ХАРКІВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
__________________________________________________________________
Справа№629/1367/21 Головуючий I інстанції: ОСОБА_1
Провадження №11кп/818/109/25 Доповідач: ОСОБА_2
Категорія: ч.4 ст.246 КК України
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Харківського апеляційного суду у складі:

-головуючого ОСОБА_2 ,

-суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

-при секретарі ОСОБА_5

-за участю прокурора ОСОБА_6 ,

-обвинуваченого ОСОБА_7 ,

-захисника ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м.Харкові в режимі відеоконференції кримінальне провадження за апеляційною скаргою прокурора у кримінальному провадженні на вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2023 року, -

УСТАНОВИЛА:

Цим вироком

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с.Тихопілля Лозівськогорайону Харківської області, громадянина України, з середньо-спеціальною освітою, фізичну особу-підприємця, одруженого, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

визнано невинуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.246 КК України та виправдано на підставі п.3 ч.1 ст.373 КПК України, у зв`язку з недоведеністю, що в діянні обвинуваченого є склад кримінального правопорушення.

Зміст оскаржуваного судового рішення суду першої інстанції

Органом досудового слідства ОСОБА_7 обвинувачувався у незаконній порубці дерев у захисних лісових насадженнях, що спричинили тяжкі наслідки, за наступник обставин:

Відповідно до ст. 4 Лісового кодексу України до лісового фонду України належать лісові ділянки, в тому числі захисні насадження лінійного типу, площею не менше 0,1 гектара.

Згідно ч. 1 ст. 66 Лісового кодексу України у порядку спеціального використання лісових ресурсів здійснюється, зокрема заготівля деревини.

Крім того, спеціальне використання лісових ресурсів на виділеній лісовій ділянці проводиться за спеціальним дозволом - лісорубний квиток або лісовий квиток.

Згідно ч. 2 п. 9 ППВСУ № 17 від 10.12.2004 року визначається незаконною порубка дерев і чагарників, вчинена: зокрема, без відповідного Дозволу.

Спеціальний дозвіл на заготівлю деревини в порядку рубок головного користування видається органом виконавчої влади з питань лісового господарства Автономної Республіки Крим, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері лісового господарства ( ч. ч. 1, 2 ст. 69 ЛК України).

Крім того, відповідно до пункту 2 Порядку видачі спеціальних дозволів на використання лісових ресурсів, затвердженого постановою кабінету Міністрів України від 23.05.2007 року № 761 Лісорубний або лісовий квиток є основним документом, на підставі якого, зокрема здійснюється спеціальне використання лісових ресурсів.

Так, в невстановлений досудовим розслідуванням час, за невстановлених досудовим розслідуванням обставин у ОСОБА_7 виник умисел в порушення вказаних норм на незаконну порубку дерев у лісових насадженнях.

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_7 точного часу в ході досудового розслідування не встановлено, найняв до себе на роботу по випилу лісових насаджень Тихопільського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області, ОСОБА_9 ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , переконавши їх у законності своїх дій та законності випилу дерев у лісових насадженнях.

Після чого, 31.10.2020 ОСОБА_7 разом із вказаними особами, прибули на ділянку полезахисної лісосмуги, розташованої на території Тихопільського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області та яка межує із земельними ділянками з кадастровими номерами: :02:000:0595 та :02:000:0469, перебуває в комунальній власності Тихопільського старостинського округу Лозівської міської ради Харківської області.

Після чого, ОСОБА_7 усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно-небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, розуміючи, що ним не отримано вказаних необхідних дозволів, для вирубки дерев у лісах та лісосмугах, надав команду ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 за допомогою бензинових пил, які надані ОСОБА_7 спиляти та в подальшому розпиляти на колоди у вказаному лісовому насадженні 16 сироростущих дерев: акація біла в кількості 11 шт.- три діаметрами по 26 см., інші діаметрами: 28, 23, 14, 19, 52, 12, 34, 30, см., ясень звичайний в кількості 5 шт: діаметрами - 57, 50, 54,49, 44 см.

Своїми умисними діями ОСОБА_7 заподіяв майнову шкоду Тихопільському старостинському округу Лозівської міської ради Харківської області на загальну суму 109072,96 гривень.

Суд, виправдовуючи ОСОБА_7 послався у вироку на те, що непідписання керівником відповідного органу прокуратури постанови про створення групи прокурорів обумовлює недопустимість, зібраних під час досудового розслідування доказів як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень. З вищенаведених підстав суд першої інстанції визнав недопустимими надані стороною обвинувачення письмові докази. При цьому суд зазначив, що показання, які надані в судовому засіданні, представниками потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 , свідками ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_9 , ОСОБА_18 , ОСОБА_10 , ОСОБА_19 , не можуть бути визнані достатніми та виключно ними не може доводитись вина в матеріальному складі кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст. 246 КК України, в якому обвинувачується ОСОБА_7 .

Вимоги апеляційної скарги та узагальнені доводи особи, яка її подала

В апеляційній скарзі, в редакції внесених змін, прокурор у кримінальному провадженні, вважаючи виправдувальний вирок щодо ОСОБА_7 незаконним, просить скасувати його у зв`язку з неповнотою судового розгляду, невідповідністю висновків суду фактичним обставинам справи та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність, а саме незастосуванням судом закону України про кримінальну відповідальність, який підлягає застосуванню. Указав, що:

-показання свідка ОСОБА_20 , який залучався ОСОБА_7 до випилу дерев, різняться, в частині кількості спиляних дерев, із показаннями допитаного свідка ОСОБА_10 , який також залучався до випилу дерев, однак суд безпідставно відмовив у задоволенні клопотання прокурора про повторний допит свідка ОСОБА_20 з метою усунення протиріч. Також указав, що суд безпідставно відмовив стороні захисту у допиті свідка ОСОБА_11 , який залучався ОСОБА_7 до випилу дерев. Вважає, що у зв`язку з викладеним, судом залишилися не дослідженими вагомі докази у кримінальному провадженні;

-судом безпідставно вказано на те, що стороною захисту надано фотозображення саме оригіналу постанови про призначення групи прокурорів від 01.11.2020, яке не містить підпису. Відзначив, що постанова про створення групи прокурорів виготовляється на звичайному бланку окружної прокуратури, який не є номерним чи голографічним, у зв`язку із чим таку постанову може виготовити будь-яка особа;

-наданий стороною захисту висновок комп`ютерно-технічного дослідження констатує лише той факт, що втручання у фотографії, надані захисником, не було. Однак, вказаний висновок жодним чином не підтверджує факту відсутності у постанові про призначення прокурора від 01.11.2020 підпису керівника. Крім того указав, що матеріали досудового розслідування стороні захисту у порядку ст.290 КК України відкривалися 17.03.2021, а фотографії, надані стороною захисту та, які являлись предметом дослідження спеціалістом та судом, виготовлені 10.04.2021, тобто під час повторного ознайомлення стороною захисту із матеріалами кримінального провадження;

-в матеріалах судової справи знаходиться надана прокурором постанова від 01.11.2020 про створення групи прокурорів, яка містить підпис керівника прокуратури та була наявна у матеріалах кримінального провадження під час їх відкриття стороні захисту у порядку ст.290 КПК України. Відзначив, що під час ознайомлення з матеріалами кримінального провадження від сторони захисту на той час зауважень чи заперечень не надходило.

Просить вирок скасувати і призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Позиції учасників апеляційного провадження

В судовому засіданні апеляційного суду прокурор підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_8 заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора та просили вирок суду залишити без змін.

Мотиви суду апеляційної інстанції

Заслухавши суддю доповідача, доводи прокурора, думку обвинуваченого, захисника, перевіривши матеріали провадження, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню частково.

Відповідно до ч.1 ст.370 КПК України судове рішення, до якого згідно ч.1 ст.369 цього ж КПК відноситься вирок, повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

При цьому, згідно ч.3 ст.370 КПК України, обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу.

Згідно ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному і неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Із цього випливає, що суд при розгляді кримінального провадження повинен дослідити докази як ті, що викривають, так і ті, що виправдовують обвинуваченого, проаналізувати їх та дати оцінку з точки зору їх належності, допустимості, достовірності та достатності, а також мотиви, з яких суд відкидає докази обвинувачення для вирішення питань, зазначених у ст.368 КПК України.

Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню. Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.

Частиною першою статті 85 КПК України встановлено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно вимог, передбачених п.1 ч.3 ст.374 КПК України, мотивувальна частина виправдувального вироку, серед іншого, повинна містити підстави для виправдання обвинуваченого з зазначенням мотивів, з яких суд відкидає докази обвинувачення.

За змістом цієї норми закону у мотивувальній частині виправдувального вироку мають бути викладені результати дослідження, аналізу та оцінки доказів у кримінальному провадженні, а також мотивовані висновки суду про недоведеність вчинення кримінального правопорушення або недоведеність вчинення кримінального правопорушення обвинуваченим, чи недоведеність наявності в діянні обвинуваченого складу кримінального правопорушення.

Згідно вимог ч.1 ст.86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.

Відповідно до ч.1 ст.89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.

Системний аналіз цих норм закону свідчить про те, що перед вирішенням питання про допустимість чи недопустимість доказу, суд повинен з`ясувати чи отримано доказ у порядку, встановленому цим Кодексом.

Як убачається з матеріалів кримінального провадження та змісту вироку суд, виправдовуючи ОСОБА_7 , наведених вище вимог кримінального процесуального закону належним чином не дотримався.

Визнаючи недопустимими надані стороною обвинувачення письмові докази, суд послався на те, що непідписання керівником відповідного органу прокуратури постанови про створення групи прокурорів обумовлює недопустимість, зібраних під час досудового розслідування, як таких, що зібрані під наглядом і процесуальним керівництвом прокурора (прокурорів), який не мав на те законних повноважень.

Водночас слід зазначити, що відповідно до ч.1 ст.37 КПК України у разі необхідності керівник органу прокуратури може визначити групу прокурорів, які здійснюватимуть повноваження прокурорів у конкретному кримінальному провадженні, а також старшого прокурора такої групи, який керуватиме діями інших прокурорів.

Тобто групу прокурорів вправі визначати керівник органу прокуратури.

Згідно з п.9 ч.1 ст.3 КПК керівник органу прокуратури - це Генеральний прокурор, керівник регіональної прокуратури, керівник місцевої прокуратури та їх перші заступники і заступники, які діють у межах своїх повноважень.

Як слідує із матеріалів кримінального провадження, заступник керівника Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_21 в межах наданих йому повноважень визначив групу прокурорів у складі прокурорів Лозівської місцевої прокуратури ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .

Вказана постанова міститься у матеріалах кримінального провадження та була наявною під час їх відкриття стороні захисту у порядку ст.290 КПК України.

Крім того, відповідно до реєстру матеріалів досудового розслідування, зокрема розділу про прийняті в ході досудового розслідування рішення, в ньому зазначено про призначення групи прокурорів у складі ОСОБА_22 , ОСОБА_23 .. Цей факт не було спростовано стороною захисту, що додатково підтверджує, що відповідне процесуальне рішення було прийняте.

Таким чином, досудове розслідування проводилося у встановленому законом порядку під прокурорським наглядом, що відповідає вимогам Конституції України.

До того ж варто наголосити, що відповідно до ст.87 КПК України докази визнаються недопустимими лише у разі їх отримання внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією, законами України або міжнародними договорами, ратифікованими Верховною Радою України. Це правило також поширюється на будь-які інші докази, отримані завдяки використанню інформації, здобутої внаслідок такого порушення.

З огляду на це, вказане процедурне порушення не є підставою для визнання доказів недопустимими, якщо немає доказів того, що це порушення фактично вплинуло на права чи свободи обвинуваченого або інших учасників кримінального провадження.

Так, під час судового розгляду сторона захисту не зазначила, яким чином відсутність підпису прокурора у постанові про створення групи прокурорів вплинула на їхні права чи свободи. Відсутність таких аргументів додатково свідчить про те, що ця обставина не порушила право на захист, доступ до доказів чи інші фундаментальні гарантії досудового розслідування.

Колегія суддів також звертає увагу, що сторона захисту не надала суду достовірних доказів, які б підтверджували факт відсутності підпису на постанові саме на момент її створення. Проведена за заявою адвоката ОСОБА_24 експертиза мала виключно технічну мету визначення дати створення фотозображення постанови про створення групи прокурорів від 01.11.2020, але не підтверджує, що на оригіналі постанови підпис був відсутній.

Окрім того, постанова не є документом, який виготовляється на спеціальних захищених бланках. Як справедливо зауважив прокурор у свій апеляційній скарзі, фізичну копію такої постанови може виготовити будь-хто.

З огляду на наведене, рішення суду про недопустимість наданих стороною обвинувачення письмових доказів, є передчасним.

Таким чином суд не вжив заходів до всебічного, повного та неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, тобто для встановлення фактів і обставин кримінального провадження і перевірки їх доказами, що згідно ч.1 ст.412 КПК України є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону.

Зазначені вище істотні порушення кримінального процесуального закону у свою чергу призвели до неповноти судового розгляду, оскільки залишилися недослідженими і не встановленими обставини, з`ясування яких може мати істотне значення для ухвалення законного, обґрунтованого та справедливого рішення, що, відповідно до вимог п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України, тягне за собою скасування вироку.

Відповідно до положень ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції позбавлений можливості усунути зазначені порушення процесуального закону шляхом повторного дослідження обставин кримінального провадження та доказів, оскільки клопотань про їх дослідження учасниками судового провадження не заявлено.

За таких обставин, колегія суддів керується приписами ч.6 ст.9 КПК України, які визначають, що у випадках, коли положення цього Кодексу не регулюють або неоднозначно регулюють питання кримінального провадження, тоді застосовуються загальні засади кримінального провадження, визначені частиною першою статті 7 цього Кодексу.

Тому, виходячи із передбаченої п.16 ч.1 ст.7 КПК України загальної засади кримінального провадження, з метою забезпечення дотримання вимог кримінального процесуального закону про дослідження доказів і повноти судового розгляду, ухвалений вирок, на підставі п.п.1, 3 ч.1 ст.409 КПК України, підлягає скасуванню з призначенням нового розгляду в суді першої інстанції, під час якого суду необхідно усунути допущені порушення кримінального процесуального закону, вжити заходів до повного, всебічного дослідження обставин кримінального провадження, перевірити інші доводи апеляційної скарги прокурора, дати належну оцінку зібраним доказам, в залежності від чого ухвалити законне та обґрунтоване рішення.

Керуючись ст.ст.405, 407, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,-

УХВАЛИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора у кримінальному провадженні задовольнити частково.

Вирок Близнюківського районного суду Харківської області від 11 грудня 2023 року щодо ОСОБА_7 скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та оскарженню у касаційному порядку не підлягає.

Головуючий:

Судді: