1 УХВАЛА ІМЕНЕМ УКРАЇНИСправа № 335/2591/20 1-кс/335/1063/2025
01 квітня 2025 року м. Запоріжжя
Слідчий суддя Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні, у залі суду у м. Запоріжжя, клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:
ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянки України, уродженки м. Запоріжжя, незаміжня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, здійснює адвокатську діяльність, зареєстрованої та фактично мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,
підозрюваної у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України,
за участю сторін кримінального провадження: прокурора ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_6 , підозрюваної ОСОБА_5 , -
Слідчий СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 за погодженням з прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Орджонікідзевського районного суду м. Запоріжжя із клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_5 , зазначивши наступне.
27.03.2025 у вчиненні інкримінованих кримінальних правопорушень повідомлено про підозру ОСОБА_5 , а саме:
про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 190 КК України (в редакції Закону від 15.04.2008), а саме: заволодінні чужим майном шляхом обману (шахрайство), вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також організованою групою, що завдало значної шкоди потерпілому та у великих розмірах;
про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 27, ч. 3 ст. 28, ч. 3 ст. 358 КК України (в редакції Закону від 06.10.2016), а саме: підробленні іншого офіційного документа, який видається чи посвідчується підприємством, установою, організацією, громадянином-підприємцем, нотаріусом, державним реєстратором, суб`єктом державної реєстрації прав, особою, яка уповноважена на виконання функцій держави щодо реєстрації юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, державним виконавцем, приватним виконавцем, аудитором чи іншою особою, яка має право видавати чи посвідчувати такі документи, і який надає права або звільняє від обов`язків, з метою використання його підроблювачем чи іншою особою, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, а також організованою групою;
про те, що вона підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 209 КК України (в редакції Закону від 10.11.2015), а саме: вчиненні правочину з майном, одержаним внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, а також вчинення дій, спрямованих на приховання чи маскування незаконного походження такого майна чи володіння ним, прав на таке майно, джерела його походження, зміну його форми (перетворення), а так само набуття, володіння або використання майна, одержаного внаслідок вчинення суспільно небезпечного протиправного діяння, що передувало легалізації (відмиванню) доходів, вчинене повторно, за попередньою змовою групою осіб, за наступних обставин.
У ході досудового розслідування встановлено, що у проміжку часу з 05.09.2017 до 27.09.2017, (більш точний час, місце та обставини досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 діючи умисно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою та у складі організованої злочинної групи з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та за пособництвом ОСОБА_9 , шляхом обману, на підставі підроблених документів, заволоділа правом власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_2 , яка на праві приватної власності належала померлим ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , чим спричинили законному спадкоємцю ОСОБА_12 матеріальну шкоду у розмірі 350 587,00 грн.
Крім того ввели в оману добросовісного покупця ОСОБА_13 , щодо наявності законного права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та внаслідок укладання договору купівлі-продажу квартири від 06.12.2017, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_13 , спричинивши останньому матеріальну шкоду у розмірі 255 304,00 грн.
У подальшому, в період часу з березня 2019 року по 21.10.2019, (більш точний час, місце та обставини досудовим розслідуванням не встановлено) ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою та у складі організованої злочинної групи з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , шляхом обману, на підставі підроблених документів, заволоділа правом власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_3 , яка на праві приватної власності належала померлій ОСОБА_14 , чим спричинили Запорізькій міській раді матеріальну шкоду у розмірі 350 262,00 грн.
Крім того ввели в оману добросовісного покупця ОСОБА_15 , щодо наявності законного права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та внаслідок укладання договору купівлі-продажу квартири від 21.10.2019, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_15 , спричинивши останній матеріальну шкоду у розмірі 343 430,00 грн.
У подальшому, в період часу з серпня 2019 року по 09.11.2019, (більш точний час, місце та обставини досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою та у складі організованої злочинної групи з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та за пособництвом ОСОБА_9 , шляхом обману, на підставі підроблених документів, заволоділа правом власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_4 , яка на праві приватної власності належала померлому ОСОБА_17 , чим спричинили Запорізькій міській раді матеріальну шкоду у розмірі 280 113,00 грн.
Крім того, ввели в оману добросовісного покупця ОСОБА_18 , щодо наявності законного права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та внаслідок укладання договору купівлі-продажу квартири від 09.11.2019, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_18 , спричинивши останньому матеріальну шкоду у розмірі 286 300,00 грн.
У подальшому, у проміжку часу з вересня 2019 року по 05.12.2019, (більш точний час, місце та обставини досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 , діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою та у складі організованої злочинної групи з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , шляхом обману, на підставі підроблених документів, заволоділа правом власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_5 , яка на праві приватної власності належала померлій ОСОБА_19 , чим спричинили законному спадкоємцю ОСОБА_20 матеріальну шкоду у розмірі 263 246,00 грн.
Крім того, ввели в оману добросовісного покупця ОСОБА_21 , щодо наявності законного права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та внаслідок укладання договору купівлі-продажу квартири від 05.12.2019, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_21 та ОСОБА_22 , спричинивши останнім матеріальну шкоду у розмірі 280 115,00 грн.
Надалі, у проміжку часу з червня 2019 року по 12.12.2019, (більш точний час, місце та обставини досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою та у складі організованої злочинної групи з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та за пособництвом ОСОБА_9 , шляхом обману, на підставі підроблених документів, заволоділа правом власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_6 , яка на праві приватної власності належала померлій ОСОБА_23 , чим спричинили Запорізькій міській раді матеріальну шкоду у розмірі 354 220,00 грн.
Крім того, ввели в оману добросовісного покупця ОСОБА_24 , щодо наявності законного права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та внаслідок укладання договору купівлі-продажу квартири від 12.12.2019, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_24 , спричинивши останній матеріальну шкоду у розмірі 328 200,00 грн.
Надалі, у проміжку часу з червня 2019 року по 20.12.2019, (більш точний час, місце та обставини досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою та у складі організованої злочинної групи з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та пособництвом ОСОБА_9 , шляхом обману, на підставі підроблених документів, заволоділа правом власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_7 , яка на праві приватної власності належала померлій ОСОБА_25 , чим спричинили законному спадкоємцю ОСОБА_26 матеріальну шкоду у розмірі 237 662,00 грн.
Крім того, ввели в оману добросовісного покупця ОСОБА_27 , щодо наявності законного права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та внаслідок укладання договору купівлі-продажу квартири від 20.12.2019, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_27 та ОСОБА_28 , спричинивши останній матеріальну шкоду у розмірі 237 400,00 грн.
Надалі, у період часу з вересня 2019 року по 04.02.2020 (більш точний час, місце та обставини досудовим розслідуванням не встановлено), ОСОБА_5 діючи умисно, повторно, з корисливих мотивів, за попередньою змовою та у складі організованої злочинної групи з ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_16 та за пособництвом ОСОБА_9 , шляхом обману, на підставі підроблених документів, заволоділа правом власності на квартиру, що розташована за адресою: АДРЕСА_8 , яка на праві приватної власності належала померлому ОСОБА_29 , чим спричинили Запорізькій міській раді матеріальну шкоду у розмірі 452 352,00 грн.
Крім того, ввели в оману добросовісного покупця ОСОБА_30 , щодо наявності законного права власності на вказаний об`єкт нерухомого майна та внаслідок укладання договору купівлі-продажу квартири від 04.02.2020, заволоділи грошовими коштами ОСОБА_30 , спричинивши останній матеріальну шкоду у розмірі 500 000,00 грн.
Повідомлення про підозру ОСОБА_5 у вчиненні вказаних кримінальних правопорушень (злочинів) є обґрунтованим на підставі зібраних у кримінальному провадженні доказів.
У ході досудового розслідування за вказаним кримінальним провадженням виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_5 , у вигляді тримання під вартою, оскільки є достатньо підстав вважати, що підозрювана ОСОБА_5 , може здійснити дії, передбачені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме.
Переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, враховуючи, що ОСОБА_5 , підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів, відповідальність за які передбачено покарання у вигляді позбавлені волі до дванадцяти років з конфіскацією майна, існує ризик, що підозрювана ОСОБА_5 , з метою уникнення кримінальної відповідальності, може переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Крім цього, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні злочинів у складі злочинної організованої групи, яку вона створила та в подальшому очолювала внаслідок чого ввела в оману 11 потерпілих та завдала збитків на загальну суму понад 4 500 000 гривень, та розуміючи, що у разі визнання її винною за рішенням суду, ОСОБА_5 прийдеться відшкодувати завдані нею збитки, та з метою уникнення цього остання може почати переховуватись від органів досудового розслідування, прокуратури та суду.
Незаконно впливати на свідків та потерпілого у кримінальному провадженні, оскільки орган досудового розслідування вважає, що ОСОБА_5 , в подальшому може як у спосіб погроз, так і реально незаконно впливати на свідків та потерпілих у кримінальному провадженні, оскільки вона обізнана про місце їх роботи та місце мешкання, їй відомі номера їх мобільних телефонів (оскільки ОСОБА_5 було надано копії матеріалів кримінального провадження якими обґрунтовується дане клопотання). Слід зазначити, що ризик незаконного впливу на свідка залишається актуальним з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками, у кримінальному провадженні, а саме усно шляхом допиту особи в судовому засіданні відповідно до положень ст. 23 КПК України. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч. 4 ст. 95 КПК України. Тобто ризик впливу на потерпілих та свідків існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й в подальшому на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від потерпілих та свідків та дослідження їх судом.
За таких обставин покладення обов`язків без застосування запобіжного заходу не може запобігти цим ризикам, також суворість покарання за кримінальні правопорушення та особистість підозрюваної ОСОБА_5 свідчить про те, що наслідки та ризик втечі для підозрюваної у цьому випадку можуть бути визнані ним менш небезпечними ніж кримінальне переслідування.
Вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується, оскільки у зв`язку з тим, що в ході досудового розслідування не було встановлено наявність офіційного працевлаштування підозрюваної ОСОБА_5 , остання не має стійкого грошового доходу щоб забезпечити себе в повному обсязі, та проаналізувавши характер скоєних ОСОБА_5 кримінальних правопорушень, а саме ст. 190, 209 КК України свідчить про те, що остання отримує дохід внаслідок вчинення майнових кримінальних правопорушень та у разі не обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, остання може продовжувати вчиняти подібні злочини з метою отримання доходу.
З огляду на вказане, приймаючи до уваги суспільну небезпеку протиправних дій ОСОБА_5 для запобігання вказаним ризикам вважають об`єктивно необхідним застосування щодо неї запобіжного заходу - тримання під вартою як до особи, яка підозрюється у вчиненні злочинів, за які законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до 12 років з конфіскацією майна. Наявність існування ризиків, передбачених ст. 177 КПК України та враховані обставини, передбачені ст. 178 КПК України, свідчить про неможливість запобіганням цим ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.
Таким чином, посилаючись на обґрунтовану підозру, на наявність ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, та неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів, слідчий просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 .
У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав, просить його задовольнити, на підставах зазначених у клопотанні. Зазначив, що підозра пред`явлена ОСОБА_5 є обґрунтованою, що підтверджується матеріалами кримінального провадження. Підозрювана ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів та є особою суспільно небезпечною. Органом досудового розслідування встановлено достатньо підстав вважати, що підозрювана може здійснити дії, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України. Вважає, що інший, більш м`який запобіжний захід, крім тримання під вартою, не зможе забезпечити виконання підозрюваною процесуальних обов`язків. Просить застосувати запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, із застосуванням альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави у межах 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 908 400,00 грн.
Підозрювана ОСОБА_5 у судовому засіданні зазначила, що вину у інкримінованих злочинах не визнає. Вважає, що інші підозрювані по даному кримінальному провадженні дають неправдиві покази відносно неї. Також пояснила, що вона має поганий стан здоров`я, та на даний час перебуває на лікуванні. Крім того, пояснила, що займається адвокатською діяльність, внаслідок чого має ряд укладених договорів про надання правничої допомоги, відповідно до яких має обов`язок надавати правову допомогу та приймати участь у судових засіданнях. Просить відмовити у задоволенні вказаного клопотання.
Адвокат ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_5 , у судовому засіданні проти задоволення клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечував. Підозру пред`явлену ОСОБА_5 вважає необґрунтованою, оскільки доказів, що ОСОБА_5 була ініціатором та проводила якісь активні дії за вказаних у підозрі обставин, матеріали кримінального провадження не містять. Вважає ризики, на які посилається прокурор, не доведеними. Щодо ризику переховування зазначає, що цей ризик є необґрунтованим та не підтверджується відповідними доказами. Щодо ризику незаконного впливу на свідків та потерпілих у даному кримінальному провадженні, зазначив, що матеріали додані до клопотання не містять жодного факту незаконного впливу ОСОБА_5 на свідків, потерпілих чи інших підозрюваних у цій справі. Щодо ризику вчинення іншого кримінального правопорушення чи можливість продовжити кримінальне правопорушення, зазначений ризик також жодним чином не підтверджений, та є припущенням. Зазначає, що ОСОБА_5 згідно відомостей з Єдиного реєстру адвокатів України, має статус адвоката та займається адвокатською діяльністю, що свідчить про наявність постійного доходу. Зазначає, що вказане клопотання є необґрунтованим і недоведеним, та просив відмовити у його задоволенні. Вважає, що у даному випадку, буде достатнім застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання.
До матеріалів клопотання долучено письмові заперечення з додатками.
Розглянувши клопотання та докази, якими обґрунтовується клопотання, заслухавши пояснення сторін, та долучені до клопотання документи, слідчий суддя приходить до наступних висновків.
27.03.2025 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні злочинів, передбачених ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, за викладених у ній обставин.
При вирішенні даного клопотання, слідчий суддя бере до уваги обставини, визначені ч. 1 ст. 178, ч. 1 ст. 194 КПК України, для обрання запобіжного заходу, та підстави застосування запобіжного заходу, визначені ст. 177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам перешкоджати кримінальному провадженню будь-яким чином.
Згідно з нормами ст. 178 КПК України при вирішенні питання про застосування запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.
Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.
Під час судового розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя враховує вимоги п.п.3,4 ст.5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження прав особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.
Отже, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 за ч. 4 ст. 190, ч. 2 ст. 209, ч. 3 ст. 27 ч. 3 ст. 28 ч. 3 ст. 358 КК України, а виходячи лише з фактичних даних, що містяться у долучених до клопотання матеріалах кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку про наявність обґрунтованої підозри про причетність ОСОБА_5 до вчинення злочинів, за викладених у клопотанні обставин.
При цьому, слідчий суддя зауважує, що на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя на підставі сукупності отриманих доказів повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочинів вірогідною та достатньою для застосування щодо особи запобіжного заходу. Так, під час судового розгляду слідчий суддя з`ясував, про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 інкримінованих злочинів, що підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами.
При вирішенні питання про застосуванні запобіжного заходу підозрюваній, у даному випадку, слідчий суддя виходить з того, що на даний момент існує велика ймовірність ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України.
Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.
При цьому, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, висновки про ступінь ризиків та неможливість запобігання їм більш м`яких запобіжних заходів, мають бути зроблені за результатами сукупного аналізу обставин злочину та особистості підозрюваного (його характеру, моральних якостей, способу життя, сімейних зв`язків, постійного місця роботи, утриманців), поведінки підозрюваного під час розслідування злочину (наявність або відсутність спроб ухилення від органів влади) поведінки підозрюваного під час попередніх розслідувань (способу життя взагалі, способу самозабезпечення, системності злочинної діяльності, наявності злочинних зв`язків).
Сама лише тяжкість вчинення злочину, хоча і є визначаючим елементом при оцінці ризиків передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, однак не може бути достатньою підставою для законності тримання особи під вартою.
Органом досудового розслідування шляхом внесення відповідного клопотання ініційовано питання про застосування до підозрюваної ОСОБА_5 найсуворішого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.
Між тим, доводи клопотання, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, на наявність яких міститься посилання у клопотанні, не підтвердженні належними та об`єктивними даними, прокурором у судовому засіданні не доведені.
Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.
Вирішуючи питання про застосування запобіжного заходу відносно підозрюваної ОСОБА_5 слідчий суддя враховує, що відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.
Слідчий суддя доходить висновку, що таких доказів суду не було надано, а лише зазначення в клопотанні про те, що інші більш м`які запобіжні заходи не зможуть запобігти ризикам та забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної ОСОБА_5 так і залишилось не підтвердженим ініціатором клопотання.
Таким чином, у судовому засіданні прокурор довів суду, що підозра повідомлена ОСОБА_5 є обґрунтованою, що відповідає обставині встановленій в п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України та існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, що відповідає обставинам встановленим в п. 2 ч. 1 ст. 194 КПК України.
Незважаючи на те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні особливо тяжких злочинів (ч. 4 ст. 190 КК України), однак раніше не судима, має постійне місце проживання та реєстрації, за місцем проживання позитивно характеризується, незаміжня, на утриманні неповнолітніх дітей не має, має відповідне захворювання, яке потребує лікування, здійснює адвокатську діяльність.
Враховуючи характер висунутої підозри, а також відсутність достатніх даних про наявність з її сторони перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, слідчий суддя приходить до висновку, що застосування до ОСОБА_5 виняткового запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою не викликано об`єктивною необхідністю і не виправдовує такий ступінь втручання в її права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого, а відтак відмовляє у задоволенні клопотання.
Отже, оцінюючи в сукупності вищевикладені обставини, а також беручи до уваги відомості щодо особи підозрюваної, які зазначені вище, слідчий суддя вважає, що саме такий запобіжний захід, як цілодобовий домашній арешт, на даному етапі досудового розслідування, є найбільш доцільним та ефективним засобом для запобігання встановленим у суді ризикам, відповідає особі підозрюваної, та є обґрунтованим заходом забезпечення процесуальної поведінки підозрюваного.
Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.
При цьому, слідчий суддя враховує, що обґрунтування клопотання прокурора стосується також необхідності забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної, а тому слідчий суддя, враховуючи відповідні вимоги ч. 5 ст. 194 КПК України, вважає, що на підозрювану слід покласти обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме: прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та потерпілими в даному кримінальному провадженні; здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Відтак, слідчий суддя приходить до висновку, що запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту буде співмірним з існуючими ризиками, відповідає особі підозрюваної та тяжкості висунутої їй підозри і зможе забезпечити належне виконання нею процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, який слід застосувати у межах строку досудового розслідування.
Керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 193,194, 196, 202, 205, 309 КПК України, слідчий суддя, -
Клопотання слідчого СУ ГУНП в Запорізькій області ОСОБА_3 , погоджене прокурором відділу Запорізької обласної прокуратури ОСОБА_4 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 залишити без задоволення.
Застосувати до підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши підозрюваній ОСОБА_5 залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.
Покласти на підозрювану ОСОБА_5 , такі обов`язки:
- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду;
- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними та потерпілими в даному кримінальному провадженні;
- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.
Визначити строк дії ухвали слідчого судді - до 30 квітня 2025 року включно.
У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 КПК України. Після закінчення цього строку, на який до підозрюваної застосовано запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, а також покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим.
Роз`яснити підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за її поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.
Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної ОСОБА_5 .
Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Повний текст ухвали суду оголошено 04 квітня 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1