ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Індустріальний районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря ОСОБА_2

розглянув у підготовчому судовому засіданні обвинувальний акт та угоду про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань № 0003962 від 07 червня 2024 року за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 у м. Чернівці Чернівецької області, громадянина України, раніше не судимого, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, розвідник-оператор розвідувального взводу стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 413КК України, -

прокурор ОСОБА_4

захисник ОСОБА_5

обвинувачений ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

Солдат ОСОБА_3 достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені законодавством, яке регламентує порядок виконання військового обов`язку, проходження військової служби і підлеглості, маючи можливість належно їх виконувати, свідомо допустив їх порушення, вчинивши в умовах воєнного стану, військовий злочин за таких обставин.

Згідно з витягу з наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 80 від 18.03.2024 солдата ОСОБА_3 військовослужбовця за мобілізацією зараховано до списків особового складу військової частини НОМЕР_1 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду розвідника-оператора розвідувального взводу стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 .

Згідно із відомостями закріплення зброї за особовим складом стрілецького батальйону військової частини НОМЕР_1 , за солдатом ОСОБА_3 закріплена особиста зброя «АКМ» № НОМЕР_2 1971 року випуску, калібром 7,62 мм.

Після отримання зброї солдат ОСОБА_3 пройшов інструктаж з питань порядку несення військової служби, поводження зі зброєю та заходів безпеки.

26.04.2024 року, в проміжок часу з 20.00 год. по 21.00 год., більш точного часу під час досудового розслідування не встановлено, солдат ОСОБА_3 , діючи з непрямим умислом, достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеним вище законодавством, яке регламентує порядок зберігання зброї та боєприпасів та відповідальність, яка передбачена за його порушення, переміщуючись з населеного пункту Райгородок Краматорського району Донецької області до населеного пункту Лиман Краматорського району Донецької області, залишив без нагляду та не забезпечив належне зберігання ввіреної йому для службового користування зброї автомат «АКМ» № НОМЕР_2 1971 року випуску, калібром 7,62 мм. в автомобілі Nissan X-Trail HHP 833 на якому пересувався, та не вжив заходів до належного його збереження, внаслідок чого невстановлена особа таємно викрала зазначений автомат «АКМ» № НОМЕР_2 1971 року випуску, калібром 7,62 мм., вартістю 2472,99 грн. (дві тисячі чотириста сімдесят дві гривні 99 копійка), чим допустив втрату ввіреної для службового користування зброї.

Таким чином, солдат ОСОБА_3 втратив ввірену для службового користування зброю внаслідок порушення правил їх зберігання вчинене в умовах воєнного стану, тобто вчинив злочин, передбачений ч. 3 ст. 413КК України.

Між прокурором ОСОБА_6 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника, 27.06.2024 року укладена угода про визнання винуватості.

Відповідно до угоди ОСОБА_3 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України, вчиненого ним за викладених вище обставин у повному обсязі повідомленої йому підозри та висунутого обвинувачення. Під час досудового розслідування і судового розгляду щиро покаявся у скоєному злочині та зобов`язується:

- беззастережно визнати свою винуватість у вчиненні злочину, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України;

- активно сприяти розкриттю злочину.

Сторонами узгоджено, що при затвердженні угоди про визнання винуватості обвинуваченому ОСОБА_3 буде призначено покарання за ч. 3 ст. 413 КК України, із застосуванням ст. 69 КК України, більш м`яке, ніж передбачено санкцією статті, у виді 1 (одного) року службового обмеження із відраховуванням в дохід держави 10 % (двадцять) відсотків з суми грошового забезпечення засудженого ОСОБА_3 .

У судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав повністю. Зазначив, що він цілком розуміє характер обвинувачення, яке йому пред`явлено. Визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України в повному обсязі, визнав фактичні обставини справи, встановлені під час досудового розслідування. Додав, що щиро розкаюється у скоєному, сприяв розкриттю правопорушення.

Крім того зазначив, що він розуміє надані йому законом права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, розуміє наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України. Пояснив, що здатний реально виконати взяті на себе відповідно до угоди зобов`язання. Просив затвердити угоду про визнання винуватості, яку уклав добровільно в присутності захисника та призначити узгоджене покарання.

Захисник обвинуваченого - адвокат ОСОБА_5 у судовому засіданні просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити ОСОБА_3 узгоджене в угоді покарання. Додав, що угода укладена добровільно, дотримані всі вимоги передбачені КПК України.

Прокурор в судовому засіданні вважав, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Заслухавши доводи сторін кримінального провадження, після роз`яснення сторонам наслідків укладення угоди, які передбачені ч. 4 ст. 474 КПК України та виконання вимоги п. п. 6, 7 вказаної статті, перевіривши умови укладання угоди про визнання винуватості, відповідність угоди за змістом вимогам процесуального законодавства, роз`яснивши та з`ясувавши у обвинувачуваного про повне розуміння ним його процесуальних прав, добровільності та відсутності будь-яких обставин, які примусили його погодитися на підписання угоди про визнання винуватості, характеру висунутого ОСОБА_3 обвинувачення, виду і розміру покарання та наслідки постановлення вироку на підставі угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про те, що у даному провадженні можливо затвердити надану угоду про визнання винуватості з наступних підстав.

Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів.

Відповідно до ч. 3 ст. 413 КК України втрата або зіпсування ввірених для службового користування зброї, бойових припасів, засобів пересування, предметів технічного постачання або іншого військового майна внаслідок порушення правил їх зберігання, карається арештом на строк до шести місяців або триманням у дисциплінарному батальйоні на строк до двох років, або позбавленням волі на той самий строк.

Судом встановлено, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України, яке згідно з ч. 5 ст. 12 КК України є нетяжким злочином, а тому відповідно до положень п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 , за участі захисника може бути укладено угоду про визнання винуватості.

Після виконання вимог ст. 474 КПК України, перевіривши угоду на її відповідність нормам КПК, КК України та інших законів, суд встановив, що угода відповідає вимогам закону та не суперечить нічим інтересам, сторони правильно розуміють наслідки укладеної угоди.

Відповідно до п. 1 ст. 475 КПК України якщо суд переконається, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Таким чином, судом встановлено, що укладена між прокурором та обвинуваченим, за участю захисника, 27.06.2024 року угода відповідає вимогам КПК України, дії обвинуваченого ОСОБА_3 за ч. 3 ст. 413 Кримінального Кодексу України кваліфіковано правильно, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, угода укладена добровільно та не є наслідком застосування насильства, примусу або погроз. Сторони кримінального провадження розуміють наслідки затвердження даної угоди, щодо обмежень в частині оскарження вироку. Обвинувачений свою провину визнає повністю, зазначив, що може виконати взяті на себе за угодою зобов`язання, фактичні підстави для визнання винуватості наявні, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, визначених ст. 65 КК України, отже суд дійшов висновку, що укладену угоду про визнання винуватості від 27.06.2024 року слід затвердити та призначити обвинуваченому покарання передбачене угодою.

Так, при призначенні покарання суд враховує ступінь тяжкості скоєного кримінального правопорушення, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання, відомості про особу обвинуваченого.

Обставиною, яка пом`якшує покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину, те, що обвинувачений є учасником бойових дій.

Обставин, що обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_3 судом не встановлено.

Згідно з ч. 1 ст. 69 КК України, за наявності кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, з урахуванням особи винного суд, умотивувавши своє рішення, може, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, призначити основне покарання, нижче від найнижчої межі, встановленої в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, або перейти до іншого, більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу за це кримінальне правопорушення.

Таким чином, судом встановлено наявність кількох обставин, що пом`якшують покарання та істотно знижують ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення. Враховуючи данні про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, на обліку у лікаря психіатра, нарколога не перебуває, за місцем проходження служби характеризується посередньо, має постійне місце проживання, є військовослужбовцем, учасником бойових дій, а також його критичне ставлення до скоєного, суд вважає наявними підстави для застосування ст. 65, 69 КК України, та призначення ОСОБА_3 узгодженого сторонами покарання, з переходом до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 413 КК України, у виді 1 року службового обмеження із відраховуванням в дохід держави 10 % (десяти) відсотків з суми грошового забезпечення засудженого ОСОБА_3 .

Таким чином, узгоджена міра покарання для обвинуваченого за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України, у виді службового обмеження із відраховуванням в дохід держави 10 % (десяти) відсотків з суми грошового забезпечення засудженого на строк 1 (один) рік, є достатньою для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, відповідає загальним засадам призначення покарання.

На підставі наведеного, суд вважає, що укладена угода між прокурором та обвинуваченим за участю захисника відповідає вимогам закону і не порушує законних прав та інтересів сторін та інших осіб.

Витрати, пов`язані з проведенням судових експертиз та речові докази по кримінальному провадженню відсутні.

На підставі викладеного, керуючись ст. 373, 374, 394, 424, 468, 469, 472-476 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 27 червня 2024 року між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_3 за участю захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 3 ст. 413 КК України та призначити йому узгоджене покарання за ч. 3 ст. 413 Кримінального кодексу України, із застосуванням ст. 69 КК України, з переходом до іншого більш м`якого виду основного покарання, не зазначеного в санкції ч. 3 ст. 413 КК України, у вигляді 1 (одного) року службового обмеження із відраховуванням в дохід держави 10 % (десяти) відсотків з суми грошового забезпечення засудженого.

Запобіжний захід до обвинуваченого не застосовувався.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами п`ятою - сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди, затвердження судом угоди у кримінальному провадженні, в якому згідно з частиною третьою статті 469 цього Кодексу угода не може бути укладена.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя ОСОБА_7