ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/1001/25 Справа № 210/5415/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

27 березня 2025 року м.Кривий Ріг

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5

прокурора ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження за апеляційною скаргою засудженого ОСОБА_7 на ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.11.2024 року, якою заяву ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX залишено без задоволення, -

УСТАНОВИЛА:

Короткий зміст оскарженого судового рішення та встановлені фактичні обставини

Засуджений ОСОБА_7 звернувся до суду із заявою про приведення вироку у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29 листопада 2024 року вказану заяву засудженого про приведення вироку у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX залишено без задоволення.

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

У своїй апеляційній скарзі засуджений ОСОБА_7 вказує, що ухвала суду незаконна та підлягає скасуванню. Зауважує, що за вироком Дзержинського районного суду м. Харкова від 17.01.2013 року та вироком Краматорського міського суду Донецької області від 12.03.2015 року діяння не підпадають під кримінальну відповідальність, а тому наявні підставі для перегляду оскаржуваного рішення; матеріальну шкоду потерпілим внаслідок його протиправних дій не завдано; його здоров`я постраждало внаслідок перебування в умовах позбавлення волі. Просить ухвалу суду скасувати та постановити нову, якою задовольнити його заяву, подану до суду першої інстанції.

Позиції учасників судового провадження

Прокурор заперечував проти задоволення апеляційної скарги.

Мотиви суду

Заслухавши суддю-доповідача, учасників судового розгляду, перевіривши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню, за таких підстав.

Згідно вимог ч. 1 ст. 404 КПК України рішення суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Відповідно до вимог ст. 370 КПК України рішення суду повинно бути законним, обґрунтованим та вмотивованим.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Зміст цієї конституційно-правової норми деталізовано у статті 5 КК України. Згідно із частиною першою цієї статті закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з пунктом 4-1 частини 1 статті 284 КПК України кримінальне провадження закривається в разі, якщо набрав чинності закон, яким скасована кримінальна відповідальність за діяння, вчинене особою.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України від 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Відмовляючи в задоволенні заяви засудженого ОСОБА_7 , суд першої інстанції дотримався вимог законності та обґрунтованості, дослідивши матеріали провадження прийшов до законного та обґрунтованого висновку про часткову декриміналізацію дій засудженого, з яким погоджується колегія суддів суду апеляційної інстанції.

Так, з вироку Дзержинського районного суду міста Харкова від 17.01.2013 року встановлено, що ОСОБА_7 визнано винним за ч. 1 ст. 185 КК України за таємне викрадення чужого майна на суму 2117,47 гривень.

Крім того, зі змісту вироку Краматорського міського суду Донецької області від 12.03.2015 року встановлено, що ОСОБА_7 визнано винним за ч. 2 ст. 185 КК України за таємне викрадення чужого майна на суму 1487, 50 гривень.

Також з вироку Святошинського районного суду міста Києва від 30.01.2023 року встановлено, що ОСОБА_7 визнано винним за ч. 4 ст. 185 КК України за таємне викрадення чужого майна на суму 16625,00 гривень.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2012 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2012 р. на рівні 1073,00 гривень. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2012 р., становить 536,50 грн. (1073,00 грн. / 50 = 536,50 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за крадіжку у 2012 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 1073, 00 грн.

Також, Законом України «Про Державний бюджет України на 2014 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2014 р. на рівні 1218,00 гривень. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2014 р., становить 609,00 грн. (1218,00 грн. / 50 = 609,00 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за крадіжку у 2014 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 1218, 00 грн.

Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи з 01.01.2022 р. на рівні 2481,00 гривні. Отже, розмір соціальної пільги, встановленої законом на 01.01.2022 р., становить 1240,50 грн. (2481,00 грн. / 50 = 1240,50 грн.), а відтак кримінальна відповідальність за викрадення чужого майна у 2022 році настає за умови, що вартість викраденого майна перевищує 2481,00 грн.

Таким чином, судом першої ністанції вірно встановлено, що за вироками Дзержинського районного суду міста Харкова від 17.01.2013 року, Краматорського міського суду Донецької області від 12.03.2015 року, Святошинського районного суду міста Києва від 30.01.2023 року ОСОБА_7 завдав матеріальну шкоду кримінальним правопорушенням на суму, що перевищує два неоподатковуваних мінімума доходів громадян станом на день скоєння кримінального правопорушення, а відтак вчинене ним діяння не підпадає під декриміналізацію.

Доводи апеляційної скарги щодо відсутності матеріальної шкоди внаслідок протиправних дій засудженого ОСОБА_7 спростовуються дослідженими в ході апеляційного розгляду вироками, якими раніше засуджено ОСОБА_7 ..

Посилання апеляційної скарги на те, що ОСОБА_7 тривалий час перебуває в умовах ізоляції, а тому наявні підстави для декриміналізації його діянь не узгоджуються з нормами Закону, а тому не підлягають задоволенню.

За таких обставин, колегія суддів дійшла висновку про законність, обґрунтованість та вмотивованість ухвали суду першої інстанції щодо ОСОБА_7 , а також про безпідставність доводів апеляційної скарги, у зв`язку з чим апеляційну скаргу слід залишити без задоволення, а ухвалу суду першої інстанції без змін.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 405, 407 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу засудженого ОСОБА_7 залишити без задоволення.

Ухвалу Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 29.11.2024 року, якою залишено без задоволення заяву засудженого ОСОБА_7 про приведення вироку у відповідність до вимог ЗУ «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 р. № 3886-IX залишити без змін.

Судді: