Справа № 314/4653/24
Провадження № 1-в/314/12/2025
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02.04.2025 року м. Вільнянськ

Колегія суддів Вільнянського районного суду Запорізької області у складі головуючої судді ОСОБА_1 , суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , секретар судового засідання ОСОБА_4 , розглянувши у дистанційному судовому засіданні клопотання засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким,

за участю прокурора ОСОБА_6 ,

представника адміністрації установи ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_8 ,

ВСТАНОВИВ:

До Вільнянського районного суду Запорізької області надійшло клопотання засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)» ОСОБА_5 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

У судове засідання ОСОБА_5 не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутністю.

Захисник підтримав подане клопотання.

Представник установи у судовому засіданні пояснив, що ОСОБА_5 з 09.02.2024 відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)». На виробництві установи працевлаштований не був. Протягом часу відбування покарання заохочень не має, проте має 13 стягнень.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання.

Суд, заслухавши учасників процесу, дослідивши матеріали особової справи, дійшов наступного висновку.

Відповідно до змісту п.3 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст.539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Згідно з ч.1 ст.539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до ч.1 ст.82 КК України невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком).

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення (ч.3 ст.82 КК України).

Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання (ч.5 ст.82 КК України).

Відповідно до ч.3 Порядку визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №294/5 від 19.01.2023, адміністрація установи після відбуття засудженим установленого статтями 81, 82 Кримінального кодексу України строку покарання зобов`язана в місячний термін розглянути питання та надіслати клопотання до суду щодо можливості представлення засудженого до заміни покарання у порядку, встановленому кримінальним процесуальним законодавством. Разом з поданням до суду надаються документи, перелік яких встановлений пунктом 9 розділу VI Інструкції про роботу відділів (груп, секторів, старших інспекторів) контролю за виконанням судових рішень установ виконання покарань та слідчих ізоляторів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 08 червня 2012 року №847/5, зареєстрованої у Міністерстві юстиції України 14 червня 2012 року за № 957/21269, та висновок щодо ступеня виправлення засудженого, форма якого наведена в додатку до Методики визначення ступеня виправлення засудженого.

Згідно з ст. 6 КВК України виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої, правослухняної поведінки.

Згідно з положеннями п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» №2 від 26 квітня 2002 року, звернуто увагу судів на те, що умовно-дострокове звільнення осіб від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким мають надзвичайно важливе значення для виправлення засуджених та запобігання вчиненню нових злочинів, тобто для досягнення мети, передбаченої ст. 50 Кримінального кодексу України.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

За змістом зазначеної вище статті та роз`яснень, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування даних про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

Суду слід ретельно з`ясовувати ставлення засудженого до вчиненого злочину, праці та навчання, додержання ним вимог режиму, участь у самодіяльних організаціях засуджених виправно-трудової установи, а також його наміри щодо прилучення до суспільно корисної праці та потребі у наданні допомоги при обранні місця проживання і працевлаштування.

Судом встановлено, що ОСОБА_5 засуджений 26.07.1999 вироком Луганського обласного суду за ч. 1 ст. 142, ч. 1 ст. 177, ч. 2 ст. 140; 93 и. «ж», «з», «і», ч.1 ст. 42 КК України до виключної міри покарання (розстріл). Ухвалою Верховного суду України від 26.10.1999 року вирок Луганського обласного суду від 26.07.1999 року - залишено без змін. Вирок набрав законної сили 26.10.1999 року.

Згідно ухвали Луганського обласного суду від 13.07.2000 року на підставі ст.ст.404, 405 КПК України та закону України Про внесення змін до Кримінального кодексу вирок від 26.07.1999 року змінити. Виключну міру покарання - розстріл замінити на довічне позбавлення волі.

Ухвалою Ленінського райсуду м. Дніпропетровська від 11.10.2018 року, на підставі ст. 72 ч.5 КК України, зараховано строк попереднього ув`язнення у строк покарання, за вироком Луганського обласного суду від 26.07.1999 року, період з 06.02.1998 року по 26.10.1999 року, з розрахунку один день попереднього ув`язнення за два дні позбавлення волі.

Початок строку: 06.02.1998 Кінець строку : довічне позбавлення волі

Засуджений ОСОБА_5 з 13.02.1998 року перебував в «Луганському слідчий ізоляторі» де характеризувався наступним чином: допустив 3 порушення режиму тримання, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 12.08.2003 року відбував покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» де характеризувався наступним чином: допустив 4 порушення режиму тримання, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 13.01.2012 року перебував у лікувальному закладі при державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав

З 15.02.2012 року відбував покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» де характеризувався наступним чином: допустив 1 порушення режиму тримання, стягнення погашене у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 05.08.2013 року перебував у лікувальному закладі при державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 27.08.2013 року відбував покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 02.06.2015 року перебував у лікувальному закладі при державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№ 4)» де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 30.06.2015 року відбував покарання в «Дніпровській виправній колонії (№89)» де характеризувався наступним чином: допустив 2 порушення режиму тримання, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 08.02.2016 року перебував у лікувальному закладі при «Дніпровській установі виконання покарань (№4)» де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 22.02.2016 року відбував покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 06.06.2017 року перебував у лікувальному закладі при «Дніпровській установі виконання покарань (№4)» де характеризувався наступним чином: порушень режиму тримання не допускав, стягнень та заохочень не мав.

З 03.07.2017 року відбував покарання в державній установі «Дніпровська виправна колонія (№89)» де характеризувався наступним чином: допустив 3 порушення режиму тримання, стягнення погашені у встановленому законом порядку, заохочень не мав.

З 09.02.2024 року відбуває покарання у державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№11)» в секторі максимального рівня безпеки. За період відбування покарання характеризується посередньо, правил поведінки та розкладу дня дотримується під контролем з боку адміністрації установи. Заохочень та стягнень не має. До дисциплінарної відповідальності правами начальника установи не притягувався. У відношенні до представників адміністрації установи може проявити грубість, відстоює свою точку зору хоча як правило вона не є вірною та суперечить КВК України та правилам внутрішнього розпорядку установи.

Може проявити грубість до персоналу установи.

Обов`язки засудженого виконує під контролем персоналу установи.

Правила пожежної безпеки не порушує.

Соціально-корисні зв`язки з рідними підтримує шляхом телефонних розмов. Зі слів засудженого та особової справи рідні та близькі відсутні на території України.

У взаємовідносинах з іншими засудженими не конфліктний. Стосунки підтримує із співкамерниками.

Вимоги санітарно-гігієнічних норм намагається дотримувати, але не завжди це в нього виходить.

Згідно ст. 118 КВК України не залучався до без опдатної праці та до робіт з благоустрою колоній, а також поліпшення житлово-побутових умов засуджених або до допоміжних робіт із забезпечення колоній продовольством у зв`язку з небажанням.

На виробництві установи не працевлаштований, має 3 групу інвалідності, отримує соціальну допомогу від держави.

До виконання законних вимог персоналу установи ставиться не завжди адекватно, може вступити в суперечку, бувають прояви агресії.

На профілактичних обліках установи не перебуває.

На заходи виховного характеру реагує не завжди.

17.11.2023 року ухвалою Ленінським районним судом міста Дніпро засудженому відмовлено в застосуванні ст. 82 КК України.

На час складання характеристики «Єдиний державний реєстр засуджених» не працював, оцінку ступеня виправлення складено в паперовому вигляді та становить 40 балів. Рівень ймовірної небезпеки для суспільства високий.

Беручи до уваги викладене, суд вважає, що засуджений ОСОБА_5 не став на шлях виправлення, упродовж часу перебування в умовах ізоляції від суспільства, засуджений не отримував заохочення, проте мав 13 стягнень отже, не прагнув досягнути виправлення, тобто відсутні підстави для заміни ОСОБА_5 покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, відповідно до ч.5 ст. 82 КК України.

На підставі ст.82 КК України, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд-

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання засудженого, який відбуває покарання в Державній установі «Вільнянська установа виконання покарань (№ 11)», ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким, відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду через Вільнянський районний суд Запорізької області протягом 7 діб з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1

Суддя ОСОБА_2

Суддя ОСОБА_3

02.04.2025