Справа № 645/442/25
Провадження № 1-кс/645/282/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 березня 2025 року м. Харків

Фрунзенський районний суд м. Харкова у складі:

слідчого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

слідчого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5 (в режимі відеоконференції)

підозрюваного- ОСОБА_6

розглянувши в залі суду в м. Харкові клопотання слідчого СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_4 , погоджене прокурором Немишлянської окружної прокуратури м.Харкова ОСОБА_3 у кримінальному провадженні №0001654 від 16.12.2024 про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно:

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Харкова, громадянина Україна, офіційно не працюючого, не одруженого, дітей не має, із середньою технічною освітою, який проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого:

вироком Харківським апеляційним судом від 16 листопада 2021 року за ч. 2 ст. 185 КК України до 3-х років позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України 3 роки іспитового строку; вироком Октябрським районним судом м.Полтави від 21 червня 2023 року за ч.2 ст.15, ч. 2 ст. 185 КК України до 2-х років позбавлення волі, ст. 70 ч. 4 КК України 3 роки позбавлення волі, із застосуванням ст. 75 КК України 3 роки іспитового строку, вироком Фрунзенського районного суду м. Харкова від 02 грудня 2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, ст. 70 ч. 4 КК України 5 років позбавлення волі (вирок не набрав законної сили), -

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Слідчий СВ ВП №2 ХРУП №2 ГУНП в Харківській області старший лейтенант поліції ОСОБА_4 , звернулася до суду з клопотанням, погодженим з прокурором Немишлянської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , по кримінальному провадженню внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001654 від 16.12.2024 за ознаками злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту відносно підозрюваного ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання посилалася на те, що СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2024 за №0001654, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України. Під час проведення досудового розслідування встановлено, що 15.12.2024 року близько 15:30 год. ОСОБА_6 , знаходився за адресою: АДРЕСА_2 де розпивав спиртні напої із раніше знайомим йому ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В ході вживання спиртних напоїв, цього ж дня, близько 16.00 години, між ОСОБА_6 та ОСОБА_8 , на ґрунті особистих неприязних відносин виникла сварка, в ході якої ОСОБА_8 , почав замахуватися ножом на ОСОБА_6 , в подальшому ОСОБА_6 та ОСОБА_8 вийшли на сходинковий проліт, де продовжували сваритися між собою. Під час сварки ОСОБА_8 продовжував розмахувати ножом перед ОСОБА_6 з метою залякати останнього. Під час розвитку конфлікту в ОСОБА_6 виник злочинний умисел, спрямований на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_8 . Реалізуючи свій прямий злочинний умисел, спрямований на заподіяння тяжких тілесних ушкоджень потерпілому, усвідомлюючи, що від його дій можуть настати тяжкі наслідки у вигляді спричинення тілесних ушкоджень, які є небезпечним для життя в момент заподіяння, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки своїх дій, та бажаючи їх настання, ОСОБА_6 вихопив ніж із рук ОСОБА_8 , та, поваливши останнього на підлогу обличчям до низу, сидячи зверху, умисно, наніс удар ножом в область лівої лопатки. В результаті умисних протиправних дій ОСОБА_6 потерпілому ОСОБА_8 згідно висновку судово-медичної експертизи №09/78-С/2025 від 14.02.2025 було спричинено тілесні ушкодження у вигляді колото-різаного поранення грудної клітини, проникаючого в ліву плевральну порожнину з наявністю колото-різаної рани на рівні 7-го ребра по середньо лопаточній лінії зліва, з розвитком гемопневмотораксу, що згідно п.п. 2.1.1.а, 2.1.3.й «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995, за ступенем тяжкості відноситься до ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень, за критерієм небезпеки для життя; садна та синець на голові, згідно до п.п. 2.3.2 «Б» 2.3.5. «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995, за ступенем тяжкості відноситься до ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень за критерієм, що викликали незначні скороминущі наслідки, тривалістю не більше 6-ти днів. Враховуючи викладене, ОСОБА_6 спричинено потерпілому ОСОБА_8 умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто ушкодження, якє є небезпечним для життя на момент заподіяння. Слідчий вказує, що 18.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України, а 04.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено уточнену підозру, з урахуванням висновку судово-медичної експертизи. Постановою керівника Немишлянськї окружної прокуратури міста Харкова від 14.02.2025 строк досудового розслідування продовжено до 18.03.2025.

Слідчий посилається на те, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, що підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, в зв`язку із чим є наявність існування ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, оскільки ОСОБА_6 усвідомлюючи, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі строком від п`яти до восьми років, має реальну можливість отримати значний термін покарання у вигляді позбавлення волі, може переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого, свідка, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні оскільки, останньому відомо місце проживання усіх свідків даного кримінального провадження; може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а саме не з`являтися до слідчого, прокурора або суду, оскільки останній не має мобільного телефону, тим самими умисно затягувати строки досудового розслідування; вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки ОСОБА_6 офіційно не працевлаштований, раніше неодноразово засуджений, в переважній більшості за вчинення кримінальних правопорушень корисливої спрямованості. Враховуючи викладене, з метою забезпечення виконання підозрюваним ОСОБА_6 покладених на нього процесуальних обов`язків, з урахуванням неможливості запобігання вищенаведеним ризикам, шляхом обрання більш м`якого запобіжного заходу, до суду було подано дане клопотання.

В судовому засіданні прокурор підтримала заявлене клопотання, посилаючись на обставини викладені вище, та просила застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_9 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування, тобто до 18 березня 2025 року включно, заборонивши йому у період доби з 23-00 год. до 06-00 год. наступного дня залишати без дозволу місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , з покладанням на нього обов`язків прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою; не залишати місце свого постійного проживання в період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без дозволу слідчого, прокурора або суду; не відлучатися із м.Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду; повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Слідчий у судовому засіданні підтримав позицію прокурора.

Захисник у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання, посилаючись на його необґрунтованість та безпідставність вказаних ризиків.

Підозрюваний у судовому засіданні не заперечував проти задоволення клопотання.

Слідчий суддя, заслухавши позицію сторін, дослідивши надані матеріали та документи у їх сукупності, прийшов до наступного висновку.

З наданих матеріалів встановлено, що СВ ВП № 2 ХРУП № 2 ГУНП в Харківській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 16.12.2024 за №0001654, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 121 КК України.

ОСОБА_6 в порядку ст. 208 КПК України не затримувався.

18.12.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру за ч. 1 ст. 121 КК України, а 04.03.2025 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри.

З огляду на зазначене, слідчий суддя приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 42 КПК України, ОСОБА_6 має статус підозрюваного у цьому кримінальному провадженні.

Постановою керівника Немишлянськї окружної прокуратури міста Харкова від 14.02.2025 строк досудового розслідування продовжено до 18.03.2025.

Відповідно до ст. 177 КПК України метою запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування або суду, перешкоджати кримінальному провадженню, незаконно впливати на потерпілих, свідків, тощо, вчинити інше кримінальне правопорушення, а підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити такі дії: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

При вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, згідно ст. 178 КПК України, враховується: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; міцність соціальних зав`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Таким чином, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідча, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Щодо наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ), яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

Оскільки положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчий суддя користується практикою ЄСПЛ.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

«Обґрунтована підозра» існує тоді, коли факти, якими обґрунтовується затримання, можна «розумно» вважати такими, що підпадають під опис одного з правопорушень, визначених у законі про кримінальну відповідальність. Тобто явно не може йтися про наявність «обґрунтованої підозри», якщо дії, у вчиненні яких підозрюється особа, не становлять кримінального правопорушення на момент учинення (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Волох проти України»).

При цьому факти що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий - що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

Крім цього, у рішенні ЄСПЛ у справі «Феррарі-Браво проти Італії» №9627/81 від 14 березня 1984 року суд зазначив, що «питання про те, що арешт або тримання під вартою до суду є виправданими тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, ставити не можна, оскільки це є завданням попереднього розслідування, сприяти якому має й тримання під вартою»; у справі «Мюррей проти Сполученогс Королівства» №14310/88 від 23 жовтня 1994 року «факти, які є причиною виникнення підозрі не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтування вирок) чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процес) кримінального розслідування».

З матеріалів доданих до клопотання вбачається, що ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч.1 ст. 121 КК України, а саме умисному тяжкому тілесному ушкодженні, тобто умисному ушкодженні, яке є небезпечним для життя на момент заподіяння.

За результатами розгляду даного клопотання про застосування запобіжного заходу слідчим суддею встановлено, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри у вчиненні ОСОБА_6 кримінального правопорушення (злочину) передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими, виходячи з наданих стороною обвинувачення доказів, а саме: витягом з єдиного реєстру досудових розслідувань №0001654 від 16.12.2024; рапортом від 15.12.2024 року; заявою ОСОБА_8 ; протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_6 ; протоколом слідчого експерименту за участі ОСОБА_8 та підозрюваного ОСОБА_6 від 10.02.2025; протоколом огляду предмету від 10.02.2025 року; висновками експерта № 09/78-С/2025, № 09/97-С/2025.

Слідчий суддя зазначає, що на цій стадії кримінального провадження, враховуючи практику Європейського суду з прав людини та положення кримінального процесуального закону, суд повинен лише надати оцінку тому чи достатньо отриманої інформації та досліджених доказів, для того, щоб допустити можливість, що особа щодо якої вирішується питання про застосування запобіжного заходу могла вчинити кримінальне правопорушення, яке їй інкримінується. Питання ж оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні того чи іншого злочину входить до компетенції суду під час розгляду кримінального провадження по суті.

З огляду на зазначене, не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_6 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя переконаний, що надані достатні підстави для наявності обґрунтованої підозри стосовно можливого вчинення ОСОБА_6 дій, що кваліфікуються за ч.1 ст. 121 КК України за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Щодо наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, слідчий суддя зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя враховує наявність ризиків, передбачених п. 1, 3, 5 ст. 177 КПК України, а саме - можливість запобігання спробам підозрюваного: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у кримінальному провадженні; вчинити інші кримінальні правопорушення.

Крім того, слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що військова агресія проти України, є обставиною (ризиком), яка суттєво обмежує можливості виконання органами влади своїх повноважень на певних територіях та якісно погіршує криміногенну обстановку.

Так, ризик втечі має оцінюватись у контексті чинників, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейним зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідування («Бекчиєв проти Молдови» §58). Суворість покарання є ревалентною обставиною в оцінці ризику того, що обвинувачений може втекти або повторного вчинення злочинів («Ідалов проти Росії», «Гарицьки проти Польщі», «Храїді проти Німеччини», «Ілійков проти Болгарії»).

ОСОБА_6 бґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України є тяжким, санкція якого передбачає покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

А отже, очікування можливого суворого покарання має значення під час оцінки ризику переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Зазначена обставина на перших етапах притягнення особи до кримінальної відповідальності сама по собі може бути мотивом та підставою для підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування чи суду. При цьому, ризик втечі повинен оцінюватися й у світлі інших факторів, а тому слідчий суддя, вирішуючи питання щодо застосування запобіжного заходу, враховує тяжкість злочину, в якому підозрюється ОСОБА_6 у сукупності з іншими обставинами.

Крім цього, існує наявний обґрунтований ризик того, що оскільки ОСОБА_6 відома адреса місця проживання всіх свідків, є підстави вважати, що підозрюваний може незаконно впливати на учасників провадження, які під його тиском можуть дати неправдиві свідчення, а також може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Також, слідчий суддя вважає доведеним ризик вчинити інші кримінальні правопорушення, оскільки підозрюваний раніше був неодноразово судимий.

Разом з цим, прокурором не обґрунтовано та не доведено наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином), а саме не з`являтися до слідчого, прокурора або суду, оскільки останній не має мобільного телефону, тим самими умисно затягувати строки досудового розслідування, оскільки жодних доказів, які б свідчили про те, що на під досудового розслідування підозрюваний не з`являвся на виклик до слідчого або прокурора, або вчиняв інші дії, які б перешкоджали кримінальному провадженню надано не було.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу слідчий, прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частиною п`ятою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Слідчий суддя приходить до висновку про наявність підстав для задоволення клопотання, оскільки більш м`які запобіжні заходи, передбачені ст. 176 КПК України, не забезпечать належного виконання підозрюваним процесуальних обов`язків.

При обранні міри запобіжного заходу, яка може бути застосована до підозрюваного, слідчий суддя враховує посилання на наявність місця реєстрації та місця постійного проживання у підозрюваного та приходить до висновку, що для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, покладених на нього КПК України, необхідно обрати відносно нього запобіжний захід у виді домашнього арешту у період доби з 23-00 год. до 06-00 год. наступного дня за місцем проживання.

З метою забезпечення дієвості даного кримінального провадження виникає необхідність одночасного покладання на підозрюваного передбачених у ч. 5 ст. 194 КПК України, обов`язків.

Згідно ч. 6 ст. 181 КПК України, строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців. У разі необхідності строк тримання особи під домашнім арештом може бути продовжений за клопотанням прокурора в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

На підставі викладеного, враховуючи, що згідно постанови прокурора строк досудового розслідування продовжено до 18.03.2025 року включно, слідчий суддя дійшов висновку, що запобіжний захід необхідно обрати в межах строку досудового розслідування строком на 14 днів, тобто до 18 березня 2025 року включно.

На підставі викладеного і керуючись статтями 176 - 178, 179, 184, 193, 194, 196, 197, 205, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, в межах строку досудового розслідування строком на 14 днів, тобто до 18 березня 2025 року включно, заборонивши йому у період доби з 23-00 год. до 06-00 год. наступного дня залишати без дозволу місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Покласти на підозрюваного ОСОБА_7 , такі обов`язки:

-прибувати до слідчого, прокурора або суду за першою вимогою;

-не залишати місце свого постійного проживання в період дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-не відлучатися із м.Харкова без дозволу слідчого, прокурора або суду;

-повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Встановити строк дії ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту до 18 березня 2025 року включно.

Роз`яснити ОСОБА_10 , що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Направити ухвалу про обрання ОСОБА_10 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту на виконання до відділу поліції за місцем реєстрації останнього.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено 05.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1