої зміни показань на його користь або відмови від їх давання; може вчинити інше кримінальне правопорушення, так як хоча і є раніше не судимий, однак може організовувати інші збути наркотичних засобів.
Отже, ОСОБА_4 , перебуваючи на волі, може перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні і наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, тому тримання під вартою підозрюваного буде виправданим та необхідним.
Інший запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного. Альтернативні запобіжні заходи не забезпечать належний рівень гарантії доброчесної поведінки підозрюваного, тому наявна необхідність у запобіжному заході у вигляді тримання під вартою.
Крім цього, слід врахувати реакцію суспільства та соціальні наслідки правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_4 , оскільки беручи до уваги спосіб вчинення злочину, він викликав особливий суспільний резонанс, був висвітлений у засобах масової інформації, тому тримання під вартою підозрюваного є виправданим.
Прокурор у підтримання клопотання посилався на викладені в ньому обставини.
Захисник підозрюваного ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 подав письмові заперечення проти задоволення заявленого клопотання та вказав, що наведені прокурором ризики, які передбачені ст. 177 КПК України, щодо ОСОБА_4 не мають жодних підтверджень та носять формальний характер; ОСОБА_4 має постійне місце проживання, зареєстрований та проживає у будинку батьків, позитивно характеризується серед населення, перебував на військовій службі в прикордонній службі України, на даний час перебуває у відпустці; зокрема, у підозрюваного було достатньо часу для того, щоб перетнути кордон, однак ОСОБА_4 планує повернутися на військову службу до ДПС України і не планує перешкоджати слідству чи вчиняти новий злочин. У зв`язку із чим просив відмовити у задоволенні клопотання та обрати запобіжний захід не пов`язаний із триманням під вартою.
Підозрюваний ОСОБА_4 підтримав думку свого захисника.
Дослідивши обставини клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 та відмову у задоволенні клопотання захисника ОСОБА_5 .
Згідно ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам, зокрема: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.
Частиною другою цієї статті встановлено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
За правилами ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, зокрема: тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; репутацію підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Згідно ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд, на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі:
1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується;
3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого;
4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців;
5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання;
6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого;
7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого;
8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого;
9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше;
10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення;
11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Статтею 194 КПК України встановлено, що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:
1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;
2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;
3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.
Згідно п. 4) ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.
Із матеріалів кримінального провадження, наданих прокурором, видно про наявність обґрунтованої підозри ОСОБА_4 у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років.
Також наявні ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, можливість ОСОБА_4 переховуватися від органів досудового розслідування, оскільки у разі визнання винним, ОСОБА_4 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 06 до 10 років позбавлення волі, і це може стимулювати його до переховування від суду; він може впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, що підтверджується тим, що на даний час триває досудове розслідування, однак на даний час не встановлені всі інші причетні особи до вчинення данного злочину. Також ОСОБА_4 може вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного ОСОБА_4 слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Так, ОСОБА_4 підозрюється у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів психотропних речовин або їх аналогів та у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів психотропних речовин або їх аналогів, вчиненому повторно.
12 лютого 2025 року ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України.
Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 підтверджується зібраними в ході досудового розслідування матеріалами кримінального провадження.
Згідно рапортів старшого оперуповноваженого СКП Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_8 від 02 січня 2025 року та 03 січня 2025 року, під час проведення оперативно-розшукових заходів на території Тячівського району встановлено, що громадянин ОСОБА_9 на території району за грошові кошти збуває мешканцям наркотичні та психотропні речовини, а саме «марихуану», даний факт зареєстровано в журналі ЄО Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області;
В ході виконання доручення слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 по факту збуту наркотичної та психотропної речовини, встановлено, що особа зашифрована під літерою ОСОБА_9 - це громадянин ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , мешканець АДРЕСА_1 (а. с. 9).
Із протоколу допиту свідка ОСОБА_7 від 03 січня 2025 року, вбачається, що свідку стало відомо, що ОСОБА_4 , мешканець с. Грушово, за грошові кошти здійснює продаж наркотичної речовини мешканцям району в різних обсягах та вказану речовину зберігає за місцем свого проживання (а. с. 10, 11).
Згідно протоколу огляду грошових коштів та протоколу огляду покупця, який здійснює оперативну закупівлю та вручення йому грошових коштів, який проводився у присутності двох понятих 01 лютого 2025 року, оглянуто грошові кошти на суму 4 000 гривень, купюрами по 500 гривень з серійними номерами: ВИ 0962769; ВЕ 7758540; ЄА 9575526; ВЗ 3049411; ЄЕ 3208922; ЄЕ 4846076; АК 3721489; ГМ 0190149, які передано ОСОБА_7 (а. с. 18 - 20).
Із протоколу вручення технічних засобів від 01 лютого 2025 року відомо, що ОСОБА_7 , у присутності двох понятих, вручено технічний засіб аудіо-відео реєстратор AVR-12 (а. с. 20).
Згідно протоколу добровільної видачі від 01 лютого 2025 року, проведеного у присутності двох понятих відомо, що ОСОБА_7 , якому доручено здійснити оперативну закупівлю особливо небезпечних наркотичних засобів та психотропних речовин, добровільно видав пластиковий прозорий контейнер з червоною кришкою, в якому знаходиться подрібнена зелена трав`яниста речовина невідомого походження, який упаковано та опечатано в спеціалізований номерний № SUD1129628 (а. с. 21).
Згідно висновку експерта №СЕ-19/107-25/1626-НЗПРАП від 07 лютого 2025 року, відомо, що надана на дослідження подрібнена речовина рослинного походження зеленого кольору, яка знаходиться в одній безбарвній прозорій полімерній ємності, з полімерною кришкою червоного кольору, котра була упакована в спеціалізований номерний пакет є наркотичним засобом, обіг якого обмежено канабісом. Маса канабісу, в перерахунку на суху речовину, становить 13, 2157 г (а. с. 21 - 24).
Із рапорту події ЄО за № 3818 та протоколу затримання особи від 11 лютого 2025 року вбачається, що ОСОБА_4 затриманий 11 лютого 2025 року о 17 год. 55 хв. після збуту ОСОБА_7 наркотичного засобу рослинного походження, схожого на маріхуану за грошові кошти в сумі 4 000 грн. (а. с. 25, 26, 27).
12 лютого 2025 року ОСОБА_4 в присутності його захисника ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчинення злочинів, передбачених ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України (а. с. 29 - 31 )
Згідно інформації на особу відомо, що ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_1 (а. с. 9).
Згідно довідки КНП «Тячівська районна лікарня» Тячівської міської ради Закарпатської області № 05/01-20 від 08 січня 2025 року, довідки виданої старостою села Грушово виконавчого комітету Тересвянської селищної ради Тячівського району Закарпатської області № 19 від 14 січня 2025 року та характеристики на особу № 03.2-13/18 від 14 січня 2025 року відомо, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря психіатра та нарколога не значиться; згідно записів погосподарської книги проживає та користується житловим будинком за адресою: АДРЕСА_1 ; разом із ним за вказаною адресою проживають та зареєстровані батько ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , та матір ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 ; характеризується добре, скарги та заяви відносно нього до органу місцевого самоврядування не надходили. (а. с. 16, 17)
Згідно постанови судді Тячівського районного суду Закарпатської області від 11 листопада 2024 року відомо, що на ОСОБА_4 накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 1 700 грн., зокрема, за вчинення адміністративного правопорушення за ст. 44 КУпАП (а. с. 12).
Згідно зі ст. 17 Закону України від 23 лютого 2006 року «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачено, що при розгляді справ суди застосовують Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права.
Слідчий суддя враховує вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування підозрюваного від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.
Крім того, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин.
Згідно сформованої практики Європейського суду з прав людини, тримання особи під вартою може бути виправдане, якщо існують реальні ознаки наявності справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи. Застосовуючи запобіжний захід у виді тримання під вартою, необхідно виходити із того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони прав і інтересів як суспільства, так і потерпілого. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суспільства більшої суворості в оцінці цінностей суспільства («Летельє проти Франції»).
Також, відповідно усталеної практики Європейського суду з прав людини, право людини на свободу є основоположним, але не абсолютним та може бути обмежено з огляду на суспільний інтерес.
З урахуванням конкретних обставин злочину у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а також те, що у разі доведення його вини і визнання його винним у його вчиненні, йому загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від 6 до 10 років, а також існування на даний час ризиків, які зазначені прокурором, оскільки досудове розслідування триває, наведені ризики та обставини є реальними і триваючими, об`єктивно існують, а тому його тримання під вартою буде виправданим та необхідним.
Із документів, які долучені захисноком - адвокатом ОСОБА_5 , видно, що згідно військового квитка серії НОМЕР_1 , ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у період з 22.04.2021 по 17.02.2024 проходив військову службу, зокрема у Державній прикордонній службі України; йому присвоєно звання солдата та його зараховано до військового оперативного резерву ДПС України
Хоча ОСОБА_4 має сталі міцні соціальні зв`язки у місці його постійного проживання, однак, беручи до уваги в сукупності обставини злочину у вчиненні якого він підозрюється, враховуючи суспільний інтерес, який полягає у необхідності захисту високих стандартів охорони прав інтересів суспільства, врахувуючи характеристику підозрюваного, а саме: він не працевлаштований, підозрюється у вчиненні злочинів щодо незаконного придбання, зберігання, перевезення з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів психотропних речовин або їх аналогів та у незаконному придбанні, зберіганні, перевезенні з метою збуту, а також незаконному збуті наркотичних засобів психотропних речовин або їх аналогів, вчиненому повторно; будучи постійним жителем Тячівського району та військовослужбовцем ДПС України, він достатньо орієнтується на місцевості, що надасть йому змогу у незаконний спосіб перетнути кордон та покинути державу; крім того, наявні ризики впливу на свідка ОСОБА_7 , з метою зміни його показів та може вчинити інше кримінальне правопорушення, чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, оскільки таке вже вчинене ним повторно, а тому слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання захисника обвинуваченого про застосування відносно підозрюваного запобіжного заходу не пов`язаного із триманням під вартою.
Відповідно до ч. 3 ст. 183 КПК України, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.
Підстав для не визначення застави підозрюваному ОСОБА_4 у данному кримінальному провадженні немає.
Згідно ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.
Згідно п. 3) ч. 5 ст. 182 КПК України розмір застави щодо особи, підозрюваної, обвинуваченої у вчиненні тяжкого злочину, визначається у межах, - від двадцяти до вісімдесяти розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.
Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Суд також враховує рішення ЄСПЛ у справі «Мангурас проти Іспанії» від 20 листопада 2010 року, у якому зазначено, що гарантії передбачені п. 3 статті 5 Конвенції (звільнення особи обумовлене гарантіями з`явитися на судове засідання) покликані забезпечити не компенсацію втрат, а зокрема явку обвинуваченого на судове засідання.
Таким чином, вказана сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого підозрюваного, його активів та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку, тобто, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості) при якому перспектива втрати застави, чи дій проти поручителів, у випадку його відсутності появи в суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.
Ураховуючи наведене, з одного боку розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати утримувала б підозрюваного від намірів та спроб порушити покладені на нього обов`язки, а з іншого не має бути таким, щоб через очевидну неможливість виконання умов цього запобіжного заходу це фактично призвело б до подальшого його ув`язнення, яке в останньому випадку перетворилося б на безальтернативне.
Для того, щоб розмір застави можна було вважати таким, що здатен забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного, суд з урахуванням положень ст. ст. 177, 178 КПК України, повинен раціонально співставити його з доведеними у справі ризиками, даними про особу підозрюваного, тяжкістю злочину у вчиненні якого він підозрюється.
Визначаючи розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_4 обов`язків, передбачених КПК України, слідчий суддя враховує майновий та сімейний стан підозрюваного, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого ОСОБА_4 підозрюється, характер кримінального правопорушення, зокрема злочини, передбачені ч. ч. 1, 2 ст. 307 КК України відносяться до категорії тяжких злочинів, враховуючи повторність вчинення, в період війни, оцінюючи ступінь порушення загальносуспільних прав та інтересів, кількість та ступінь ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, так і дані про особу підозрюваного, а тому слідчий суддя приходить до висновку, що розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри, при якому перспектива втрати застави, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні; крім того, беручи до уваги, що досудове слідство триває, не всі докази зібрані, не всі фігуранти кримінального правопорушення ідентифіковані, тому виправданим є необхідність визначити підозрюваному заставу у максимальному розмірі, встановленому п. 5) ч. 3 ст. 182 КУПК України у розмірі - 80 (вісімдесяти) розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242 240? (двісті сорок дві тисячі двісті сорок) грн. 00 коп., оскільки саме такий розмір буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків та не буде завідомо непомірним для нього.
Такий розмір зможе забезпечити його належну поведінку, запобігти ризикам кримінального провадження та не являється завідомо непомірним для нього. Визначений розмір застави є співмірним та буде достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним покладених на нього обов`язків.
Відповідно до ч. 7 ст. 182 КПК України у випадках, передбачених частинами третьою або четвертою статті 183 цього Кодексу підозрюваний, обвинувачений або заставодавець мають право у будь-який момент внести заставу у розмірі, визначеному в ухвалі про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Крім того, у випадку застосування щодо підозрюваного ОСОБА_4 альтернативного запобіжного заходу у виді застави, необхідно покласти на нього обов`язки: прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою; не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти, якщо їх декілька) для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну; утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні та носити електронний засіб контролю.
Відповідно до ч. 4 ст. 202 КПК України, підозрюваний, обвинувачений звільняється з-під варти після внесення застави, визначеної у даній ухвалі, якщо в уповноваженої службової особи місця ув`язнення, під вартою в якому перебуває ОСОБА_4 , відсутнє інше судове рішення, що набрало законної сили і прямо передбачає тримання останнього під вартою.
Керуючись ст. ст. 371, 372, 376 КПК України,
п о с т а н о в и л а:
Клопотання слідчого СВ Тячівського РВП ГУНП в Закарпатській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Тячівської окружної прокуратури ОСОБА_3 , про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою задовольнити повністю.
Обрати ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою на строк до шістдесяти днів, тобто по 11 квітня 2025 року включно.
Відмовити у задоволенні клопотання захисника підозрюваного ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про обрання запобіжного заходу не пов`язаного з триманням під вартою.
Роз`яснити підозрюваному, що у разі внесення застави у визначеному у даній ухвалі розмірі, оригінал документу з відміткою банку, який підтверджує внесення на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Закарпатській області коштів має бути наданий уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.
Після отримання та перевірки документа, що підтверджує внесення застави, уповноважена службова особа місця ув`язнення має негайно звільнити ОСОБА_4 з-під варти та повідомити про це суд.
З моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний ОСОБА_4 вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.
У разі внесення застави покласти на підозрюваного ОСОБА_4 наступні обов`язки:
- прибувати до слідчого, прокурора або суду за кожною вимогою;
- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;
- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свої паспорти для виїзду за кордон, інші документи, що надають право на виїзд із України та в`їзд в Україну;
- утримуватися від спілкування із свідками у даному кримінальному провадженні;
- носити електронний засіб контролю.
Вказані обов`язки у разі внесення застави покладаються на ОСОБА_4 на строк не більше двох місяців.
У разі невиконання вище перелічених обов`язків, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору. У разі звернення застави в дохід держави, суд вирішує питання про застосування запобіжного заходу у вигляді застави у більшому розмірі або іншого запобіжного заходу з урахуванням положень ч. 7 ст. 194 КПК України.
Копію ухвали вручити підозрюваному, його захиснику, прокурору та направити Державній установі «Закарпатська установа виконання покарань № 9».
Ухвала щодо обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її оголошення та набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не буде подано, і може бути оскаржена в апеляційному порядку шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до Закарпатського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.
Повний текст ухвали буде складено та оголошено 18 лютого 2025 року, о 15 год.
Слідчий суддя ОСОБА_1