Справа № 192/2847/24
Провадження № 1-в/192/4/25
Ухвала

Іменем України

13 січня 2025 року

Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду у селищі Солоному Солонянського району Дніпропетровської області подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 про приведення покарання відповідно до вимог Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» стосовно засудженого

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який на даний час відбуває покарання у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)», засудженого

18.12.2019 вироком Запорізького районного суду Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з іспитовим строком 2 року;

22.10.2020 вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121, ст. 71 КК України до 6 років позбавлення волі;

26.04.2023 вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185, ч. 4 ст. 70 КК України до 6 років позбавлення волі;

встановив:

Начальник ДУ «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 звернувся до суду з поданням, просить привести покарання засудженого ОСОБА_4 у відповідність до Закону України № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Подання обґрунтовується тим, що у Державній установі «Солонянська виправна колонія (№ 21)» відбуває покарання ОСОБА_4 .

Був засуджений 22.10.2020 Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 1 ст. 121 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18.12.2019 і остаточно призначено 6 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 01.12.2020.

Засуджений 26.04.2023 Ленінським районним судом міста Запоріжжя за ч. 2 ст. 15, ч. 2 ст. 185 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Ленінського районного суду міста Запоріжжя від 22.10.2020, остаточно призначено 6 років позбавлення волі. Вирок набрав законної сили 22.07.2023.

Початок строку: 05.06.2020, кінець строку: 05.06.2026.

Представник установи виконання покарань, засуджений та прокурор у судове засідання не з`явилися.

Начальник установи виконання покарань просив розгляд подання здійснювати без участі представника адміністрації установи виконання покарань.

Засуджений подав заяву про розгляд подання без його участі.

Прокурор звернувся з клопотанням, у якому просить на підставі ч. 2 ст. 74 КК України негайно звільнити ОСОБА_5 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Прокурор посилається на те, що ОСОБА_5 відбуває покарання за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, а також за вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121 КК України. Згідно з вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26.04.2023 за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, ОСОБА_5 вчинив замах на крадіжку 20.05.2019 на суму 289,60 грн та 28.05.2019 - 230 грн, що становить у 2019 році менше ніж 2 НМДГ, тобто дані діяння підпадають під дію ч. 2 ст. 74 КК України.

Проводити розгляд клопотання прокурор просив без його участі.

Відповідно до ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання (подання), не перешкоджає проведенню судового розгляду, крім випадків, коли їх участь визнана судом обов`язковою або особа повідомила про поважні причини неприбуття.

Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що подання потрібно задовольнити з таких підстав.

Відповідно до ч. 2 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння.

Згідно з ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

09.08.2024 набрав чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-ІХ «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», яким, зокрема були внесені зміни до ст. 51 КУпАП.

Статтею 51 КУпАП у редакції Закону від 18.07.2024 № 3886-ІХ встановлена відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ ПК України передбачено, що якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

За змістом п.п. 169.1.1 п.169.1 ст. 169 розділу IV ПК України сума податкової пільги дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року, - для будь-якого платника податку.

Судом встановлено, що 18 грудня 2019 року ОСОБА_4 засуджений Запорізьким районним судом Запорізької області за ч. 3 ст. 185 КК України до покарання у виді 3 (трьох) років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування призначеного покарання з випробуванням з іспитовим строком 2 роки. Згідно з цим вироком ОСОБА_4 у серпні 2018 року вчинив крадіжку майна на загальну суму 1115,12 грн.

22 жовтня 2020 року ОСОБА_4 засуджений Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 1 ст. 121 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років. На підставі ст. 71 КК України, за сукупністю вироків, до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуту частину покарання за вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18.12.2019 та остаточно призначено ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі строком на 6 років.

26 квітня 2023 року ОСОБА_4 засуджений Ленінським районним судом м. Запоріжжя за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України до покарання у виді 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, призначеним вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.10.2020 року, за сукупністю злочинів призначено покарання у виді 6 років позбавлення волі.Згідно з цим вироком ОСОБА_4 20 травня 2019 року вчинив закінчений замах на крадіжку майна у сумі 289,60 грн та 28 травня 2019 року - закінчений замах на крадіжку майна у сумі 230,30 грн.

Суд зазначає, що відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2018 рік» з 1 січня 2018 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 1762 гривня, отже сума податкової пільги складає 881 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 1762 грн (881 грн х 2).

Відповідно до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2019 рік» з 1 січня 2019 року прожитковий мінімум для працездатної особи в розрахунку на місяць встановлений у розмірі 1921 гривня, отже сума податкової пільги складає 960,50 грн, а 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян з огляду на податкову соціальну пільгу 1921 грн (960,50 грн х 2).

Тобто, вартість майна, викраденого ОСОБА_4 у серпні 2018 року, та вартість майна, на викрадення якого ним були вчинені замахи у травні 2019 року, за кожним з епізодів, була меншою, ніж 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Отже, на засудженого ОСОБА_4 розповсюджується дія Закону України від 18.07.2024 № 3886-ІХ, яким частково декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи, що ОСОБА_4 вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року та вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2023 року засуджений за діяння, караність яких законом усунена, а саме за крадіжку майна у серпні 2018 року на загальну суму 1115,12 грн та замахи на крадіжки майна на суму 289,60 грн та суму 230,30 грн, тобто суми, які не перевищують двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, то суд доходить висновку, що ОСОБА_4 потрібно звільнити від покарання, призначеного цими вироками за вказані кримінальні правопорушення.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст. 539 КПК України,

постановив:

Подання начальника Державної установи «Солонянська виправна колонія (№ 21)» ОСОБА_3 задовольнити.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Запорізького районного суду Запорізької області від 18 грудня 2019 року за ч. 3 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Негайно звільнити ОСОБА_4 від покарання, призначеного вироком Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 26 квітня 2023 року за ч. 2 ст. 15 ч. 2 ст. 185 КК України, у зв`язку з усуненням караності діяння.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду через Солонянський районний суд Дніпропетровської області протягом семи днів з дня її проголошення, а засудженим з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1