УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року

м. Київ

справа № 5-656к99

провадження № 51-5598 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянув касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року.

Зміст оскаржених судових рішень і встановлені судами першої та апеляційної інстанцій обставини

Ухвалою Ленінського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2024 року залишено без задоволення заяву захисника ОСОБА_4 про перегляд вироку Харківського обласного суду від 28 грудня 1998 року щодо засудженого ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами.

Ухвалою Харківського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року вказане судове рішення залишено без зміни.

Вимоги касаційної скарги та доводи особи, яка її подала

У касаційній скарзі захисник ОСОБА_4 не погоджується з оскарженими судовими рішеннями та порушує питання про їх перегляд у касаційному порядку.

Вважає висновки суду першої інстанції про відсутність підстав для перегляду вироку Харківського обласного суду від 28 грудня 1998 року щодо засудженого ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами за поданою заявою необґрунтованими.

Крім того, зазначає, що апеляційний суд всупереч вимог кримінального процесуального закону доводів її апеляційної скарги належно не перевірив, не надав оцінки всім обставинам провадження та безпідставно погодився з позицією місцевого суду.

Мотиви суду

Згідно з п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України суд касаційної інстанції постановляє ухвалу

про відмову у відкритті касаційного провадження, якщо з касаційної скарги, наданих до неї судових рішень та інших документів вбачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Відповідно до ст. 438 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є істотне порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення й особі засудженого. Із будь-яких інших підстав касаційний суд не вправі втручатися у рішення судів нижчих ланок.

Статтею 433 КПК України передбачено, що суд касаційної інстанції переглядає судові рішення судів першої та апеляційної інстанцій у межах касаційної скарги.

Відповідно до ст. 459 КПК України судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими обставинами, якими є: штучне створення або підроблення доказів, неправильність перекладу висновку і пояснень експерта, завідомо неправдиві показання свідка, потерпілого, підозрюваного, обвинуваченого, на яких ґрунтується вирок; скасування судового рішення, яке стало підставою для ухвалення вироку чи постановлення ухвали, що належить переглянути; інші обставини, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення і які самі по собі або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Системне тлумачення положень кримінального процесуального законодавства вказує на те, що перегляд судових рішень, які набрали законної сили, за нововиявленими обставинами є екстраординарною процедурою перегляду судових рішень у виняткових випадках, коли після завершення розгляду кримінального провадження в звичайному порядку (в судах першої, апеляційної і касаційної інстанцій) виявлено обставини, які мають такі ознаки: вони існували на момент ухвалення відповідних судових рішень, але не були відомі та не могли бути відомі суду та особі, яка звертається із заявою про перегляд за нововиявленими обставинами, під час судового розгляду; вони мають істотне значення, оскільки самі собою або разом із раніше виявленими обставинами доводять неправильність вироку чи ухвали, що належить переглянути.

Як убачається з доданих до касаційної скарги копій судових рішень, єдиною підставою для перегляду вироку щодо засудженого ОСОБА_5 за нововиявленими обставинами, було допущене, на думку скаржника, порушення права на захист.

Однак, наведена обставина не може вважатися нововиявленою у контексті ст. 459 КПК України, на що захиснику було вказано судами попередніх інстанцій.

Перегляд судових рішень за нововиявленими обставинами - це так звана ревізійна стадія, в ході якої суд не розглядає справи по суті, вона не є повторною апеляцією чи касацією та не передбачає нового встановлення фактичних обставин кримінального провадження й усунення суперечностей у доказах, натомість суд на цій стадії лише надає оцінку доводам учасників судового провадження щодо наявності у кримінальному провадженні обставин, які не були відомі суду на час судового розгляду при ухваленні судового рішення, а також щодо можливості впливу цих обставин на правильність судового рішення, яке належить переглянути.

Стороною захисту фактично ставилось питання про повторне дослідження доказів щодо їх належності, допустимості, достовірності та достатності, тобто їх переоцінки, про що також йдеться і у поданій касаційній скарзі. Наведене суперечить визначеному ст. 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод принципу правової визначеності, який серед іншого передбачає повагу до остаточності судових рішень.

Підставою перегляду судового рішення за нововиявленими обставинами є не недоліки розгляду справи судом (незаконність та (або) необґрунтованість вироку, порушення норм процесуального права), а те, що на час його ухвалення суд не мав можливості врахувати істотну обставину, яка могла суттєво вплинути на прийняття обвинувального вироку, оскільки учасники розгляду справи не знали про неї та, відповідно, не могли надати суду дані про неї.

Судом першої інстанції було ретельно перевірено та оцінено ті обставини, на які посилалась захисник ОСОБА_4 у своїй заяві, зокрема в частині, що стосувалася порушення права ОСОБА_5 на захист під час затримання, та небезпідставно зазначено, що наведені адвокатом обставини у даному конкретному випадку не можуть вважатися нововиявленими та бути підставою для перегляду вироку.

Крім того, суд правильно звернув увагу на те, що вказаний вирок щодо ОСОБА_5 вже був предметом перевірки судів вищих інстанцій під час розгляду кримінального провадження по суті і істотних порушень процесуального закону ними встановлено не було.

З такою позицією місцевого суду обґрунтовано погодилася колегія суддів Харківського апеляційного суду, переглянувши ухвалу місцевого суду в апеляційному порядку за скаргою захисника, доводи якої є аналогічними до тих, що містяться у її касаційній скарзі.

Постановлені судові рішення є належно обґрунтованими та вмотивованими, їх зміст відповідає вимогам ст. 370 КПК України, у них наведено мотиви, з яких виходили суди, та положення закону, якими вони керувалися під час їх ухвалення.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які були би безумовними підставами для зміни або скасування судових рішень, у касаційній скарзі захисника не наведено.

Обґрунтування касаційної скарги не містить доводів, які викликають необхідність перевірки їх матеріалами кримінального провадження, а з касаційної скарги та наданих копій судових рішень убачається, що підстав для задоволення скарги немає.

Ураховуючи викладене, Суд вважає, що відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою захисника слід відмовити.

З цих підстав Суд, керуючись п. 2 ч. 2 ст. 428 КПК України, постановив:

Відмовити захиснику ОСОБА_4 у відкритті касаційного провадження за її касаційною скаргою в інтересах засудженого ОСОБА_5 на ухвалу Ленінського районного суду м. Харкова від 12 лютого 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 19 вересня 2024 року.

Ухвала є остаточною і оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3