Провадження №1-в/635/793/2024
У Х В А Л А

17 грудня 2024 року с-ще Покотилівка Харківського району Харківської області

Харківський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Покотилівка Харківського району Харківської області клопотання засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 про приведення вироку суду у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-IX від 18.07.2024 та звільнення від призначеного покарання,-

ВСТАНОВИВ:

Засуджений ОСОБА_3 звернувся до суду із клопотанням про приведення вироку Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.05.2022 та від 03.02.2020 року року, які винесено стосовно нього, у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» №3886-ІХ від 18.07.2024 (далі за текстом Закон №3886-ІХ).

Від засудженого ОСОБА_3 до суду надійшла заява про розгляд клопотання без його участі.

Прокурор та представник ДУ «Темнівська виправна колонія (№100)» надали до суду заяви про розгляд клопотання без їх участі, що відповідно до приписів абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали клопотання, суд приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню за таких підстав.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КК України, під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Відповідно до вказаного Закону №3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення була викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Положеннями частини 1 статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина 6 статті 3 КК України).

Відповідно до пункту 5 підрозділу 1 розділу ХХ «Перехідні положення» Податкового кодексу України, для норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги.

Підпункт 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV Податкового кодексу України визначає, що податкова соціальна пільга визначається у розмірі, що дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Таким чином, два неоподатковуваних мінімуми доходів громадян дорівнюють 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, встановленому законом на 1 січня звітного року, а саме у 2024 році - 3028 грн, у 2023 -2684 грн, у 2022 - 2481 грн, у 2021 році - 2270 грн, у 2020 році - 2102 грн., у 2019 1921 грн., у 2018 1762 грн. та віднесено до дрібних крадіжок, за які передбачено адміністративну, а не кримінальну відповідальність.

Судовим розглядом встановлено, що засуджений ОСОБА_3 відбуває покарання у Державній установі «Хролівський виправний центр (№140)» за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.05.2022 року.

За вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.05.2022 року ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України та йому призначено покарання за ч.1 ст.185 КК України у виді 1 року обмеження волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання за вказаним вироком у виді обмеження волі на строк 1 рік, більш суворим покаранням, призначеним за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020 року у виді обмеження волі на строк 2 роки і призначити покарання у виді 2 років обмеження волі. Призначено покарання за ч.3 ст.185 КК України із застосуванням ч.1 ст.69 КК України у виді 3 років обмеження волі. Відповідно до ч.1 ст.71 КК України, за сукупністю вироків, шляхом часткового приєднання до покарання , призначеного за вказаним вироком, невідбутої частини покарання, призначеного на підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, визначених вказаним вироком та вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020 року, у вигляді 6 місяців обмеження волі, призначене остаточне покарання у виді 3 років 6 місяців обмеження волі.

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.05.2022 року ОСОБА_4 засуджений за ч.1 ст.185 та ч.3 ст.185 КК України за вчинення крадіжки 31.01.2020 року на суму 870,00 грн. та 23.10.2020 року за вчинення крадіжки на суму 1567,00 грн., тобто розмір викраденого за кожним злочином складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (2102 грн.)

Вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020 року ОСОБА_3 засуджений за ч.1 ст.185 КК України до покарання у виді штрафу у розмірі 859,00 грн., за ч.1 ст.357 КК України до штрафу у розмірі 680,00 грн., за ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі. На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно визначено покарання у виді 2 років обмеження волі. На підставі ст.ст.75,76 КК України звільнено засудженого від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 1 рік.

За вказаним вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020 року ОСОБА_3 14.05.2019 року вчинив крадіжку на суму 1800,00 грн., тобто розмір викраденого складає суму меншу двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1921 грн.)

В той час за вказаним вироком ОСОБА_3 вчинив кримінальне правопорушення за ч.1 ст.357 КК України, що є кримінально караним діянням, та за ч.2 ст.185 КК України вчинив крадіжку майна на суму 6860 грн., що перевищує суму двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1921 грн.), а отже є кримінально караним діянням.

Кримінальна протиправність діяння, а також його карність та інші кримінально-правові наслідки визначаються тільки Кримінальним кодексом, що діяв на час вчинення цього діяння (ч. 3 ст.3, ч. 2 ст.4 КК України).

Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість (ч. 1 ст. 5 КК України).

Вказане положення цілком узгоджується із вимогами ст. 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Таким чином, на теперішній час кримінальна відповідальність за таємне викрадення чужого майна (крадіжка) настає виключно у випадку, якщо вартість такого майна становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановленого на дату скоєння відповідного правопорушення.

Вказані висновки суду узгоджуються з висновками, викладеними у постанові Великої Палати Верховного Суду від 13.01.2021 у справі № 0306/7567/12, згідно з якими «за загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК України раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності».

Таким чином, кримінальні правопорушення, передбачені ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_3 був засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.05.2022 року, а також кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020 року, наразі не можуть вважатися кримінально караними правопорушеннями, оскільки вартість майна, за викрадення якого останній засуджений, не перевищує граничної вартості майна, за заволодіння яким наразі передбачено саме кримінальну відповідальність 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Частиною 2 статті 74 КК України передбачено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У зв`язку із зазначеним, оскільки кримінальна караність частини діянь, за вчинення яких засуджено ОСОБА_3 , усунута, суд приходить до висновку про те, що на підставі ч.2 ст.74 КК України засудженого необхідно звільнити від призначеного покарання за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України, за вчинення якого ОСОБА_3 був засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27.05.2022 року, а також за кримінальне правопорушення за ч. 1 ст. 185 КК України за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020 року.

При цьому суд враховує, що на стадії виконання вироків суд не може вирішити питання щодо наявності підстав вважати особу засудженою за ч.1 ст.162 КК України (перекваліфікації дій), адже прийняття такого рішення можливе лише відповідно до ч.3 ст.337 КПК України під час судового провадження, а його постановлення в порядку ст.ст.537, 539 КПК України не передбачено.

Водночас, за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020 року ОСОБА_3 також засуджений за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.357 КК України та ч.2 ст.185 КК України, які є кримінально-караними діяннями, з огляду на що за цим вироком ОСОБА_3 слід вважати засудженим за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185, ч.1 ст.70 КК України до 2 років обмеження волі.

На підставі викладеного, керуючись вимогами Закону України № 3886-IX від 18.07.2024, ч. 1, ч. 3 ст. 5, ч. 2 ст. 74 КК України, ст. ст. 537, 539 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 задовольнити.

На підставі ч. 2 ст.74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 , від покарання, призначеного йому вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2022 року за ч.1 ст.185, ч.3 ст.185 КК України у виді обмеження волі на строк 3 (три) роки та за вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 03.02.2020 року за ч.1 ст.185 КК України від покарання у виді штрафу у сумі 850,00 грн.

Вважати ОСОБА_3 ІНФОРМАЦІЯ_1 таким, що засуджений вироком Конотопського міськрайонного суду Сумської області від 27 травня 2022 року за ч.1 ст.357, ч.2 ст.185 КК України до 2 років обмеження волі.

Ухвала може бути оскаржена протягом семи днів з дня її оголошення до Харківського апеляційного суду через Харківський районний суд Харківської області.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції. Якщо строк апеляційного оскарження буде поновлено, вважається, що ухвала суду не набрала законної сили.

Суддя ОСОБА_1