Справа № 129/1801/22
Провадження по справі № 1-в/129/31/2025
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

22.01.2025 року Гайсинський районний суд Вінницької області

в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

представника органу пробації ОСОБА_4 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Гайсині подання начальника Гайсинського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області про приведення у відповідність згідно з діючим законодавством вироку Гайсинського районного суду від 01.02.2024 р. відносно засудженої:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Мар`янівка Гайсинського району Вінницької області, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , українки, громадянки України, із середньою освітою, незаміжнньої, має на утриманні неповнолітню дитину, непрацюючої, судимої 01.02.2024 року вироком Гайсинського районного судом Вінницької області за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.69, ч.1 ст. 70 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України, -

Встановив:

До суду надійшло подання начальника Гайсинського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області, в якому заявлено вимогу, - привести у відповідність згідно з діючим законодавством вирок Гайсинського районного суду від 01.02.2024 р., яким ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено їй покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.69, ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Клопотання органу пробації обгрунтовано тим, що зазначений вирок необхідно привести у відповідність до вимог Закону України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», який набрав чинності 09.08.2024 та яким змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 ККУкраїни, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи зрозміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чиправопорушень встановлювався з суми неоподтковуваного мінімумуна рівні податкової соціальної пільги.

Представник органу пробації ОСОБА_4 подання підтримала.

Засуджений ОСОБА_5 , будучи належним чином повідомлена про час і місце розгляду подання органу пробації, у судове засідання не прибула, подала до суду заяву про розгляд подання у її відсутність, яке просила задовільнити і звільнити її від відбування покарання.

Прокурор ОСОБА_3 проти задоволення подання органу пробації не заперечував.

Відповідно до ч. 4 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Суд з`ясував позиції учасників розгляду подання, дослідив матеріали справи, з урахуванням вимог закону визнає, що подання підлягає задоволенню з наступних підстав.

Відповідно до положень п.2) ч. 2 ст. 539 КПКУкраїни клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого засуджений відбуває покарання, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 2-4, 6, 7 (крім клопотання про припинення примусового лікування, яке подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться установа або заклад, в якому засуджений перебуває на лікуванні),13-1, 14 ч.1ст. 537 цього Кодексу.

Згідно із п. 13) ч. 1 ст. 537 КПК України, під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Це означає, що він поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Звільнення від покарання осіб, засуджених за діяння, караність якого усунута, здійснюється судом (ч. 1 ст. 74 КК).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч. 2 статті 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частиниКодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення указана в ч. 2 ст. 74 КК України підстава застосовується у випадках, коли особу вже засуджено за вчинення діяння.

Звільнення від відбування покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України можна застосувати лише після набрання законної сили обвинувальним вироком суду, - засудження особи, незалежно від того, відбуває вона покарання чи ні. При цьому законом передбачено негайне звільнення особи відвідбування покарання. Слід зазначити, що вказана підстава є обов`язковою для застосування судом.

Передумовою для початку провадження щодо звільнення засудженого від відбування покарання за ч. 2 ст. 74 ККУкраїни завжди є прийняття і набрання чинності спеціальним законом, яким усувається караність діяння, за яке особу засуджено. Він є передумовою або правовою підставою ініціювання, розгляду питання та прийняття рішення про застосування звільнення від покарання щодо конкретної особи. Така процедура завершується прийняттям конкретного процесуального рішення судом.

Вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 р. ОСОБА_5 визнано винуватою у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185 КК України, і призначено їй покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.69, ч.1 ст. 70 КК України у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців зі звільненням від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 3 (три) роки з покладенням обов`язків, передбачених ч.1 ст. 76 КК України.

Вирок набрав законної сили 09.04.2024.

Відповідно до ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення в редакції Закону України «Про внесення змін доКодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18.07.2024, який набрав чинності 09.08.2024, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Неоподаткований мінімум доходів громадян, це грошова сума розміром 17 гривень, встановлена пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового Кодексу України, яка застосовується при посиланнях на неоподаткований мінімум доходів громадян в законах або інших нормативно-правових актах, за винятком норм адміністративного та кримінального законодавства у частині кваліфікації злочинів або правопорушень, для яких сума неоподаткованого мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України; підпунктом 169.1.1, пункту 169.1 статті 169 розділу ІV Податкового Кодексу України визначено, що податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімумудля працездатної особи (у розрахункуна місяць), встановленомузаконом на 1 січня звітного податковогороку.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2022 року складав 1240,50 грн. (2481 грн. прожитковий мінімум для працездатної особи станом на 01.01.2023 х на 50 %), два неоподатковуваних мінімума доходів громадян за цей період складають 2481 грн.

Згідно із вироком Гайсинського районного суду від 01.02.2024 р. загальна вартість викраденого ОСОБА_5 під час скоєння 21.07.2022 р. двох крадіжок майна складає 1463 грн. 55 коп., що становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян станом на 01.01.2022 р. - 2481 грн., то на засуджену ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18.07.2024, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Оскільки ОСОБА_5 вироком Гайсинського районного суду від 01.02.2024 р. засуджено за діяння, караність якого законом усунена (Закон України № 3886-ІХ від 18.07.2024), то вона на підставі ч. 2 ст. 74 КК України підлягає звільненню від призначеного їй покарання за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.69, ч.1 ст. 70 КК України.

Керуючисьст.ст. 537, 539 КПКУкраїни, -

Постановив:

Подання начальника Гайсинського районного відділу №2 філії Державної установи «Центр пробації» у Вінницькій області про приведення у відповідність згідно з діючим законодавством вироку Гайсинського районного суду 01.02.2024 року відносно засудженої ОСОБА_5 , - задовільнити.

Засуджену вироком Гайсинського районного суду Вінницької області від 01.02.2024 року, за ч. 2 ст. 15, ч. 4 ст. 185, ч. 4 ст. 185, ч.1 ст.69, ч.1 ст. 70 КК України ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженку села Мар`янівка Гайсинського району Вінницької області, зареєстровану та проживаючу за адресою: АДРЕСА_1 , українку, громадянку України, - звільнити від покарання у виді позбавлення волі на строк чотири роки шість місяців, у зв`язку із усуненням законом караності діяння, за яке вона була засуджена.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Вінницького апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги через Гайсинський районний суд Вінницької області протягом 7 днів з дня її проголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя: