ФАСТІВСЬКИЙ МІСЬКРАЙОННИЙ СУД КИЇВСЬКОЇ ОБЛАСТІ
У Х В А Л А

15 січня 2025 року місто Фастів

Колегія суддів Фастівського міськрайонного суду Київської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

суддів - ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі:

секретаря судових засідань - ОСОБА_4 ,

прокурора - ОСОБА_5 ,

обвинуваченого - ОСОБА_6 ,

захисника - ОСОБА_7 ,

під час судового розгляду кримінального провадження № 0001149 від 26.04.2023 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні злочину, передбаченого п. 7 ч. 2 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження раніше обраного запобіжного заходу обвинуваченому ОСОБА_6 у виді тримання під вартою строком на 60 днів, оскільки ризики, які існували на час обрання та вже неодноразового продовження строків цього запобіжного заходу не змінились та продовжують існувати. Прокурор зазначає, що наявними ризиками у даному кримінальному провадженні, які дають підстави вважати, що відносно обвинуваченого ОСОБА_6 неможливо застосувати жоден із більш м`яких запобіжних заходів, як тримання під вартою, є ризики передбачені п.п. 1,4 ч. 1 ст. 177 КПК України. Так, згідно п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України обвинувачений ОСОБА_6 перебуваючи на волі може переховуватися від суду. Про наявність даного ризику свідчить те, що ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні злочину, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі понад 5 років позбавлення волі, що може надати останньому у майбутньому можливість переховуватись від суду, з метою уникнення кримінальної відповідальності. Крім того, прокурора зазначає, що обвинувачений ОСОБА_6 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

У судовому засіданні захисник обвинуваченого ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_7 заперечив проти продовження його підзахисному строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Захисник наголосив, що жоден з висновків експертиз, які були долучені до матеріалів судової справи не підтверджують причетність його підзахисного до інкримінованого йому злочину. Щодо зазначених у клопотанні прокурора ризиків, на які посилається прокурор, захисник наголосив, що жоден з цих ризиків на даний час не підтверджений, доказів існування таких ризиків до суду не надано. Сама по собі тяжкість покарання, згідно відповідних рішень Європейського Суду, не може бути виправдовуванням надмірного тримання особи під вартою. Захисник наголосив, що до суду не було подану жодного прямого доказу причетності ОСОБА_6 до вчинення злочину, а тому подальше перебування його підзахисного під вартою порушує його права. Захисник повідомив, що ОСОБА_6 проживає поруч з приміщенням суду за за адресою: АДРЕСА_1 , не має намірів ухилятися від суду, має міцні соціальні зв`язки. Просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора про продовження строків тримання під вартою. Захисник просив застосувати ОСОБА_6 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту.

Обвинувачений ОСОБА_6 підтримав думку свого захисника.

Вирішуючи клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_6 , колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні, а згідно ч. 3 ст. 199 КПК України також і те, що заявлені ризики не зменшилися.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Вирішуючи питання про продовження обвинуваченому запобіжного заходу, колегія суддів враховує, що тримання під вартою є найсуворішим і винятковим запобіжним заходом.

ОСОБА_6 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого умисного злочину проти життя та здоров`я особи, покарання за який передбачено у виді позбавленням волі на строк від десяти до п`ятнадцяти років або довічним позбавленням волі, а тому, усвідомлюючи тяжкість можливого покарання, що загрожує йому в разі визнання судом винуватим, може переховуватись від суду.

Проте, колегія суддів констатує, що лише сама по собі тяжкість покарання за злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_6 , не може бути єдиною підставою для тривалого тримання під вартою.

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ) після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована

підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під

вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому, суду в разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді

тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність

іншої підстави або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України (правова позиція ЄСПЛ, викладена у справі «Єлоєв проти України»)

Проте, прокурором в даному випадку переконливих доказів існування ризику можливого переховування ОСОБА_6 від суду, окрім тяжкості можливого покарання, колегії суддів не надано, та у клопотанні не зазначено.

Слід відмітити, що прокурор вказує на існування ризику перешкоджання ОСОБА_8 кримінальному провадженню іншим чином.

Колегія суддів, звертає увагу, що відповідно до практики ЄСПЛ абстрактна можливість перешкоджання кримінальному провадженню є недостатньою для продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, аргументи за, чи проти, у тому числі ризик того, що обвинувачений може перешкодити належному проведенню судового розгляду, не повинні прийматися абстрактно, а повинні бути підкріплені фактичними доказами.

При цьому, у клопотанні прокурора відсутнє посилання на обставини, що свідчать про існування вказаного ризику та відповідні фактичні докази на підтвердження його наявності в рамках конкретного кримінального провадження, зважаючи на те, що судом на даний час вивчено письмові докази кримінального провадження та допитано частину свідків.

Відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, національні суди повинні з`ясовувати, чи є тримання під вартою єдиним запобіжним заходом який забезпечив би належну процесуальну поведінку особи, та виконання нею процесуальних обов`язків, а також чи є можливість обмежитись в даному випадку застосуванням менш сурового (альтернативного) запобіжного заходу.

Як вбачається із клопотання, прокурор не надає доказів неможливості застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 інших альтернативних запобіжних заходів.

ОСОБА_6 перебував під вартою протягом досудового розслідування з часу затримання 26.04.2023 року. Після направлення обвинувального акту до суду запобіжний захід у виді тримання під вартою неодноразово продовжувався судом.

Зі спливом певного проміжку часу судового розгляду встановлені раніше судом ризики зменшились, і прокурором не доведено, що вони продовжують існувати у тому обсязі, як були на початку судового розгляду, тому колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування у даному випадку менш суворого альтернативного запобіжного заходу.

Так, ОСОБА_6 вперше притягується до кримінальної відповідальності, має постійне місце проживання на території м. Фастова Київської області, має міцні соціальні зв`язки за місцем розгляду справи.

Враховуючи викладене, колегія суддів приходить до висновку про можливість застосування щодо обвинуваченого ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту з покладенням на нього обов`язків, відповідно до положень ч.5 ст. 194 КПК України.

На думку, колегії суддів, такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_6 на дані стадії судового розгляду, та зможе запобігти ризикам, передбаченим ст.177 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. ст. ст. 177, 183, 194, 369-372 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

У задовленні клопотання прокурора Фастівської окружної прокуратури Київської області про продовження обвинуваченому ОСОБА_6 запобіжного заходу у виді тримання під вартою - відмовити.

Застосувати запобіжний захід увигляді цілодобового домашнього арешту щодо обвинуваченогоОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , строком на 2 місяці, тобто до 15 березня 2025 року включно.

Обвинуваченого ОСОБА_6 звільнити із під варти в залі суду негайно.

Покласти на обвинуваченого такі обов`язки: 1) прибувати до суду за викликом; 2) не відлучатися з місця реєстрації та проживання без дозволу суду; 3) повідомляти суд про залишення свого місця проживання; 4) заборонити спілкуватися із свідками у даному кримінальному провадженні ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , 5) носити електронний засіб контролю.

Контроль за виконанням ухвали покласти на Фастівське районне управління поліції ГУ НП в Київській області.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий: ОСОБА_1

Судді: ОСОБА_2

ОСОБА_3