Справа № 632/1266/24
провадження № 1-кп/632/66/25

В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року місто Златопіль

Первомайський міськрайонний суд Харківської області у складі: головуючого ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , обвинуваченого ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця села Суданка Первомайського району Харківської області, громадянина України, з базовою загальною середньою освітою, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_2 , не працюючого, не одруженого, не судимого, обвинуваченого у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 вчинив незаконне проникнення до житла особи, за наступних обставин.

Так, в один із днів на початку травня 2021 року ОСОБА_4 , не маючи визначеного місця проживання, дізнався про те, що у квартирі АДРЕСА_3 , яка належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , ніхто не проживає.

За цих обставин у ОСОБА_4 виник умисел, спрямований на незаконне проникнення до зазначеного вище житла.

Реалізовуючи свій умисел, за відсутності визначених законом підстав та в порушення встановленого законом порядку, всупереч волі власника, порушуючи положення ст. 30 Конституції України, згідно із якою кожному гарантується недоторканність житла та не допускається проникнення до житла чи іншого володіння не інакше як за вмотивованим рішенням суду, ОСОБА_4 прийшов до квартири АДРЕСА_3 , та встановивши, що двері до вказаної квартири не зачинені, усвідомлюючи, що порушує недоторканність житла іншої особи, незаконно проник до зазначеної квартири, що належить на праві спільної часткової власності ОСОБА_5 , де незаконно проживав до 23 травня 2024 року.

ОСОБА_4 свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, визнав повністю, про обставини скоєного дав показання, які за своїм змістом відповідають викладеному в описовій частині вироку.

При цьому обвинувачений підтвердив, що оскільки він не мав де жити, знаючи про те, що ОСОБА_5 , із якою він був раніше знайомий, відбуває покарання у виді позбавлення волі, на початку травня 2021 року незаконно проник до житла зазначеної особи, де проживав протягом майже трьох років до 23 травня 2024 року, дня коли факт його незаконного проживання у зазначеній квартирі був виявлений її власниками та співробітниками поліції.

Показання обвинуваченого в судовому засіданні послідовні і логічні, а тому не викликають сумнівів у правильності розуміння ним змісту обставин кримінального правопорушення, добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи те, що учасники судового провадження не оспорюють фактичні обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють їх зміст, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності їх позицій, суд відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих фактичних обставин справи, які ніким не оспорюються, та з урахуванням вимог ч. 4 ст. 349 КПК України обмежився допитом обвинуваченого та дослідженням доказів, які характеризують останнього.

Таким чином, суд доходить висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у повному обсязі висунутого обвинувачення і кваліфікує його дії за ч. 1 ст. 162 КК України, як незаконне проникнення до житла особи.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 , суд визнає щире каяття обвинуваченого.

Призначаючи покарання ОСОБА_4 суд враховує, що згідно зі ст. 12 КК України, останній вчинив кримінальний проступок, обставину, яка пом`якшує покарання.

Крім того, призначаючи покарання, суд враховує і те, що ОСОБА_4 на обліку у лікаря нарколога та лікаря психіатра не перебуває, раніше не судимий.

З урахуванням викладеного, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, конкретних обставин справи і даних, які характеризують обвинуваченого, суд хоча і призначає ОСОБА_4 покарання у виді обмеження волі, однак доходить висновку про можливість його виправлення без реального відбування цього покарання і вважає за необхідне, відповідно до ст. 75 КК України, звільнити його від відбування покарання з випробуванням.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_4 не застосовувався.

Процесуальні витрати та речові докази відсутні.

Керуючись ст. ст. 368, 370, 374 КПК України,-

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити йому покарання у виді обмеження волі на строк один рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік.

Згідно зі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Апеляційну скаргу на вирок можуть подати: обвинувачений, його законний представник чи захисник в частині, що стосується інтересів обвинуваченого, прокурор, потерпілий, його представник в частині, що стосується інтересів потерпілого, але в межах вимог, заявлених ними в суді першої інстанції, при цьому вирок не підлягає оскарженню в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 КПК України.

Апеляційна скарга на вирок може бути подана до Харківського апеляційного суду через Первомайський міськрайонний суд Харківської області, протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Суддя: ОСОБА_1