Справа № 755/2367/24
№ 1-кс/755/3603/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"25" листопада 2024 р. Дніпровський районний суд м. Києва в складі:

слідчого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

адвоката ОСОБА_4 ,

розглянувши клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 від 22 січня 2024 року,

В С Т А Н О В И В:

До Дніпровського районного суду м. Києва надійшло клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000273 від 22.01.2024 року.

Клопотання мотивоване тим, що ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09.02.2024 року в рамках кримінального провадження № 0000273 від 22.01.2024 року було накладено арешт на земельну ділянку з кадастровим номером :72:501:0181, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 000, шляхом заборони користування, володіння та розпорядження. Зазначена земельна ділянка, площею 0,0866 га, знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 (три), з цільовим призначенням - для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка). Так, ОСОБА_5 є власником вищевказаного майна, на яке судом було накладено арешт, то остання, на підставі ч. 1 ст. 174 КПК України, має право заявити клопотання про скасування арешту майна і право власності заявника на арештоване майно підтверджується: копією договору купівлі-продажу земельної ділянки від 16.12.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 за № 345; довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно щодо вказаної земельної ділянки. Таким чином, арешт на вищезазначену земельну ділянку був накладений судом необґрунтовано та безпідставно, у зв`язку з наступним.

Так, як вбачається з ухвали про накладення арешту, кримінальне провадження № 0000273 внесене в ЄРДР за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 358 КК України. Як вбачається з ухвали суду про накладення арешту та наданих у додатках до клопотання про накладення арешту матеріалів кримінального провадження, орган досудового розслідування не визначив конкретний офіційний документ або документи, підроблення якого чи яких могло мати місце. Так само не вказано, яким суб`єктом або суб`єктами, що здійснюють професійну діяльність, пов`язану з наданням публічних чи адміністративних послуг, було складено чи видано завідомо підроблений офіційний документ. А ні в клопотанні прокурора, а ні в ухвалі слідчого судді, а ні в інших матеріалах кримінального провадження не визначено, до яких саме документів, були внесені недостовірні відомості та в чому саме полягало порушення порядку державної реєстрації речових прав. Зокрема, як вбачається зі змісту ухвали про накладення арешту, підставою для порушення кримінального провадження стала заява ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який є сином померлого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , якому, на його думку, нібито, належала земельна ділянка, на яку було накладено арешт. При цьому, прокурором не надано жодного документу, який би беззаперечно підтверджував, що спірна земельна ділянка дійсно належала на праві власності померлому ОСОБА_8 ІНФОРМАЦІЯ_2 . Натомість, ОСОБА_5 придбала зазначену земельну ділянку за договором купівлі-продажу від 16.12.2023 року, посвідченого приватним нотаріусом КМНО ОСОБА_6 за № 345, у громадянина ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . Продавець земельної ділянки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 був особисто присутній під час укладення договору купівлі-продажу разом з ОСОБА_5 в офісі приватного нотаріуса КМНО ОСОБА_6 , ставив свій власноручний підпис на договорі купівлі-продажу в присутності ОСОБА_5 та приватного нотаріуса. Крім того, на виконання вимог законодавства та, зокрема, Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом МЮУ від 22.02.2012 року № 296/5, як особу покупця ОСОБА_5 , так і особу продавця ОСОБА_8 , було встановлено нотаріусом на підставі оригіналів документів, що посвідчують особу, та перевірено їх дієздатність. Таким чином, ОСОБА_5 , яка придбала земельну ділянку за відплатним нотаріально посвідченим договору купівлі-продажу, набула право власності на неї правомірно і добросовісно. Твердження про зворотне було б безпідставним та порушенням принципу правової визначеності. Право власності ОСОБА_5 зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70740489 від 16.12.2023 року, що підтверджується довідкою з ДРРП. Право власності попереднього власника (продавця) земельної ділянки ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , було зареєстроване у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 70689148 від 13.12.2023 року. Натомість, реєстрація права власності на спірну земельну ділянку, а ні за ОСОБА_7 , а ні за його померлим батьком ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жодним документом не підтверджується (адже право власності за вказаними особами ніколи не було зареєстровано). Крім того, батько заявника у кримінальному провадженні ОСОБА_7 - ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , помер 19.12.2019 року, проте, із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину син померлого ОСОБА_7 звернувся до нотаріуса лише у жовтні 2023 року, тобто після спливу майже 4 років після смерті батька. Крім того, є очевидним те, що земельна ділянка, на яку було накладено арешт, не була знаряддям вчинення кримінального правопорушення; не може зберігати на собі будь-які сліди або містити інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження за ст. 358 КК України (підробка документів); не є об`єктом кримінально протиправних дій; не є набутою кримінально протиправним шляхом (адже набута правомірно на підставі правочину). Таким чином, вказана земельна ділянка не є і не може бути речовим доказом у розумінні ч. 1 ст. 98 КПК України. За таких обставин, враховуючи те, що майно, на яке накладено арешт, не відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України, накладення на нього арешту на підставі та в порядку п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України, є необґрунтованим, а сам арешт підлягає скасуванню.

Зокрема, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29.08.2024 року було частково задоволено клопотання представника ОСОБА_5 - адвоката ОСОБА_4 , а саме - скасовано накладений арешт в частині заборони користування земельною ділянкою.

За таких обставин, беручи до уваги тривалий час досудового розслідування та відсутність будь-якої ефективності від накладеного арешту та подальшого його, а саме заборони розпорядження вказаною вище земельною ділянкою, з урахуванням перебігу досудового розслідування, матиме характер надмірного тягаря, невиправдано обмежуватиме права і порушуватиме справедливий баланс між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав власника, а тому, такий арешт повинен бути скасований повністю.

У судовому засіданні адвокат клопотання підтримав, прохав задовольнити з наведених у ньому підстав, зазначивши, що ОСОБА_5 придбала особисто земельну ділянку на підставі договору купівлі-продажу, всі дані для такого правочину були перевірені, остання заплатила за земельну ділянку кошти. Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва було частково скасовано накладений на земельну ділянку арешт, а саме в частині користування нею. З моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань минув майже рік, однак, у даному кримінальному провадженні будь-яких процесуальних дій не вчиняється, земельна ділянка не може містити слідів кримінального правопорушення, а тому, накладений на неї арешт повинен бути скасований повністю.

Прокурор у судовому засіданні прохав відмовити у задоволенні клопотання, зазначивши, що земельна ділянка є об`єктом злочинного посягання, і накладений арешт має мету збереження речового доказу, оскільки власник не приймав рішення щодо її продажу. Відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань було внесено за заявою ОСОБА_7 - сина померлого ОСОБА_8 , якому було первинно виділено вказану земельну ділянку, однак, ОСОБА_7 не скористався щодо її оформлення, а тому, вона вважається та залишається на даний час комунальною власністю. У подальшому, особа, яка змінила свої анкетні дані на ОСОБА_8 , використала документи останнього, видавши себе за особу, якій було передано земельну ділянку первинно, оформила її та аби, не бути викритою, продала вказану земельну ділянку ОСОБА_5 . На даний час триває досудове розслідування та встановлюються всі факти щодо неправомірних дій, тому, скасування на даний час арешту призведе до втрати речового доказу. Крім того, прохав долучити до матеріалів клопотання ухвалу слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2024 року, з якої вбачається, що адвокат ОСОБА_4 вже звертався з аналогічним клопотання про скасування арешту майна, яке є на даний час предметом розгляду, та у задоволенні клопотання було відмовлено.

Слідчий суддя, вивчивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши пояснення адвоката ОСОБА_4 , прокурора, прийшов до наступного.

У провадженні слідчого відділу Дніпровського УП ГУ НП у м. Києві знаходиться кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000273 від 22.01.2024 року.

Ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 09 лютого 2024 року, у рамках кримінального провадження № 0000273 від 22.01.2024 року, було накладено арешт на майно, а саме: земельну ділянку з кадастровим номером :72:501:0181, реєстраційний номер нерухомого майна 000, шляхом заборони користування, володіння та розпорядження. Відповідно до ухвали, необхідністю накладення арешту на земельну ділянку слугувала мета збереження об`єкту, як речового доказу у даному кримінальному провадженні від приховування, пошкодження, зникнення, втрати, а також з метою запобігання реєстрації речового права на підставі документів, що містять недостовірні відомості.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Дніпровського районного суду м. Києва від 29 серпня 2024 року, у рамках кримінального провадження № 0000273 від 22.01.2024 року, арешт на вищевказану земельну ділянку скасовано в частині заборони користування.

Відповідно до ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно особи.

Відповідно до ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст. 98 КПК України.

Відповідно до ст. 174 КПК України, підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявляти клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом. Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Виходячи з аналізу норм ст. 174 КПК України, арешт майна може бути скасовано за умови доведення хоча б однієї з двох обставин, зокрема, якщо в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Звертаючись до суду з даним клопотанням, захисник зазначає, що арешт накладено необґрунтовано, однак, на час вирішення даного клопотання, відсутні будь-які підстави вважати, що арешт на земельну ділянку накладено необґрунтовано та у подальшому його застосуванні відпала потреба.

Зокрема, адвокат ОСОБА_4 вже звертався до слідчого судді з аналогічним клопотанням про скасування арешту майна, яке є на даний час предметом розгляду, та, відповідно до ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 29.10.2024 року, у задоволенні клопотання було відмовлено.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 170-174, 369-372, 309, слідчий суддя,-

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання адвоката ОСОБА_4 , який діє в інтересах ОСОБА_5 , про скасування арешту майна у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000273 від 22 січня 2024 року, - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: