У Х В А Л А

про продовження строку тримання під вартою

26 грудня 2024 року слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

підозрюваного - ОСОБА_4 ,

захисника - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши в м. Біла Церква, у відкритому судовому засіданні, клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою, у кримінальному провадженні № 0002014, яке внесене до ЄРДР 04 червня 2024 року, стосовно ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.114-1, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307 КК України, а також ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України,

У С Т А Н О В И В:

згідно з клопотанням, слідчий ОСОБА_6 просила:

- продовжити строк тримання під вартою підозрюваному ОСОБА_4 , строком на 60 (шістдесят) днів;

- відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, заставу не визначати.

Вказані вимоги обґрунтовані тим, ОСОБА_4 повідомлений про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307 КК України.

Обґрунтованість підозри ґрунтується на зібраних органом досудового розслідування доказах.

Підозрюваному ОСОБА_4 обраний запобіжний захід - тримання під вартою.

До закінчення строку дії запобіжного заходу досудове розслідування завершити неможливо, оскільки необхідно отримати висновки експертиз, допитати підозрюваних з урахуванням результатів експертиз.

Строк досудового розслідування продовжений до 03 березня 2025 року.

Слідство вважає, що установлені під час обрання ОСОБА_4 ризики продовжують існувати.

Зокрема, усвідомлення ОСОБА_4 тяжкості покарання свідчить про ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду, з метою уникнення таких несприятливих наслідків.

Факторів, які можуть стримати від вчинення таких дій немає, адже в ОСОБА_4 відсутні стійкі соціальні зв`язки, місце роботи тощо.

Своєю чергою, інший підозрюваний ОСОБА_7 дав показання слідству, які викривають ОСОБА_4 . Після чого, ОСОБА_7 змінив показання і зараз проводиться експертиза, яка може виявити можливі ознаки навіювання, впливу чи примусу на нього.

Цим, а також тим, що ОСОБА_4 знає про місце проживання потерпілого та свідків, їх номери телефонів, обумовлюється існування ризику незаконного впливу на потерпілого, свідків та іншого підозрюваного.

Своєю чергою, існує ризик вчинення ОСОБА_4 іншого кримінального правопорушення, оскільки він проігнорувавши встановлені законом норми поведінки в суспільстві, вчинив ряд кримінально караних діянь: проти основ національної безпеки України, проти власності, а також у сфері обігу наркотичних засобів, психотропних речовин, їх аналогів або прекурсорів, що свідчить про відсутність будь-яких стримуючих факторів щодо вчинення протиправної поведінки, в тому числі кримінальних правопорушень.

У світлі зазначеного ризику слідчий вважав, що слід врахувати період початку злочинного шляху ОСОБА_4 .

Як відомо, він засуджений за вчинення замаху на злочин, зараз він підозрюється в умисному тяжкому кримінальному правопорушенні, що свідчить про те, що підозрюваний збільшує свою суспільну небезпеку. До того ж, він достовірно знаючи про воєнний стан на території України, неспровоковану військову агресію проти українського народу з боку російської федерації, усвідомлюючи надзвичайно складний період в житті української нації, протиставив себе державі та суспільному порядку. Характер вчиненого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, його поведінка, вказують на його сміливість та кмітливість при вчиненні злочину, а відтак наявність у нього морального бажання та схильності до вчинення інших кримінальних правопорушень, зокрема корисливих.

Слідчий вважає, що запобігти вище вказаним ризикам можна лише за допомогою тримання під вартою ОСОБА_4 , оскільки особисте зобов`язання не забезпечить належної поведінки підозрюваного, не зменшить існуючих ризиків; поручителі до суду не звертались; домашній арешт не зможе попередити незаконний вплив на свідків та потерпілого, вчинення інших кримінальних правопорушень.

Водночас, відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, заставу ОСОБА_4 визначати не слід, з огляду на кількість та характер кримінальних правопорушень, у яких він підозрюється.

У ході розгляду, прокурор ОСОБА_3 підтримав подане клопотання, за підстав та обставин, які наведені у ньому.

Підозрюваний ОСОБА_4 заперечував проти обрання йому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просив обмежитись домашнім арештом.

Захисник ОСОБА_5 підтримала підозрюваного ОСОБА_8 , посилаючись на те, що останній проживає з батьками, а відтак ті можуть забезпечити його перебування під домашнім арештом. Своєю чергою, зараз вина підозрюваного не доведена, він раніше не судимий.

За результатами розгляду клопотання, слідчий суддя дійшла висновку про необхідність продовження строку тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_8 .

Згідно з ч. 1 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою має право подати прокурор, слідчий за погодженням з прокурором не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до ч. 3 ст. 199 КПК України, клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно з ч. 5 ст. 199 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний відмовити у продовженні строку тримання під вартою, якщо прокурор, слідчий не доведе, що обставини, зазначені у частині третій цієї статті, виправдовують подальше тримання підозрюваного, обвинуваченого під вартою.

Отже, звертаючись до суду з клопотанням про продовження строку тримання під вартою, слідчий/прокурор має довести, що існують обставини, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також є обставини, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Слідчий суддя повинен дослідити поважність причин, через які досудове розслідування не завершене у визначений строк, які можуть бути обумовлені наявністю низки факторів: кількість епізодів; географія злочинної діяльності; кількість підозрюваних, свідків, поведінка підозрюваного; необхідність отримання результатів експертних досліджень тощо.

Тут варто зауважити, що системне тлумачення пунктів 3 та 5 ст. 199 КПК України не вимагає від прокурора/слідчого повторно доводити обґрунтованість підозри. Ця обставина встановлюється, коли вирішується питання про обрання запобіжного заходу. І лише у виключних випадках, коли нові докази здобуті стороною обвинувачення та захисту свідчать про очевидну непричетність підозрюваного до події кримінального правопорушення, слідчий суддя може переглянути підозру під час вирішення питання про продовження строку тримання під вартою.

Водночас, при розгляді клопотання про продовження строку тримання під вартою слідчий суддя повинен надати оцінку тому, чи не перевищує у конкретному кримінальному провадженні тривалість попереднього ув`язнення розумні строки.

Згідно з ч. 3 ст. 197 КПК України, строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом. Сукупний строк тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого під час досудового розслідування не повинен перевищувати:

1) шести місяців - у кримінальному провадженні щодо нетяжкого злочину;

2) дванадцяти місяців - у кримінальному провадженні щодо тяжких або особливо тяжких злочинів.

Застосовуючи вказані норми, слідчий суддя з`ясувала, що згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 27 листопада 2024 року, строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 завершується 03 січня 2025 року.

Слідство та прокурор стверджують, що до вказаної дати досудове розслідування кримінального провадження № 0002014, яке внесене до ЄРДР 04 червня 2024 року, стосовно ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.114-1, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307 КК України, а також ОСОБА_7 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.114-1, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307 КК України, неможливо, через необхідність отримання висновків експертиз, допиту підозрюваних з урахуванням цих експертиз.

Згідно з ухвалою слідчого судді Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 19 грудня 2024 року, строк досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0002014, яке внесене до ЄРДР 04 червня 2024 року, стосовно ОСОБА_4 , за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст.114-1, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307 КК України, а також ОСОБА_7 , за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 194 КК України, завершується 03 березня 2025 року.

Отже, оскільки за результатами судового контролю визначений строк досудового розслідування до 03 березня 2025 року, а у кримінальному провадженні ще не отримані висновки усіх експертиз, не допитані підозрювані з урахуванням цих експертиз, слідчий суддя вважає підтвердженим, що досудове розслідування не може бути завершеним до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою ОСОБА_4 .

У зв`язку з цим, слідчий суддя здійснює перевірку на предмет наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

У зв`язку з цим, слідчий суддя здійснює перевірку на предмет наявності достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор.

Згідно з ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Суд зазначає, що ризики, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені частиною 1 статті 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності здійснення підозрюваним зазначених дій.

КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому.

Слідчий суддя зазначає, що сторона обвинувачення вказувала на наявність трьох з вищезазначених ризиків, а саме, передбачених п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, ризик того, що обвинувачений може переховуватися, не може оцінюватися виключно на підставі ступеня тяжкості можливого покарання. Він має оцінюватися з урахуванням ряду інших відповідних факторів, які можуть або підтвердити існування небезпеки переховування, або довести, що така можливість є настільки незначною, що може не виправдати досудове тримання під вартою (п. 21 рішення ЄСПЛ у справі «Подвезько проти України», заява № 74297/11, від 12 лютого 2015 року). У цьому контексті має враховуватися, зокрема, особистість обвинуваченого, його моральні переконання, майновий стан і зв`язки з державою, в якій він зазнає судового переслідування, а також міжнародні контакти (п. 33 рішення ЄСПЛ у справі «W. проти Швейцарії» від 26 січня 1993 року). Сама по собі відсутність постійного місця проживання не свідчить про ризик втечі (п. 128 рішення ЄСПЛ у справі «Олександр Макаров проти Росії», заява № 15217/07 від 12 березня 2009 року).

Ризик переховування від органу досудового розслідування/суду є актуальним безвідносно до стадії кримінального провадження та обумовлений серед іншого можливістю притягнення до кримінальної відповідальності та пов`язаними із цим можливими негативними для особи наслідками (обмеженнями) і, зокрема, суворістю передбаченого покарання.

Тяжкість ймовірного покарання особливо сильно підвищує ризик переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

Як встановлено слідчим суддею, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 114-1, ч. 2 ст. 194, ч. 2 ст. 307 КК України.

Відповідно до санкції ч. 1 ст. 114-1 КК України, ОСОБА_8 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Згідно із санкцією ч. 2 ст. 194 КК України, ОСОБА_8 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до десяти років.

Відповідно до санкції ч. 2 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років з конфіскацією майна.

Таке покарання, на думку слідчого судді є суттєвим мотивом для ОСОБА_8 , щоб переховуватися від органу досудового розслідування та/або суду.

Слідчим суддею установлено, що ОСОБА_8 не має місця працевлаштування, навчання, малолітніх чи неповнолітніх дітей чи інших утриманців.

Отже, у нього відсутні соціальні зв`язки, які здатні попередити можливість переховування від органу досудового розслідування та/або суду.

За таких обставин, слідчий суддя дійшла до переконання, що продовжує існувати ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України, який з плином часу не зменшився.

До того ж, слідчий суддя вважає, що ОСОБА_8 зважаючи на тяжкість пред`явленої підозри, з метою уникнення відповідальності, може робити спроби незаконного впливу на потерпілих, свідків, іншого підозрюваного, який раніше надав викривальні показання.

Своєю чергою, ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, з корисливих мотивів. Як установлено слідчим суддею, в ОСОБА_8 відсутні джерела доходів, а його репутація свідчить, що він схильний до вчинення кримінальних правопорушень, адже підозрюється одразу у вчиненні кількох тяжких кримінальних правопорушень.

Отже, з огляду на ці обставини, існує ймовірність, що ОСОБА_8 може вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто ризик, передбачений п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Отож, органом досудового розслідування доведені обставини, з якими закон пов`язує продовження строку тримання під вартою.

Слідчий суддя зазначає, що строк тримання під вартою ОСОБА_8 не перевищує граничних строків, передбачених ч. 3 ст. 197 КПК України.

Згідно з частиною шостою статті 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті.

Запобіжним заходом визначеним пунктом п`ятим частини першої статті 176 КПК України є тримання під вартою.

Отож, оскільки слідчим суддею установлені ризики зазначені статтею 177 КПК України, ОСОБА_4 необхідно прожити строк тримання під вартою.

Слідчий суддя відхиляє прохання сторони захисту про застосування домашнього арешту, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч. 1 ст. 114-1 КК України, що унеможливлює застосування запобіжного заходу зазначеного стороною захисту.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Слідчий суддя вважає, що з огляду на те, що ОСОБА_8 підозрюється у вчиненні корисливих правопорушень, відтак може мати збереження та грошові кошти здобуті внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, а також зважаючи на кількість правопорушень у яких він підозрюється, заставу йому визначати не слід.

За таких обставин, слідчий суддя задовольняє клопотання слідчого ОСОБА_6 .

Керуючись ст. 175, 177, 178, 183, 194, 205, 309-310 КПК України, слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

клопотання слідчого відділення розслідування злочинів загальнокримінальної спрямованості слідчого відділу Білоцерківського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Київській області капітана поліції ОСОБА_6 , яке погоджене прокурором Білоцерківської окружної прокуратури Київської області ОСОБА_3 , про продовження строку тримання під вартою, - задовольнити.

Продовжити строк тримання під вартою ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , на 60 (шістдесят) днів, тобто до 23 лютого 2025 року, без визначення застави.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку, безпосередньо до Київського апеляційного суду, протягом 5 (п`яти) днів, з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення.

Ухвала набирає законної сили в порядку визначеному ст. 532 КПК України.

Ухвала виконується негайно, після її оголошення.

Повний текст ухвали проголошений - 30 грудня 2024 року о 11:00 год.

Слідчий суддя Білоцерківського міськрайонного суду Київської області ОСОБА_9