Сторожинецький районний суд Чернівецької області
Справа № 723/1126/25
Провадження № 1-кп/723/2081/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

01 квітня 2025 року м.Сторожинець

Сторожинецький районний суд

Чернівецької області в складі :

головуючого судді ОСОБА_1

за участю :

секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Банилів-Підгірний, Сторожинецького району, Чернівецької області, українця по національності, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , на час інкримінованого кримінального правопорушення перебував на посаді навідника розвідувального взводу 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 у військовому званні «солдат», раніше не судимого,у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України , -

В С Т А Н О В И В :

Наказом командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) № 53 від 05.03.2022, військовослужбовця військової служби за мобілізацією, солдата ОСОБА_4 призначено на посаду навідника розвідувального взводу 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 ,зараховано до списків особового складу даної військової частини та поставлено на всі види забезпечення, як такого, що з 05.03.2022 року справи та посаду прийняв і приступив до виконання службових обов`язків.

Відповідно до положень п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовцем є особа, яка проходить військову службу, а початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за призовом під час мобілізації, вважається день зарахування до списків особового складу військової частини.

Відтак, з моменту прийняття на військову службу за призовом під час мобілізації ОСОБА_4 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Вимоги ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ч. 1 ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» зобов`язують кожного громадянина України захищати Вітчизну, суверенітет, незалежність та територіальну цілісність України.

Будучи військовослужбовцем, солдат ОСОБА_4 , відповідно до вимог ст. ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, зобов`язаний неухильно додержуватись Конституції та законів України, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Статтями 129, 130, 131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, регламентовано, що з метою забезпечення у військовій частині постійної бойової готовності, проведення занять з бойової підготовки, підтримання внутрішнього порядку, військової дисципліни та виконання службових обов`язків, військовослужбовці зобов`язані, у службовий час, постійно знаходитись в розташуванні військової частини або в місці служби і не залишати їх без дозволу командира (начальника).

24 лютого 2022 року Президент України видав Указ № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», що затверджений Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-IX «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», відповідно до якого в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який неодноразово був продовжений та діє на даний час.

Згідно ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Таким чином, з урахуванням вищенаведеного, слід прийти до висновку, що в період з 23.06.2023 року і по теперішній час на території України діє воєнний стан, а солдат ОСОБА_4 вчинив інкриміноване йому кримінальне правопорушення в умовах воєнного стану.

Так, навідник розвідувального взводу 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 солдат ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем за мобілізацією, у порушення вимог вищевказаного законодавства, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини 23.06.2023 під час ранкового шикування було виявлено відсутність солдата ОСОБА_4 який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що розташовується в АДРЕСА_2 та вибув до місця свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби до 04.02.2025.

Так, 04.02.2025 солдата ОСОБА_4 , в порядку ст. 208 КПК України, затримано працівниками органів Національної поліції України у кримінальному провадженні №0000061 від 04.02.2025 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, чим останній припинив кримінально-каране діяння, а саме, дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби вчинене в умовах воєнного стану.

Таким чином, солдат ОСОБА_4 будучи військовослужбовцем за мобілізацією, перебуваючи на посаді навідника розвідувального взводу 2 гірсько-штурмового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у порушення вимог ст. ст. 17, 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», п. 3 ч. 9 ст. 1, п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст. ст. 11, 16, 127-131, 199, 216 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, порушуючи військову дисципліну, маючи намір ухилитись від несення обов`язків військової служби, через особисту недисциплінованість та несумлінне ставлення до виконання своїх службових обов`язків, в умовах воєнного стану, без поважних причин та дозволу командування військової частини НОМЕР_1 , 23.06.2023 під час ранкового шикування було виявлено відсутність солдата ОСОБА_4 який самовільно залишив військову частину НОМЕР_1 , що розташовується в АДРЕСА_2 та вибув до місця свого постійного проживання, що за адресою: АДРЕСА_1 , де проводив службовий час на власний розсуд, не пов`язаний з проходженням військової служби до 04.02.2025 року.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 408 КК України - дезертирство, тобто самовільне залишення військової частини з метою ухилитися від військової служби вчинене в умовах воєнного стану.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у вчиненні кримінального правопорушення, за ч. 4 ст. 408 КК України визнав повністю та надав суду покази , підтвердивши повністю всі обставини викладені в обвинувальному акті.

Обвинувачений ОСОБА_4 просив суд суворо його не карати, так як щиро він розкаюється у вчиненому .

Суд у відповідності до вимог ст.349 ч.3 КПК України за згодою усіх учасників судового провадження визнав недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясував чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин. Чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснив що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Відповідно до ст.65 КК України та п.1 постанови Пленуму ВСУ №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», під час призначення покарання у кожному конкретному випадку суди мають враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винуватого та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення , має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Відповідно до ст.12 КК України, вчинене обвинуваченим кримінальне правопорушення є особливо тяжким кримінальним правопорушенням .

Зокрема, при призначенні покарання обвинуваченому суд бере до уваги , що на «Д» обліку в лікаря психіатра та нарколога він не знаходиться, , раніше не був судимий , визнав повністю свою вину, щиро у вчиненому розкаявся, позитивно характеризується по місцю служби та проживання , довгий час брав участь в бойових діях .

Обставиною, що пом`якшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 згідно вимог ст.66 КК України, суд визнає - щире каяття (п.1ч.1ст.66 КК України).

Обставин, які обтяжують покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 67 КК України, судом не встановлено.

З врахуванням всіх встановлених обставин по кримінальному провадженню, особи винуватого, наявності пом`якшуючої та відсутності обтяжуючих обставин, суд вважає, що необхідно призначити обвинуваченому покарання у виді позбавлення волі.

Обраний обвинуваченому такий вид покарання, за переконанням суду, відповідатиме не тільки тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, обставинам кримінального провадження, але й особі обвинуваченого, є обґрунтованим та буде відповідати цілям покарання.

На підставі вище викладеного, керуючись ст.ст. 369, 370, 371, 373, 374, 376, 395 КПК України, суд, -

У Х В А Л И В :

ОСОБА_4 визнати винуватим в скоєнні кримінального правопорушення за ч. 4 ст. 408 КК України та призначити йому покарання у виді 5 ( п`яти ) років позбавлення волі.

Строк відбування покарання ОСОБА_4 рахувати з моменту його затримання з 10 лютого 2025 року.

Міру запобіжного заходу ОСОБА_4 до набрання вироком законної сили залишити утримання його під вартою.

На вирок може бути подана апеляція до Чернівецького апеляційного суду Чернівецької області протягом 30 діб з моменту проголошення через Сторожинецький районний суд

СУДДЯ: