Справа № 697/194/25
Провадження № 1-кп/697/88/2025
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

21 січня 2025 року м. Канів

Канівський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши в порядку спрощеного провадження у судовому засіданні кримінальне провадження №0000004 від 01.01.2025 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , уродженця м. Луганськ, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , українця, громадянина України, з вищою освітою, працюючого на посаді гіг-спеціаліста у ТОВ «Гоуріл геймс», одруженого, маючого на утриманні малолітню доньку, раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 на початку серпня 2022 року, точний час та дата не встановлено, у нього виник прямий умисел, направлений на пособництво у підробленні посвідчення водія транспортного засобу, з метою подальшого його використання.

Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_3 у вищевказаний період часу, вступив у злочинну змову з невстановленою особою та домовився із такою особою про повне виготовлення на своє ім`я підробленого бланку посвідчення водія транспортного засобу категорій «А1», «А», «В1», «В» за грошову винагороду. З цією метою, ОСОБА_3 , виконуючи роль пособника в підробленні вказаних документів, за допомогою належного йому мобільного телефону та мережі Інтернет відправив невстановленій особі засоби для вчинення кримінального правопорушення, а саме: копію паспорта громадянина України зі своїми персональними даними та власну фотокартку, які були використані під час виготовлення завідомо, підробленого посвідчення водія серії НОМЕР_2 , видане 12.09.2022 територіальним сервісним центром №8042.

У подальшому, на початку вересня 2022 року (більш точної дати не встановлено), ОСОБА_3 , перебуваючи в м. Каневі, Черкаського району, Черкаської області, у приміщенні відділення № 2 ТОВ «Нова Пошта», розташованому по вул. Героїв Дніпра, 35, отримав підроблене посвідчення водія НОМЕР_2 на власне ім`я, сплативши за виготовлення вказаного підробленого офіційного документа грошові кошти в сумі 2 000 гривень, після чого, розуміючи, що вказане посвідчення водія є підроблене, мав намір використовувати для уникнення відповідальності за ст. 126 КУпАП, тобто керування особою транспортним засобом без відповідних документів на право керування таким транспортним засобом.

Він же, ОСОБА_3 , 16.12.2024, близько 00 год. 00 хв., керуючи автомобілем марки Nissan Qashqai, д.н. НОМЕР_3 , будучи учасником дорожнього руху, був зупинений працівниками поліції по вул. Енергетиків в адміністративних межах м. Канева, Черкаського району, Черкаської області, та достовірно знаючи, що придбане ним раніше посвідчення водія серії НОМЕР_2 є підробленим, розуміючи суспільно небезпечний характер свого діяння, діючи умисно, з метою уникнення встановленої законом відповідальності за керування особою транспортним засобом без відповідних документів на право керування таким транспортним засобом, на вимогу працівника поліції, пред`явив для перевірки завідомо підроблений документ, а саме: посвідчення водія серії НОМЕР_2 , яке згідно з висновком експертизи технічного дослідження документів № СЕ-19/124-25/70-ДД від 07.01.2025 не відповідає бланкам посвідчень водія, які знаходяться в офіційному обігу України, та тим самим використав завідомо підроблений офіційний документ.

Обвинувачений ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_4 беззаперечно визнав свою винуватість у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України, згідний із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлений з обмеженням права на апеляційне оскарження, та згідний з розглядом обвинувального акта у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні, що підтверджується його заявою від 16.01.2025 на ім`я прокурора щодо визнання своєї винуватості, згоди із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, ознайомлення з обмеженням права на апеляційне оскарження та згоди на розгляд обвинувального акта у спрощеному провадженні.

Судом шляхом дослідження відповідної заяви встановлено, що обвинувачений обізнаний зі своїми правами, правильно розуміє зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності та істинності його позиції.

Враховуючи викладене, суд розглянув обвинувальний акт щодо вчинення кримінальних проступків без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження, на підставі вивчення обвинувального акта та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до ч. 2 ст. 382 КПК України.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали, суд дійшов висновку, що вина ОСОБА_3 у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України - доведена.

Суд кваліфікує дії обвинуваченого ОСОБА_3 :

по епізоду підроблення посвідчення водія ОСОБА_3 - за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні іншого офіційного документа, який видається установою і який надає права, з метою власного використання,

по епізоду використання підробленого посвідчення водія ОСОБА_3 - за ч. 4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документу.

Призначаючи покарання обвинуваченому, суд враховує характер та ступінь суспільної небезпеки вчиненого, особу обвинуваченого, тяжкість скоєних кримінальних правопорушень.

Відповідно до ст. 12 КК України, зазначені кримінальні правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України відносяться до кримінальних проступків.

Обвинувачений вину визнав повністю, позитивно характеризується за місцем проживання, на обліку у лікаря-нарколога та лікаря-психіатра не перебуває.

Обставиною, що пом`якшує покарання ОСОБА_3 , передбаченої ст. 66 КК України, є щире каяття.

Обставин, що обтяжують покарання ОСОБА_3 , передбачених ст. 67 КК України, не встановлено.

Призначаючи обвинуваченому ОСОБА_3 покарання, суд враховує, що покарання, як захід державного реагування на осіб, котрі вчинили кримінальне правопорушення є головною і найбільш поширеною формою реалізації кримінальної відповідальності, роль і значення якого багато в чому залежать від обґрунтованості його призначення і реалізації. Застосування покарання є одним із завершальних етапів кримінальної відповідальності, на якому суд вирішує питання, визначені ч. 1 ст. 368 КПК України, та яке виступає правовим критерієм, показником негативної оцінки як самого правопорушення, так і особи, котра його вчинила. Покарання завжди має особистий, індивідуалізований характер, а його призначення і виконання можливе тільки щодо особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення. При цьому призначення необхідного і достатнього покарання певною мірою забезпечує відчуття справедливості як у потерпілого, так і суспільства.

Згідно з приписами ст. 8 КПК України, кримінальне провадження здійснюється з дотриманням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

За змістом статей 50, 65 КК України, особі, яка скоїла кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження скоєння нових кримінальних правопорушень. Це покарання має відповідати принципам законності, обґрунтованості, справедливості, співмірності та індивідуалізації, що є системою найбільш істотних правил і критеріїв, які визначають порядок та межі діяльності суду під час обрання покарання. Суд повинен ураховувати ступінь тяжкості кримінального правопорушення, конкретні обставини його скоєння, форму вини, наслідки цього діяння, дані про особу, обставини, що впливають на покарання, ставлення особи до своїх дій, інші особливості справи, які мають значення для забезпечення відповідності покарання характеру та тяжкості кримінального правопорушення.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Зокрема, індивідуалізація покарання ґрунтується на прогностичній діяльності суду. Оптимальним орієнтиром такої діяльності є визначення покарання в тому обсязі, який був би достатнім для досягнення найближчої мети покарання виправлення засудженого.

Суд враховує ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, які є умисними, закінченими кримінальними проступками, обставини вчинення кримінальних правопорушень, характер та ступінь тяжкості фактичних наслідків правопорушення, відомості про особу обвинуваченого, обставину, що пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Покарання завжди призначається як відповідний захід примусу держави за вчинене кримінальне правопорушення, виконує виправну функцію і водночас запобігає вчиненню нових кримінальних правопорушень як самим засудженим, так і іншими особами.

Одночасно судом враховується те, що санкціями ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України передбачено як альтернативні такі види основних покарань: штраф, пробаційний нагляд, обмеження волі.

Суд вважає, що призначення обвинуваченому ОСОБА_3 , покарання у вигляді пробаційного нагляду або обмеженням волі не будуть відповідати тяжкості вчинених кримінальних проступків та особі обвинуваченого внаслідок суворості.

Враховуючи наведені обставини та те, що ОСОБА_3 працює та має стабільний заробіток, суд вважає за необхідне призначити покарання обвинуваченому ОСОБА_3 , в межах санкції правопорушення за ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України у виді штрафу, враховуючи ч. 1 ст. 70 КК України, призначити покарання за кожне кримінальне правопорушення окремо та визначивши обвинуваченому ОСОБА_3 , остаточне покарання за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим.

Зазначене узгоджується з положеннями ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч. 1 ст. 9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 Конвенції» і є частиною національного законодавства України, якою встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків або при встановленні обґрунтованості будь-якого кримінального обвинувачення, висунутого проти нього, має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Міра запобіжного заходу відносно обвинуваченого не обиралась.

Цивільний позов по кримінальному провадженню відсутній.

Питання речових доказів у справі підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової експертизи необхідно стягнути з обвинуваченого на користь держави.

Заходи забезпечення кримінального провадження до обвинуваченого не застосовувалися. Клопотання про їх застосування не надходило.

На підставі зазначеного та керуючись ст.ст. 370-374, 376, 381, 382 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінальних проступків, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України і призначити покарання:

- за ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста гривень);

- за ч. 4 ст. 358 КК України - у вигляді штрафу в розмірі 40 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 680 грн. (шістсот вісімдесят гривень).

На підставі ч. 1 ст. 70 КК України, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначити ОСОБА_3 остаточно покарання у вигляді штрафу в розмірі 200 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3400 грн. (три тисячі чотириста гривень).

Речові докази по кримінальному провадженню:

- посвідчення водія НОМЕР_2 , видане на ім`я ОСОБА_3 , яке передано до кімнати зберігання речових доказів відділу поліції № 1 ЧРУП ГУНП в Черкаській області знищити;

- CD-R диск з відеозаписом з боді-камери DSJ-0021_100150 за 16.12.2024, який зберігається при матеріалах кримінального провадження залишити при матеріалах кримінального правопорушення №0000004.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави процесуальні витрати по кримінальному провадженню за проведення судової технічної експертизи документів згідно висновку експерта № СЕ-19/124-25/70-ДД від 07.01.2025 в сумі 2387 грн. 70 коп. (дві тисячі триста вісімдесят сім гривень, 70 копійок).

Вирок може бути оскаржений до Черкаського апеляційного суду протягом 30 днів з моменту його проголошення.

На підставі ч. 1 ст. 394 КПК України, вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому ст.ст. 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, недослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Головуючий ОСОБА_1