Справа № 642/8048/24
Провадження № 1-кс/642/4258/24 УХВАЛА
25.12.2024 м. Харків
Ленінський районний суд м. Харкова у складі:
слідчого судді ОСОБА_1 ,
за участю секретаря ОСОБА_2 ,
22.12.2024 у період часу з 20 год. 50 хв. до 22 год. 46 хв. в присутності двох понятих в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України було проведено огляд місця події - житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований та мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в ході якого було виявлено та вилучено: марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору зі столу кухонної кімнати; марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору з дерев`яної дошки для нарізання продуктів, яка знаходилася на підлозі кухонної кімнати; марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору з дерев`яної підлоги кухонної кімнати; квитанція з вивозу сміття з нашаруванням фрагментів папілярних ліній бурого кольору зі столу кухонної кімнати; ніж (довжина всього ножа 299 мм; довжина клинка 150 мм; найбільша ширина клинка 30 мм; найбільша товщина клинка 1.5 мм, рукоятка плащата, з`єднана за допомогою 4 заклепок з металу жовтого кольору, найбільша товщина рукоятки 35 мм), який має деформацію у вигляді вигнутого клинка, на клинку якого маються нашарування речовини бурого кольору, з кухонної мийки, у зв`язку з тим, що без вилучення вони могли бути знищені чи передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
23.12.2024 слідчий надіслав засобами поштового зв`язку клопотання до слідчого судді, яке було погоджене з прокурором Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова в якому просив надати слідчому СВ ВП №2 Харківського РУП №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 дозвіл на одноразове проведення в ході огляду місця події невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 . Зазначене клопотання надійшло до суду 25.12.2024. Клопотання обґрунтовано тим, що є достатні підстави вважати, що речовини та предмети, які необхідно відшукати та врятувати знаходяться у домоволодінні, яке розташована за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований та мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та в якому в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України, було проведено під час огляду місця події невідкладний обшук, безпосередньо відразу після вчинення вказаного кримінального правопорушення, а попереднє звернення до суду з клопотанням про проведення обшуку не забезпечить виконання цілей необхідних для встановлення істини у кримінальному провадженні. Зазначає, що у цьому випадку наявні достатні підстави вважати, що: було вчинено кримінальне правопорушення; відшукувані речі і документи мають значення для досудового розслідування; відомості, які містяться у відшукуваних речах і документах, можуть бути доказами під час судового розгляду; відшукувані речі, документи або особи перебувають у зазначеному в клопотанні житлі чи іншому володінні особи; за встановлених обставин обшук є найбільш доцільним та ефективним способом відшукання та вилучення речей і документів, які мають значення для досудового розслідування, а також заходом, пропорційним втручанню в особисте і сімейне життя особи.
В судовому засіданні слідчий клопотання підтримав, просив його задовільнити.
Слідчий суддя доходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню виходячи з наступного.
22.12.2024 до органу досудового розслідування від ОСОБА_7 надійшло повідомлення про те, що 22.12.2024 біля 19 год 32 біля під`їзду будинку №42 по вул. Кривоконівській в м. Харкові вона побачила свого чоловіка ОСОБА_8 , який впав на землю і був в крові, він повідомив, що їх спільний знайомий на ім`я ОСОБА_9 наніс йому 5 ножових поранень.
22.12.2024 у період часу з 20 год. 50 хв. до 22 год. 46 хв. в присутності двох понятих в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України було проведено огляд місця події - житла, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_1 , в якому зареєстрований та мешкає ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 . Згідно з протоколом огляду місця події від 22.12.2024 в ході зазначеної слідчої дії було виявлено та вилучено: марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору зі столу кухонної кімнати; марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору з дерев`яної дошки для нарізання продуктів, яка знаходилася на підлозі кухонної кімнати; марлевий тампон зі змивом речовини бурого кольору з дерев`яної підлоги кухонної кімнати; квитанція з вивозу сміття з нашаруванням фрагментів папілярних ліній бурого кольору зі столу кухонної кімнати; ніж (довжина всього ножа 299 мм; довжина клинка 150 мм; найбільша ширина клинка 30 мм; найбільша товщина клинка 1.5 мм, рукоятка плащата, з`єднана за допомогою 4 заклепок з металу жовтого кольору, найбільша товщина рукоятки 35 мм), який має деформацію у вигляді вигнутого клинка, на клинку якого маються нашарування речовини бурого кольору, з кухонної мийки, у зв`язку з тим, що без вилучення вони могли бути знищені чи передані іншим особам, що унеможливило б у подальшому проведення досудового розслідування та доказування складу кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 2 ст. 15 ч. 1 ст. 115 КК України.
Відповідно до ч. 2 ст. 237 КПК України огляд житла чи іншого володіння особи здійснюється згідно з правилами цього Кодексу, передбаченими для обшуку житла чи іншого володіння особи.
Частиною 3 ст. 233 КПК України передбачено, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи лише у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний невідкладно після здійснення таких дій звернутися до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.
Право на повагу до житла як складова права на приватність належить до основоположних прав людини, закріплених на національному та міжнародному рівнях. Конституційний Суд України в Рішенні від 31 травня 2011 року № 4-рп/2011 наголосив на тому, що гарантування кожному прав на повагу та недоторканність житла є не тільки конституційно-правовим обов`язком держави, а й дотриманням взятих Україною міжнародно-правових зобов`язань відповідно до положень Загальної декларації прав людини 1948 року, Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенція), Міжнародного пакту про громадянські та політичні права 1966 року. Зазначені міжнародні акти згідно з ч. 1 ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України.
Відповідно до ст. 12 Загальної декларації прав людини, ст. 8 Конвенції, п. 1 ст. 17 Міжнародного пакту про громадянські та політичні права ніхто не може зазнавати безпідставного посягання на недоторканність свого житла. При здійсненні своїх прав і свобод кожна людина може зазнавати тільки таких обмежень, які встановлені законом виключно з метою забезпечення належного визнання і поваги до прав і свобод інших та забезпечення справедливих вимог моралі, громадського порядку і загального добробуту в демократичному суспільстві (п. 2 ст. 29 Загальної декларації прав людини).
У згаданому Рішенні Конституційний Суд України також зазначив, що конституційна гарантія недоторканності житла не поширюється на випадки, коли суспільні інтереси вимагають правомірного обмеження прав людини, зокрема, для захисту прав і законних інтересів інших членів суспільства, а також задля запобігання кримінальним правопорушенням. Обмеження права особи на недоторканність житла, яке визначено в Конституції України і міжнародно-правових актах, за відповідних обставин, може визнаватися легітимним втручанням держави в права людини з метою забезпечення загального блага.
Приписи ст. 30 Конституції України гарантують кожному недоторканність житла. Не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду. У невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, можливий інший, встановлений законом, порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду й обшуку.
Отож, із положень ст. 30 Конституції України слідує таке:
- допускається наявність невідкладних випадків, коли дозволений інший, за відсутності вмотивованого рішення суду, встановлений законом порядок проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду і обшуку;
- невідкладність випадків законодавець обумовлює врятуванням життя людей, майна чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину.
Частиною 3 ст. 233 КПК України встановлено, що слідчий, дізнавач, прокурор має право до постановлення ухвали слідчого судді увійти до житла чи іншого володіння особи у невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей та майна чи з безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні кримінального правопорушення. У такому разі прокурор, слідчий, дізнавач за погодженням із прокурором зобов`язаний після здійснення таких дій невідкладно звернутися post factum до слідчого судді із клопотанням про проведення обшуку.
Наявність єднального сполучника «та» між словосполученнями «врятування життя людей» і «врятування майна» є законодавчим визначенням альтернативних випадків щодо невідкладного проникнення, де слово «людей» у формулюванні відповідної підстави, у розумінні ч. 3 ст. 233 КПК, уособлює необхідність врятування життя хоча б однієї особи.
Немає підстав у контексті приписів ст. 30 Конституції України та ч. 3 ст. 233 КПК заперечувати допустимість проведення в житлі чи іншому володінні особи огляду й обшуку після проникнення до такого житла чи іншого володіння особи за наявності невідкладних випадків.
По-перше, йдеться про кримінальну процесуальну діяльність слідчого, дізнавача, прокурора до постановлення ухвали слідчого судді щодо проникнення до житла чи іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку (ст. 30 Конституції України), яка реалізується на підставі ч. 3 ст. 233 КПК. Отже, очевидною є підпорядкованість законодавчо визначеної мети невідкладного обшуку - врятування майна вирішенню і розв`язанню тих завдань, про які йдеться в ст. 2 КПК.
По-друге, в аспекті виконання завдань кримінального провадження термін «врятування» означає усувати загрозу смерті, знищення; захищати існування; оберігати, укривати від шкідливого, небажаного, небезпечного впливу життя людей та майна. Телеологічне тлумачення безсумнівно вказує на такі підстави невідкладного обшуку, як реальна загроза того, що предмет, який розшукується та підлягає вилученню, може бути знищено через зволікання з його відшуканням, відповідно - метою такого відшукання є запобігання знищенню об`єктів, що можуть мати значення речових доказів.
Приписи ч. 3 ст. 233 КПК передбачають можливість проникнення до житла (іншого володіння) в процесі здійснення кримінальної процесуальної діяльності для розслідування кримінальних правопорушень. Відповідно, під час проникнення можуть проводитися необхідні процесуальні дії, спрямовані на рятування майна, серед іншого, об`єктів матеріального світу, які мають або можуть мати ознаки речових доказів під час проведення обшуку. У ситуації, коли слідчому чи прокурору стає відомо про можливе знищення майна, яке може бути речовим доказом у кримінальному провадженні, застосовуються положення ч. 3 ст. 233 КПК щодо його врятування, які є підставою для невідкладного проникнення до житла (іншого володіння).
Проведення обшуку (огляду) житла чи іншого володіння особи без рішення суду в невідкладних випадках, пов`язаних із врятуванням життя людей чи майна чи безпосереднім переслідуванням осіб, які підозрюються у вчиненні злочину, з дотриманням обмежень і умов, передбачених законодавством (статтями 214, 233, 237 КПК), не порушує засади недоторканності житла чи іншого володіння особи.
З метою належного вирішення завдань, визначених у ст. 2 КПК, їх розв`язання, а також нейтралізації загроз з боку суб`єктів протиправної поведінки чи інших осіб, які діють на їх користь, у ч. 3 ст. 233 КПК з метою реалізації правоохоронюваних інтересів установлено спеціальні правила. Неможливість забезпечити збереження доказів без їх негайного відшукання і вилучення обумовлює невідкладну необхідність вжиття передбачених КПК процесуальних заходів з метою врятування (збереження) відповідного майна, зокрема шляхом проведення обшуку до отримання ухвали слідчого судді. При цьому висока ймовірність протягом короткого часу знищення таких доказів зумовлює невідкладність вжиття заходів з метою їх збереження.
Про наявність у сторони обвинувачення обґрунтованих побоювань того, що майно може бути знищеним, може свідчити як наявність у слідчого та прокурора відповідних даних, що воно може бути знищене, з огляду на відомості, отримані оперативним шляхом, з повідомлень свідків, потерпілих, підозрюваних чи з інших належних та допустимих джерел, які вказують, що майно може бути знищено, так і специфіка розвитку подій у розслідуванні кримінального провадження, коли, наприклад, один із співучасників кримінального правопорушення був затриманий, то побоювання того, що його затримання може змусити інших співучасників знищити речові докази, стають досить реальними. Викриття кримінального правопорушення створює очевидну і реальну загрозу (високу ймовірність) швидкого знищення речових доказів третіми особами (співучасниками, родичами або друзями підозрюваного тощо), зацікавленими в унеможливленні ефективного розслідування. Водночас дотримання порядку попереднього отримання дозволу слідчого судді на проведення обшуку (який включає складання та подання до суду вмотивованого клопотання, його розподіл автоматизованою системою, прийняття до провадження слідчим суддею, проведення судового засідання та складання за його результатами ухвали) зумовлює відповідні можливості для знищення доказів особами, яким відомо про факт затримання правопорушника, у проміжок часу, витраченого на виконання передбачених у законі ординарних процедур. Зазначена обставина з високою вірогідністю може позбавити сторону обвинувачення можливості належно реалізувати передбачені ст. 93 КПК повноваження щодо збирання доказів задля виконання завдань кримінального провадження (ст. 2 КПК).
В таких випадках проникнення до житла чи іншого володіння особи є альтернативою попередньому отриманню ухвали слідчого судді про дозвіл на обшук у ситуаціях, коли існують обґрунтовані побоювання, що за цей час майно буде знищено в разі дотримання ординарного порядку. Необхідність віднайти і вилучити об`єкти, які можуть бути речовими доказами, в контексті ч. 3 ст. 233 КПК є виправданою, якщо існують обґрунтовані підстави до припущення про наявність реальної загрози знищення майна.
Зазначене вище є правовою позицією, викладеною в Постанові ОП ККС Верховного Суду від 07.10.2026 у справі № 466/525/22.
Разом із тим, ЄСПЛ вважає вагомим те, аби невідкладні обставини, на які посилалися органи влади, вирішивши провести обшук без рішення суду, дійсно підтверджувалися матеріалами справи та конкретними обставинами, й в цілому виправдовували таку терміновість з боку правоохоронних органів. Крім того, важливим є як дотримання процесуальних гарантій під час проведення такого обшуку та судовий контроль за його законністю post factum, так і забезпечення заявникові можливості оскаржувати докази, здобуті в такий спосіб, в межах кримінального провадження проти нього. Недотримання таких вимог має наслідком констатацію ЄСПЛ відповідного порушення статей 6 та / або 8 Конвенції.
Вимога про наведення мотивів для проведення обшуку саме невідкладно, безпосередньо пов`язана з ефективністю наступного судового контролю. Якщо слідчим суддею в порядку судового контролю або судом під час перевірки допустимості доказів не буде встановлено (підтверджено) наявності підстав для невідкладного проникнення до житла чи іншого володіння особи без ухвали слідчого судді, результати відповідного обшуку (без попереднього дозволу суду) слід вважати такими, що отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Частиною 2 ст. 235 КПК передбачено, що ухвала про дозвіл на проведення обшуку повинна відповідати загальним вимогам до судових рішень, передбаченим цим Кодексом. Приписами ст. 234 КПК визначені обставини, які підлягають дослідженню слідчим суддею під час вирішення питання про обшук, який ще не було проведено органами досудового розслідування.
Дослідженні слідчим суддею матеріали клопотання підтверджують невідкладність проникнення до житла в даному випадку, яка обумовлена врятуванням матеріальних об`єктів (майна), що потенційно можуть мати значення речових доказів у кримінальному провадженні, від прогнозованого знищення, втрати. Вилучені в ході проникнення до житла ОСОБА_10 під час огляду місця події матеріальни об`єкти можуть дають змогу встановити обставини, що мають значення для справи, а саме спричинення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , встановлення осіб причетних до замаху на його вбивство, дотримання ординарного порядку обшуку могло спричинити втрату відповідного майна, внаслідок існування реальної загроза знищення відповідних матеріальних об`єктів після вчинення злочину, особою причетної до завдання тілесних ушкоджень потерпілому під час замаху на вбивство.
На підставі викладеного вище, керуючись ст. 233, 234, 235, 237 КПК України,
Надати слідчому СВ ВП №2 Харківського РУП №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 дозвіл на одноразове проведення в ході огляду місця події невідкладного обшуку за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено предмети згідно з переліком, вказаним у протоколі обшуку від 22.12.2024 року.
Вважати правомірним обшук, проведений 22.12.2024 року, без ухвали слідчого судді, який був проведений слідчим СВ ВП № 2 Харківського РУП №3 Головного управління Національної поліції в Харківській області ОСОБА_6 в порядку ч. 3 ст. 233 КПК України.
Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали проголошений 27.12.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1