У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

3 квітня 2025 року м. Миколаїв

Миколаївський апеляційний суд у складі колегії суддів:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3

за участю секретаря ОСОБА_4 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 на ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2025 року про відмову у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Учасники судового провадження:

заявник ОСОБА_5

Короткий зміст судового рішення суду першої інстанції.

Ухвалою слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2025 року відмовлено у задоволенні скарги ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Короткий зміст вимог апеляційної скарги.

В апеляційній скарзі заявник ОСОБА_5 просить ухвалу слідчого судді скасувати, та постановити нову, якою зобов`язати Миколаївську обласну прокуратуру, внести до ЄРДР відомості про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 та ст. 366 КК України.

Узагальнені доводи особи, що подала апеляційну скаргу.

Заявник ОСОБА_5 зазначає, що він звернувся до Миколаївської обласної прокуратури із заявою про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 та ст. 366 КК України, проте відомості до ЄРДР не внесені.

Апелянт вважає, що висновки слідчого судді про те, що він просив змінити правову кваліфікацію кримінальних правопорушень, які наразі розслідуються у кримінальних провадженнях, внесених за його заявами до ЄРДР за № 0000831 та № 0000108, не відповідають дійсності, оскільки він просив внести до ЄРДР відомості про вчинення нових кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 та ст. 366 КК України.

Апелянт звертає увагу на те, що слідчий суддя, мав перевірити, з яких підстав прокурор дійшов висновку про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР та чим обґрунтоване невнесення відомостей до ЄРДР, проте слідчий суддя не надав оцінки висновку прокурора, про відсутність складу кримінального правопорушення, в діях службових осіб АГК стосовно заволодіння чужим майном гаражем.

На думку апелянта, група осіб правління АГК «Парма» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_9 за попередньою змовою, використовуючи підроблені документи, надали неправдиві пояснення та, завдяки судовим рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва та Миколаївського апеляційного суду, встановили обставини, яких не існувало, зокрема факти придбання АГК «Парма» у МП «Парама» металевого гаражу у власність по договору від 22.08.1993 р. та передачі АГК «Парма» цього гаражу ОСОБА_5 .

Недостовірність наданого АГК «Парма» договору та квитанції від 22.08.1993 р. підтверджується тим, що вказане АГК створене у 1999 році, що виключає можливість укладення цим кооперативом будь-яких договорів у 1993 році. Як наслідок, рішенням суду від 31.10.2019 р. на підставі підроблених договору та квитанції від 22.08.1993 р., яким встановлено право власності АГК «Парма» на гараж, який належав ОСОБА_5 з 2007 року, та зобов`язано останнього повернути гараж АГК «Парма». Адвокат ОСОБА_9 отримав виконавчий лист та пред`явив його до виконання, а державний виконавець ОСОБА_10 , всупереч ухвали суду від 18.10.2023 р. у справі № 487/5705/16, якою заборонено вилучення гаражу, вилучила у нього гараж і передала голові АГК «Парма» ОСОБА_7 .

Вказані обставини, на думку апелянта, свідчать про наявність ознак кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 191 КК України, як заволодіння чужим майном шляхом зловживання своїм службовим становищем, вчиненого за попередньою змовою групою осіб, в умовах воєнного стану та за ст. 366 КК України, як внесення або видача службовою особою завідомо неправдивих документів.

За цих обставин, заявник вважає, що рішення прокурора про відсутність підстав для внесення відомостей до ЄРДР є незаконним.

Обставини, встановлені слідчим суддею.

До Центрального районного суду м. Миколаєва надійшла скарга ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР.

Скарга обґрунтована тим, що 01.03.2025 р. ОСОБА_5 звернувся до Миколаївської обласної прокуратури із заявою про вчинення ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , ОСОБА_10 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ст. 366 КК України, проте відомості за його заявою до ЄДРД не внесені.

У заяві про вчинення кримінального правопорушення ОСОБА_5 зазначив, що група осіб Голова Правління АГК «Парма», створеного у 1999 р. ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та адвокат ОСОБА_9 , за попередньою змовою, використовуючи документи з очевидними ознаками підробки (договір та квитанцію від 22.08.1993 р.), надали неправдиві пояснення і показання, та завдяки судовим рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва та Миколаївського апеляційного суду у справах № 487/1004/16, № 487/5705/16, № 487/5524/18, встановили факти, яких не існувало та наявність яких не підтверджено належними доказами, а саме факти придбання АГК «Парма» металевого гаражу у власність 22.08.1993 р. та передачі АГК «Парма» цього гаражу ОСОБА_5 .

Так, ОСОБА_6 , два його сини ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , не член АГК родич ОСОБА_14 , ОСОБА_11 член Ревізійної комісії АГК, яким заборонено бути членами Правління, ОСОБА_12 , виключений з членів АГК (докази додаються), а також адвокат ОСОБА_15 вирішили заволодіти гаражем, який знаходиться у володінні ОСОБА_5 , шляхом внесення до рішень (Протоколів) Правління АГК «Парма» від 31.08.2015 р. та 23.01.2016 р. завідомо неправдиву інформацію про право власності АГК «Парма» на гараж, на підставі сфальсифікованих документів договору та квитанції від 22.08.1993 р. Договір та квитанція від 22.08.1993 р. є очевидно фальшивими для будь-якої розсудливої людини, оскільки АГК «Парма» створена у 1999 році тобто лише через 6 років після нібито укладеного 22.08.1993 р. договору.

Слідчий суддя встановив, що за викладеними у заяві ОСОБА_5 обставинами, вже здійснюється досудове розслідування кримінальних проваджень за № 0000831 від 22.10.2020 р., за ч. 1 ст. 358 КК України та № 0000108 від 15.07.2020 р. за ч. 1 ст. 384 КК України.

Відмовляючи у задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 , слідчий суддя обґрунтував своє рішення тим, що виключно компетенцією органу досудового розслідування є питання внесення до ЄРДР відомостей про кримінальне правопорушення та його кваліфікацію, відповідно до встановлених ознак кримінального правопорушення, втручання у діяльність яких забороняється, а тому твердження заявника про необхідність внесення слідчим до ЄРДР відомостей за конкретними кваліфікаціями кримінальних правопорушень є безпідставними та задоволенню не підлягають.

Повідомлені належним чином про дату та час апеляційного розгляду справи, учасники судового провадження до апеляційного суду не з`явились, про причини своєї неявки апеляційний суд не повідомили, у зв`язку з чим, розгляд апеляційної скарги заявника ОСОБА_5 , відповідно до вимог ч. 4 ст. 405 КПК України, здійснюється за відсутністю учасників судового провадження.

Заслухавши доповідь судді, пояснення заявника ОСОБА_5 на підтримку апеляційної скарги, вивчивши матеріали, надані судом, та обговоривши доводи апеляційної скарги, апеляційний суд дійшов наступного.

Обставини, встановлені судом апеляційної інстанції. Мотиви, з яких суд апеляційної інстанції виходив при постановленні ухвали, і положення закону, яким він керувався.

Відповідно до ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення.

За вимогами ч. 5 ст. 214 КПК України, до Єдиного реєстру досудових розслідувань вносяться відомості, зокрема, про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела.

Виходячи зі змісту ст. 214 КПК України, повноваженням щодо оцінки відомостей, наведених заявником, чи виявлених з іншого джерела, як таких, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наділені слідчий, дізнавач, прокурор.

Згідно ч. 1 ст. 11 КК України, кримінальним правопорушенням є передбачене цим Кодексом суспільно небезпечне винне діяння (дія або бездіяльність), вчинене суб`єктом кримінального правопорушення.

Підставами вважати заяву чи повідомлення саме про злочин, є наявність в таких заявах або повідомленнях об`єктивних даних, які дійсно свідчать про ознаки злочину. Такими даними є фактичне існування доказів, що підтверджують реальність конкретної події злочину (час, місце, спосіб та інші обставини вчинення злочину). Якщо у заявах чи повідомленнях таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, які мають бути обов`язково внесені до ЄРДР. При цьому, реальність конкретної події злочину має визначатись наявністю об`єктивних даних, що свідчать про ознаки об`єктивної сторони злочину, тобто даних про наявність суспільно небезпечного діяння для злочинів з формальним складом та, додатково, даних про наслідки для злочинів з матеріальним складом.

Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних та кримінальних справ в узагальненні «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» від 12.01.2017 р. відмітив, що КПК України передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, а не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Аналіз зазначених положень закону дає підстави для висновку, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті, які містять достатні відомості про кримінальне правопорушення та можуть об`єктивно свідчити про вчинення особою такого кримінального правопорушення. Якщо у заяві чи повідомленні таких даних немає, то вони не можуть вважатися такими, що повинні бути обов`язково внесені до ЄРДР.

Це слугує гарантією для кожної особи від необґрунтованого обвинувачення та процесуального примусу.

Як вбачається з матеріалів справи, у скарзі на бездіяльність посадових осіб Миколаївської обласної прокуратури, ОСОБА_5 зазначає, що він звернувся до вказаної прокуратури із заявою про вчинення групою осіб у складі Голови Правління АГК «Парма» ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , та адвоката ОСОБА_9 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191 та ст. 366 КК України, за фактом привласнення чужого майна, або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем, в умовах воєнного стану та як внесення або видача службовою особою завідомо неправдивих документів, проте відомості до ЄРДР не внесені.

У заяві ОСОБА_5 зазначив, що посадові особи Правління АГК «Парма», зокрема ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та адвокат ОСОБА_9 в умовах воєнного стану, за попередньою змовою між собою, на підставі підроблених документів (договір та квитанція від 22.08.1993 р.), незаконно заволоділи належним йому гаражем № НОМЕР_1 , яких знаходиться в АГК «Парма», а також всупереч рішення суду від 18.10.2023 р., щодо заборони вилучення вказаного гаражу, державним виконавцем ОСОБА_10 вчинено дії з примусового виконання рішень судів, щодо витребування у ОСОБА_5 та повернення АГК «Парма» металевого гаражу № 90.

Слідчим суддею встановлено, що наведені заявником ОСОБА_5 обставини, на даний час, розслідуються сектором дізнання Миколаївського РУП ГУНП в Миколаївській області в рамках кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000831, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 358 КК України, щодо підроблення документів та за № 0000108 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 384 КК України, щодо введення в оману суду шляхом надання завідомо неправдивих показань.

Обставини, які розслідуються в рамках кримінальних проваджень № 0000831 та № 0000108, стосуються одних і тих же обставин, про які зазначається у скарзі ОСОБА_5 до слідчого судді, щодо невнесення посадовими особами Миколаївської обласної прокуратури відомостей до ЄРДР за ст. ст. 191, 366 КК України, щодо незаконного заволодіння належним йому майном у виді гаражу № НОМЕР_1 , який знаходиться на території АГК «Парма».

В даному випадку, у разі встановлення слідчим (дізнавачем) в ході досудового розслідування кримінальних проваджень, внесених до ЄРДР за № 0000831 та № 0000108 даних, які підтверджують викладені у заяві ОСОБА_5 обставини, та можуть свідчити про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст. ст. 191, 366 КК України, слідчий (дізнавач) має право самостійно внести відповідні відомості до ЄРДР та розпочати окреме досудове розслідування.

За таких обставин, апеляційна скарга заявника ОСОБА_5 стосовно невнесення до ЄРДР відомостей за відповідними кваліфікаціями (статтями) Кримінального кодексу України задоволенню не підлягає, слідчий суддя дійшов вірного висновку про відмову у задоволенні його скарги і апеляційний суд не вбачає підстав для скасування ухвали слідчого судді.

Керуючись ст. ст. 376, 404, 405, 406, 407, 422, 424, 532 КПК України, апеляційний суд,

п о с т а н о в и в :

ухвалу слідчого судді Центрального районного суду м. Миколаєва від 14 березня 2025 року про відмову в задоволенні скарги заявника ОСОБА_5 на бездіяльність уповноважених осіб Миколаївської обласної прокуратури, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР, залишити без змін, апеляційну скаргу заявника ОСОБА_5 без задоволення.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення і оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді

_____________________ _____________ ___________

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3