Справа № 373/2695/23
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 березня 2025 року м. Переяслав

Переяслав-Хмельницький міськрайонний суд Київської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

потерпілої ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора у кримінальному провадженні, що внесене до ЄРДР за № 0000474 14.10.2023 про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Романчуки Буринського району Сумської області, громадянина України, непрацевлаштованого, неодруженого, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , несудимого,

який обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Переяслав-Хмельницького міськрайонного суду Київської області перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.1 ст. 115 КК України.

Прокурор у кримінальному провадженні звернувся до суду з клопотанням про продовження ОСОБА_5 строку тримання під вартою, посилаючись на те, що кримінальне провадження перебуває на стадії судового розгляду, строк тримання під вартою обвинуваченого закінчується, ризики, встановлені під час обрання та продовження йому строку тримання під вартою не зменшились.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив продовжити строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_5 на 60 днів.

Захисник заперечував проти задоволення клопотання прокурора, обвинувачений просив змінити йому запобіжний захід на більш м`який.

Потерпіла ОСОБА_4 погодилась із стороною захисту, не вбачаючи підстав для продовження строку тримання під вартою обвинуваченому.

Вислухавши учасників кримінального провадження, вивчивши доводи клопотання прокурора, суд дійшов висновку про наявність підстав для продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, виходячи з наступного.

Частиною 1 статті 194 КПК України визначено обставини, достатність доказів існування яких суд зобов`язаний встановити при розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу.

Водночас, вирішуючи питання продовження строку тримання під вартою, суд перевіряє наявність обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою.

Відповідно до вимог п.п. 1, 3 ч. 1 ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, зокрема, запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, впливати на свідків чи потерпілого.

У судовому засіданні судом не встановлено будь-яких обставин, що вказували б на зменшення ризиків, які існували на час обрання та продовження відносно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, покарання за який законом про кримінальну відповідальність передбачено у виді позбавлення волі до 15 років.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини суворість передбаченого покарання хоча і є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування, однак відповідно до ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, а тому даний ризик слід оцінювати з урахуванням низки факторів, які можуть підтвердити його існування.

З`ясовуючи наявність таких факторів, судом встановлено, що обвинувачений непрацевлаштований, а отже джерела доходу він не має, неодружений, неповнолітні діти чи інші особи на його утриманні не перебувають.

Доказів на підтвердження сталих соціальних зв`язків, суду не надано.

Злочин, що інкримінується ОСОБА_5 вчинений у стані алкогольного сп`яніння та, як вбачається зі змісту обвинувального акта, щодо особи похилого віку, жорстоким способом (забиття до смерті).

Крім того, з огляду на те, що основною засадою кримінального провадження є безпосередність дослідження доказів під час судового провадження, в тому числі й допиту свідків, вважаю, що наявним також є ризик впливу на свідка, допит якого було постановлено здійснити в судовому засіданні відповідно до встановленого порядку дослідження доказів.

Таким чином, заявлені прокурором ризики є актуальними, станом на даний час не зменшились, продовження обвинуваченому строку тримання під вартою в повній мірі відповідатиме меті, з якою застосовується цей вид запобіжного заходу.

Суд вважає, що в даному випадку продовження строку утримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_5 не суперечить вимогам Кримінального процесуального кодексу України та ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод.

Обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 відпала не встановлено, підстав змінювати запобіжний захід обвинуваченому не вбачається, заявлені під час обрання та продовження запобіжного заходи ризики продовжують існувати.

Відповідно до п.2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд не вважає за необхідне визначати розмір застави, оскільки злочин, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_5 причинив загибель людини.

На підставі викладеного, керуючись статтями 177, 178, 182, 183, 193, 194, 195, 196 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Продовжити щодо обвинуваченого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою до 17 травня 2025 року.

Ухвала набирає законної сили негайно та може бути оскаржена безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1