ДЗЕРЖИНСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД МІСТА КРИВОГО РОГУ
ДНІПРОПЕТРОВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

іменем України

Справа № 210/5404/24

Провадження № 1-в/210/800/24

11 листопада 2024 року

Дзержинський районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі - головуючої судді - ОСОБА_1 , секретаря судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства,

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 , який відбуває покарання в Державній установі «Криворізька виправна колонія (№80»), звернувся до суду із вказаною заявою про перегляд вироку з урахуванням Закону України від 09.08.2024 № 3886-ІХ.

Представник Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» в судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду клопотання. Поза межами судового засідання від представника Державної установи «Криворізька виправна колонія (№ 80)» ОСОБА_4 надійшла заява, в якій останній просив суд проводити розгляд справи без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 подав суду заяву в якій просить розглянути справу без його участі.

Прокурором подано клопотання щодо заяви про звільнення засудженого ОСОБА_3 у зв`язку з декриміналізацією вчинених ним діянь. Прокурор не заперечував проти задоволення клопотання щодо звільнення засудженого від покарання за ті кримінальні правопорушення, які після набрання чинності Законом України № 3886-ІХ від 18.07.2024 вже не є кримінально караними діяннями.

Дослідивши матеріали подання, суд приходить до такого висновку.

Згідно із частиною 1 статті 539 КПК питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Згідно із пунктом 2 ч. 2 ст. 539 КПК клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами […] 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Заявник просить врегулювати питання приведення вироку у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ.

З метою реалізації кримінально правового реагування шляхом звільнення особи від покарання законодавцем у розділ ХІІ Загальної частини Кримінального кодексу «Звільнення від покарання та його відбування» передбачено систему кримінально-правових норм, що утворюють собою окремий, самостійний комплексний інститут кримінального права інститут звільнення від покарання (статті 74-87 КК).

В силу ч. 2 ст. 74 КК особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Згідно ч. 1, 3 ст. 26 КПК сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

09.08.2024 набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподаткованих мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2024 рік становить 3028 грн.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

В постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 зроблено висновок, що Закон України № 3886-IX, яким унесені зміни до ст. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенні ст. 5 КК України для тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 51 КУпАП.

Зміни, внесені Законом № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

У ході з`ясування, чи перевищує вартість викраденого розмір, визначений ст. 51 КУпАП, має братися до уваги розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, установлений на час вчинення правопорушення, з урахуванням положень п. 5 підрозд. 1 розд. ХХ та пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розд. IV Податкового кодексу України.

Судовим розглядом встановлено, що ОСОБА_3 засуджений 22 квітня 2021 року Індустріальним районним судом міста Дніпропетровська за вчинення злочину за ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у вигляді обмеження волі строком на 2 роки. На підставі ст.ст. 75,76 КК України звільнений від відбуття покарання з іспитовим строком 2 роки.

Внаслідок умисної злочинної діяльності ОСОБА_3 потерпілому від кримінального правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої становить:

17.02.2021 року (ч. 2 ст. 185 КК України) - сума збитків 342,72 грн.

Станом на 01 січня 2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2270 грн.

Також судом встановлено, що під час іспитового строку за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року ОСОБА_3 продовжував здійснювати злочини проти власності, внаслідок чого був засуджений вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська 21 липня 2022 року за вчинення злочинів за ч. 3 ст. 185 КК України, а саме до покарання: у виді 3 роки 6 місяців позбавлення волі. Відповідно до ст. 71 ч. 1 КК України, за сукупністю вироків, до призначеного покарання частково приєднати невідбуте покарання за вироком від 22.04.2021 року, остаточно визначивши покарання у вигляді 4 років позбавлення волі.

Внаслідок умисної злочинної діяльності ОСОБА_3 потерпілому від кримінального правопорушення заподіяно матеріальну шкоду, розмір якої становить:

24.01.2022 року (ч.3 ст. 185 КК України)- 21 627,75 грн.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2 481 грн.

З огляду на приписи ч. 2 ст. 74 КК України, суд вважає можливим звільнити засудженого ОСОБА_3 від призначеного покарання за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 квітня 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК Україниу зв`язку з усуненням караності діяння, оскільки по епізоду від 17.02.2021 року, який охоплюється кваліфікацією за ч. 2 ст. 185 КК України, розмір матеріальної шкоди на дату вчинення крадіжки не перевищує двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (у 2021 році 2270 грн.).

В цій частині клопотання засудженого ОСОБА_3 є законним, обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню.

Разом із цим суд зазначає, що за вчинення злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України, за вчинення якого засуджено ОСОБА_3 вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21.07.2021року, розмір матеріальної шкоди складає 21627,75 грн., що станом на день вчинення крадіжки значно перевищує два неоподатковувані мінімуми доходів громадян (більше 2 481 грн.).

За вказане кримінальне правопорушення ОСОБА_3 не може бути звільнений судом від призначеного покарання за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 липня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України, яке залишається кримінально-караним діянням, оскільки на день вчинення крадіжки розмір спричиненої матеріальної шкоди перевищує два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян (більше 2481грн.).

За таких обставин, клопотання засудженого ОСОБА_3 в цій частині задоволенню не підлягає.

З огляду на викладене, за вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 липня 2022 року ОСОБА_3 вважається засудженим за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі, без застосування статті 71 КК України.

Керуючись ст.5, КК України, ст.ст.537, 539 КПК України, Законом України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення» та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів», суд,-

П О С Т А Н О В И В:

Заяву засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення вироку у відповідність до чинного законодавства задовольнити частково.

На підставі ч.2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 22 квітня 2021 рокуза ч. 2 ст. 185 КК України у вді обмеження волі строком на 2 (два) роки та зі звільненням від відбування покарання на підставі ст.ст. 75,76 КК України з іспитовим строком 2 роки. - у зв`язку з усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , таким, що засуджений вироком Індустріального районного суду міста Дніпропетровська від 21 липня 2022 року за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 3 (три) роки 6 (шість) місяців позбавлення волі.

У задоволенні інших вимог за клопотанням засудженої ОСОБА_3 відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: ОСОБА_1