Справа № 353/337/24
Провадження № 1-кп/353/83/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23 грудня 2024 рокум.Тлумач

Тлумацький районний суд Івано-Франківської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника обвинуваченого-адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні у м. Тлумач обвинувальний акт з реєстром матеріалів досудового розслідування у кримінальному провадженні № 0000009, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 19.01.2024 року про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця, зареєстрованого у АДРЕСА_1 та проживаючого за адресою АДРЕСА_2 , із середньою освітою, розлученого, має на утриманні одну малолітню дитину, непрацюючого, українця, громадянина України, депутатом не обирався, невійськовозобов`язаного, згідно ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_6 вчинивумисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

Вказане кримінальне правопорушення вчинено за наступних обставин.

Надвірнянським районним судом Івано-Франківської області 30.05.2023 року за результатами розгляду справи № 348/698/23 про адміністративне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 130 КУпАП щодо ОСОБА_4 винесено постанову № 3/348/366/23, яка набрала законної сили 24.07.2023 року, згідно якої ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 130 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у 34 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 3 роки без оплатного вилучення транспортного засобу.

Не припиняючи своїх протиправних дій та продовжуючи свою протиправну поведінку, 23.09.2023 року о 02 год 31 хв в м. Івано-Франківськ по вул. Вовчинецькій, 225-А, ОСОБА_4 керував транспортним засобом марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2023 року. За вчинення вказаних адміністративних правопорушеннь працівниками поліції щодо ОСОБА_4 складено протоколи про вчинення адміністративного правопорушення за ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП за результатами розгляду яких, 22.11.2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області щодо ОСОБА_4 винесено постанову №3/344/6497/23, яка набрала законної сили 05.12.2023 року, згідно якої ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі трьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

У подальшому, ОСОБА_4 04.10.2023 року о 23 год 39 хв у м. Івано-Франківську по вул. В. Стуса, 2, керував транспортним засобом марки «Опель Астра», реєстраційний номер НОМЕР_1 , в стані алкогольного сп`яніння та будучи позбавленим права керування транспортними засобами відповідно до постанови Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 30.05.2023 року. За вчинення вказаних адміністративних правопорушень працівниками поліції щодо ОСОБА_4 складено протоколи про вчинення адміністративних правопорушень за ч. 2 ст. 130, ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП, за результатами розгляду яких 14.12.2023 року Івано-Франківським міським судом Івано-Франківської області щодо ОСОБА_4 винесено постанову № 3/344/7929/23, яка набрала законної сили 26.12.2023 року, згідно якої ОСОБА_4 визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушеннь, передбачених ч. 2 ст. 130, ч. 3 ст. 130, ч. 5 ст. 126 КУпАП та на підставі ст. 36 КУпАП накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 51 000 гривень, з позбавленням права керування транспортними засобами строком на 10 років та з конфіскацією транспортного засобу, який є у приватній власності порушника.

Будучи належним чином ознайомленим з наведеними вище постановами та маючи реальну можливість виконувати їх в частині позбавлення права керувати транспортними засобами, ОСОБА_4 продовжив керувати транспортним засобом за наступних обставин.

Так, 19.01.2024 року о 11 год 55 хв на стаціонарному блок-пості ДУ «Контрольно пропускний пункт» № 11, який знаходиться у с. Нижнів по вул. Дністерській Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області, ОСОБА_4 , маючи умисел на невиконання судового рішення, а саме постанов Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області № 3/348/366/23 від 30.05.2023 року, Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 3/344/6497/23 від 22.11.2023 року та № 3/344/7929/23 від 14.12.2023 року, та повністю їх ігноруючи, достовірно знаючи про наявність вказаних постанов, діючи умисно, підриваючи авторитет органів правосуддя України, всупереч ч. 1 ст. 129-1 Конституції України та ч. 2 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів", відповідно до яких судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на території України, усвідомлюючи протиправний характер свого діяння та передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, керував транспортним засобом марки «Мерседес», реєстраційний номер НОМЕР_2 , та був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції відділення поліції № 5 (м. Тлумач) Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області для перевірки документів.

Унаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 постанова Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області № 3/348/366/23 від 30.05.2023 року, яка набрала законної сили 24.07.2023 року, постанови Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 3/344/6497/23 від 22.11.2023 року, яка набрала законної сили 05.12.2023 року, та № 3/344/7929/23 від 14.12.2023 року, яка набрала законної сили 26.12.2023 року, не були виконані в частині позбавлення права керування транспортними засобами.

Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст. 382 КК України, тобтоумисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили.

22 грудня 2024 року між прокурором, який підтримує публічне обвинувачення у суді в кримінальному проваджені прокурором Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні № 0000009, з одного боку, та обвинуваченим у вказаному провадженні ОСОБА_4 , його захисником - адвокатом ОСОБА_5 , з іншого боку, на підставі ст. 468, 469, 470, 472, 473 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно вказаної угоди, обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, тобто в умисному невиконанні рішення суду, що набрало законної сили.

Окрім того, останній не заперечує обставини вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення, що викладені у повідомленні про підозру та обвинувальному акті, у вчиненому щиро розкаюється та зобов`язується: беззастережно визнати обвинувачення в обсязі обвинувачення у судовому провадженні; у межах строків давності притягнення до кримінальної відповідальності співпрацювати з Тлумацьким відділом Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківській області та іншими правоохоронними органами у викритті та виявленні відомих йому правопорушень.

Сторони погоджуються на призначення покарання ОСОБА_4 за ч. 1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн. На підставі ч.4 ст.70 КК України, із врахуванням вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2024 року, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, остаточно призначити ОСОБА_4 покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

Роз`яснено наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України та наслідки умисного невиконання угоди. В угоді зазначені права і обов`язки прокурора та обвинуваченого щодо укладення угоди.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 382 КК України, за обставин, викладених в обвинувальному акті, визнав та зазначив, що він розуміє надані йому Законом права, наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер пред`явленого обвинувачення, вид покарання, який до нього буде застосований в результаті затвердження угоди про визнання винуватості, та наполягає на затвердженні вказаної угоди.

Захисник ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні просив затвердити угоду про визнання винуватості.

Прокурор ОСОБА_3 у підготовочму судовому засіданні пояснив, що вважає, що при укладенні угоди про визнання винуватості дотримані вимоги та правила КПК України та КК України, просив угоду про визнання винуватості затвердити і призначити обвинуваченому узгоджене в угоді покарання.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, вивчивши надані матеріали, дійшов наступного висновку.

Згідно ст. 468 КПК України в кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Частиною 4 статті 469 КПК України встановлено, що угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів.

Відповідно ч.5 ст. 469 КПК України укладення угоди про примирення або про визнання винуватості може ініціюватися в будь-який момент після повідомлення особі про підозру до виходу суду до нарадчої кімнати для ухвалення вироку.

Дослідивши матеріали кримінального провадження в обсязі, узгодженому сторонами кримінального провадження, суд дійшов висновку, що інкриміноване обвинуваченому діяння повністю доведене і вірно кваліфіковане органом досудового розслідування за ч.1 ст. 382 КК України, винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення при обставинах, викладених в обвинувальному акті, доведена повністю.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує, як умисне невиконання рішення суду, що набрало законної сили, тобто вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 382 КК України.

Вказане кримінальне правопорушення, відповідно до ст. 12 КК України є нетяжким злочином.

Судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_4 цілком розуміє положення п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, ч. 4 ст. 474 КПК України, укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Відповідно до ст. 475 КПК України, якщо суд переконався, що угода може бути затверджена, він ухвалює вирок, яким затверджує угоду і призначає узгоджену сторонами міру покарання.

Дослідивши угоду про визнання винуватості та переконавшись, що укладена угода є добровільним волевиявленням обвинуваченого, тобто не є наслідком застосування до нього насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді, з`ясувавши у обвинуваченого чи цілком він розуміє наслідки затвердження угоди, роз`яснивши обвинуваченому право на судовий розгляд, під час якого прокурор зобов`язаний довести кожну обставину щодо кримінального правопорушення у вчинені якого його обвинувачують, встановивши правильне розуміння обвинуваченим змісту та наслідків затвердження угоди, а також перевіривши її відповідність вимогам кримінального процесуального законодавства, заслухавши доводи учасників судового засідання та роз`яснивши обвинуваченому обмеження права щодо оскарження вироку, передбачені ст. 473 КПК України, суд доходить висновку, що угода про визнання винуватості, укладена між прокурором у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №000009 від 19.01.2024року про обвинувачення ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення за ч.1 ст. 382 КК України, з однієї сторони, та обвинуваченим, у цьому кримінальному провадженні, з другої сторони, у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , відповідає вимогам КПК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушуються права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, укладення угоди є добровільним, узгоджені вид та міра покарання відповідають загальним засадам призначення покарання.

При призначенні покарання суд врахуває обставини, які пом`якшують покарання: щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, а також відсутність обставин, які обтяжують покарання.

Крім того, суд враховує ставлення обвинуваченого ОСОБА_4 до вчиненого ним кримінального правопорушення, а саме його беззастережне визнання вини,а також те, що кримінальним правопорушенням шкода нікому не заподіяна, потерпілі у даному кримінальному провадженні відсутні, обвинувачений згідно ст. 89 КК України не судимий, на обліку в лікаря психіатра та нарколога не перебуває, є особою молодого віку, має на утриманні одну малолітню дитину та постійне місце проживання, був військовослужбовцем у складі ЗСУ.

Призначаючи вид і міру покарання ОСОБА_4 суд врахував конкретні обставини вчинення кримінального правопорушення, тяжкість кримінального правопорушення, дані про особу обвинуваченого та з огляду на всі обставини в цілому, суд приходить до висновку, що обвинуваченому за вчинення кримінального правопорушення, належить призначити узгоджену сторонами міру покарання в угоді, за ч.1 ст. 382 КК України, у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

Згідно правової позиції, викладеної у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 15.02.2021 року у справа № 760/26543/17 визначено, що положеннями ст. 70 КК визначені підстави, порядок та межі призначення покарання за сукупністю злочинів. Відповідно до приписів ч. 4 ст. 70 КК якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще й в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку, остаточне покарання визначається за правилами, передбаченими частинами 1-3 цієї статті, тобто шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим або шляхом повного чи часткового складання призначених покарань. У такому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в ст. 72 цього Кодексу.

В той же час, призначення покарання за сукупністю злочинів на підставі ч. 4 ст. 70 КК, має ряд особливостей, з урахуванням яких, загальний алгоритм призначення покарання на підставі ч. 4 ст. 70 КК передбачає такі елементи: 1) одержання точних даних про покарання, призначене особі попереднім вироком/попередніми вироками та у разі відбуття призначеного покарання, точного визначення його відбутої частини; 2) призначення покарання за злочин, вчинений до постановлення попереднього вироку, а якщо вчинено декілька таких злочинів, які не охоплюються однією статтею чи частиною статті КК, то призначення покарання за кожен злочин окремо; 3) визначення покарання за сукупністю вказаних злочинів; 4) призначення покарання за сукупністю злочинів, встановлених попереднім та новим вироками; 5) зарахування в строк остаточного покарання, призначеного за сукупністю вчинених злочинів, покарання, відбутого за попереднім вироком/попередніми вироками, якщо таке зарахування можливе.

При цьому, призначаючи покарання за сукупністю злочинів на підставі ч.4 ст.70 КК суд не вправі змінювати покарання, призначене попереднім (першим) вироком за окремий злочин. Він також не повинен ще раз призначати (дублювати) це покарання у новому (другому) вироку. В даному разі діє юридична презумпція законності й обґрунтованості попереднього вироку, яку суд підтверджує, застосовуючи ч. 4 ст. 70 КК.

Враховуючи вищенаведене, оскільки обвинувачений по вироку Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2024 року за ч.2 ст.342, ч.1 ст.382 КК України засуджений до остаточного покарання, на підставі ч.1 ст. 70 КК України, у виді штрафу у розмірі 3000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 грн, то слід застосувати положення ч. 1-3,4 ст. 70 КК України при визначенні остаточного покарання за сукупністю кримінальних правопорушень, так як обвинувачений вчинив кримінальне правопорушення, за яке притягується по даному кримінальному провадженні, до постановлення попереднього вироку.

А тому слід, на підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, визначеним за вищевказаним вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2024 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

Зазначене покарання суд вважає необхідним та достатнім для його виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Підстав для відмови у затвердженні угоди, передбачених п.1-6 ч.7ст.474 КПК України, судом не встановлено.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Запобіжній захід відносно обвинуваченого на досудовому слідстві не обирався.

На підставі вищевикладеного, керуючись ст. 368, 370, 371, 394, 475 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 23 грудня 2024 року укладену між прокурором, який підтримує публічне обвинувачення у суді в кримінальному проваджені прокурором Тлумацького відділу Івано-Франківської окружної прокуратури Івано-Франківської області ОСОБА_3 , якому на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 від 19.01.2024року, з одної сторони, та обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні ОСОБА_4 , з іншої сторони, у присутності захисника обвинуваченого ОСОБА_5 , на підставі ст. 468, 469, 470, 472, 473 КПК України.

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 382 КК України та призначити йому узгоджене в угоді покарання за ч.1 ст. 382 КК України у виді штрафу у розмірі 1000 (одна тисяча) неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що складає 17000 (сімнадцять тисяч) грн.

На підставі ч. 4 ст.70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання за даним вироком більш суворим покаранням, визначеним за вироком Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 12.12.2024 року, призначити ОСОБА_4 остаточне покарання у виді штрафу у розмірі 3000 (три тисячі) неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 51000 (п`ятдесят одна тисяча) грн.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Процесуальні витрати у кримінальному провадженні відсутні.

Вирок набирає законної сили через тридцять днів з моменту його проголошення, у разі не подання на нього апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Вирок може бути оскаржений, з підстав, передбачених статтею 394 КПК України до Івано-Франківського апеляційного суду через Тлумацький районний суд Івано-Франківської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Копію вироку суду після його проголошення негайно вручити засудженому, його захиснику та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку суду.

ГоловуючийОСОБА_7