У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16 квітня 2025 року Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області в складі головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю:

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

захисників ОСОБА_4 , ОСОБА_5 ,

обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в залі суду у м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000529 від 09.05.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України, суд, -

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Саксаганський районний суд м. Кривого Рогу Дніпропетровської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 307 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 307, ч. 3 ст. 307 КК України.

Адвокат ОСОБА_4 , який є одночасно представником заставодавця ОСОБА_9 , подав клопотання повернення застави внесеної за ОСОБА_6 . В якому зазначає, що ухвалою Харківського апеляційного суду від 24.06.2024 у справі №626/1850/24 до підозрюваної ОСОБА_6 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 10.07.2024, а також визначено заставу у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 242240 грн. В подальшому вказаний запобіжний захід неодноразово продовжувався. Останній раз, ухвалою Красноградського районного суду Харківської області від 01.10.2024 у справі № 626/1849/24 ОСОБА_6 продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою до 09.11.2024, а також визначено заставу у розмірі 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, тобто в сумі 146000 грн.

ОСОБА_9 на депозитний рахунок ТУ ДСА України в Харківській області в якості застави внесено вказані грошові кошти. Строк дії ухвали слідчого судді від 01.10.2024 закінчився 10.11.2024. В подальшому обов`язки продовжені не були. Усі запобіжні заходи, які визначені законом, обираються на строк, визначений ухвалою, але не більше 60 днів. Тобто запобіжний захід діє доки діє ухвала та діє строк, який визначений у ній. Із спливом строку дії ухвали припиняється і дія запобіжного заходу, якщо останній не був продовжений іншою ухвалою. У зв`язку з чим просить скасувати заставу, внесену за ОСОБА_6 , повернути заставодавцю ОСОБА_9 .

В судовому засіданні прокурор заперечував проти задоволення клопотання та повернення застави. Зазначив, що згідно з ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави, підозрюваний вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави. Положеннями КПК України не визначено конкретного строку дії запобіжного заходу у виді застави. Таким чином, оскільки відповідно до ст.182 КПК України запобіжний захід у вигляді застави не має граничного строку дії, то після внесення грошових коштів у якості застави за підозрюваного, строк дії ухвали про обрання запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до ст. 203 КПК України, діє до моменту прийняття остаточного рішення, а саме ухвалення вироку чи закриття кримінального провадження. За наведених обставин, зважаючи на норми кримінального процесуального закону, застава, як альтернатива запобіжному заходу у вигляді тримання під вартою, є безстроковим видом запобіжного заходу, і на даний час захід забезпечення є чинним, судом не скасований, кримінальне провадження відносно ОСОБА_6 не завершено, відсутні правові підстави для повернення суми грошової застави заставодавцю.

Обвинувачена ОСОБА_6 та її захисник ОСОБА_5 , кожен окремо, наполягали на задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_7 та його захисник ОСОБА_4 , кожен окремо, наполягали на задоволенні клопотання.

Обвинувачений ОСОБА_8 підтримав клопотання.

Суд, заслухавши думку учасників процесу, приходить до наступних висновків.

У відповідності до положень ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганням спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення або продовжити злочину діяльність.

Частиною 1 ст. 182 КПК України передбачено, що застава полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків. Можливість застосування застави щодо особи, стосовно якої застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, може бути визначена в ухвалі слідчого судді, суду у випадках, передбачених частинами 3 або 4 ст. 183 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 8 ст. 182 КПК України у разі невиконання обов`язків заставодавцем, а також, якщо підозрюваний, обвинувачений, будучи належним чином повідомлений, не з`явився за викликом до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду без поважних причин чи не повідомив про причини своєї неявки, або якщо порушив інші покладені на нього при застосуванні запобіжного заходу обов`язки, застава звертається в дохід держави та зараховується до спеціального фонду Державного бюджету України й використовується у порядку, встановленому законом для використання коштів судового збору.

Отже, застава забезпечує належну поведінку обвинуваченого під час розгляду кримінального провадження.

Частиною 11 ст. 182 КПК України передбачено, що застава, що не була звернена в дохід держави, повертається підозрюваному, обвинуваченому, заставодавцю після припинення дії цього запобіжного заходу. При цьому застава, внесена підозрюваним, обвинуваченим, може бути повністю або частково звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень. Застава, внесена заставодавцем, може бути звернена судом на виконання вироку в частині майнових стягнень тільки за його згодою.

Суд враховує, що з одного боку, розмір застави повинен бути таким, щоб загроза її втрати за рішенням суду про звернення застави у дохід держави утримувала обвинуваченого від намірів та спроб порушення належної поведінки та покладених на нього обов`язків, а з іншого - її внесення не призвело до втрати ним та його утриманцями засобів для гідного людини існування.

В рішенні від 20.11.2010 р. у справі «Мангурас проти Іспанії» Європейський суд з прав людини зазначив, що гарантії, передбачені пунктом 3 статті 5 Конвенції, покликані забезпечити явку обвинуваченого в судове засідання. Сума застави повинна бути оцінена враховуючи самого обвинуваченого, його активи та його взаємовідносини з особами, які мають забезпечити його безпеку. Іншими словами, розмір застави повинен визначатися тим ступенем довіри (впевненості), при якому перспектива втрати застави чи дій проти поручителів у випадку відсутності появи на суді, буде достатнім стримуючим засобом, щоб відбити у особи, щодо якої застосовано заставу, бажання будь-яким чином перешкоджати встановленню істини у кримінальному провадженні.

Приймаючи до уваги ту обставину, що підстави, за яких слідчим Красноградського районного суду Харківської області було продовжено дію запобіжного заходу ОСОБА_6 у виді тримання під вартою, не відпали, застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, ніж застава, не зможе забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченої ОСОБА_6 , яка обвинувачується у вчинені тяжкого і особливо тяжкого злочинів, за які законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі до 12 років, що може викликати у неї бажання переховуватися від суду.

Суд звертає увагу, що застава забезпечує виконання підозрюваним, обвинуваченим не лише тих процесуальних обов`язків, покладених на них на певний строк відповідно до положень ст. 194 КПК України, у зв`язку із застосування запобіжного заходу, але й тих, що визначені ст. 42 цього Кодексу та діють протягом всього кримінального провадження.

Суд наголошує, що у випадку застосування до підозрюваного/обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави, відповідно до приписів ст. 182 КПК України, внесення застави заставодавцем є його правом, як у випадку застосування запобіжного заходу у вигляді застави як основного запобіжного заходу, так і у випадку, коли заставу визначено в якості альтернативного запобіжного заходу до тримання під вартою. Таким чином, внесення заставодавцем грошових коштів в якості застави за підозрюваного/обвинуваченого є актом добровільної волі такої особи (фізичною або юридичної). Особа не може бути визнана заставодавцем усупереч її бажанню.

При цьому, відповідний статус заставодавця не вичерпується лише фактом внесення визначеної грошової суми, оскільки погоджуючись внести заставу, особа автоматично погоджується мати відповідні обов`язки як заставодавця протягом дії цього запобіжного заходу. Разом з цим, така особа несе і ризик втрати внесених нею коштів у випадку невиконання підозрюваним/обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків.

З огляду на вищезазначене, у заставодавця відсутні підстави очікувати, що грошові кошти, внесені ним у якості застави за підозрюваного/обвинуваченого, будуть йому обов`язково повернуті у найкоротший строк за його бажанням до припинення дії запобіжного заходу у вигляді застави. Законодавцем не зроблено винятків повернення заставодавцю застави, у випадку зміни відносин між заставодавцем та підозрюваним/обвинуваченим, виникненням між ними цивільно-правових відносин та неможливості їх виконати з будь-якої сторони, зміни матеріального становища заставодавця чи виникнення в сім`ї останнього будь-яких інших непередбачуваних випадків.

Зважаючи на вказане, на переконання суду, відсутність з боку обвинуваченої будь-яких порушень чи створення перешкод для кримінального провадження не є беззаперечним твердженням відсутності ризиків, які були встановлені під час обрання та продовження їй запобіжного заходу.

З огляду на викладене, у задоволенні клопотання захисника представника заставодавця ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_4 про повернення застави внесеної за ОСОБА_6 , необхідно відмовити.

Керуючись ст. ст. 182, 201, 331, 372 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання представника заставодавця ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_4 про повернення застави внесеної за ОСОБА_6 відмовити.

Ухвала набирає чинності негайно.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали складений та оголошений 16.04.2025 год. о 14-00 год.

Головуючий суддя ОСОБА_1