Справа № 367/6790/24
Провадження №1-в/367/6/2025
УХВАЛА

Іменем України

10 січня 2025 року Ірпінський міський суд Київської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Ірпінь клопотання Бучанського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

в с т а н о в и в:

До Ірпінського міського суду Київської області надійшло клопотання Бучанського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У обґрунтування поданого клопотання фахівець органу пробації зазначила, що 12.06.2024 до Бучанського РВ № 2 надійшло розпорядження про виконання судового рішення та копія вироку Богунського районного суду м. Житомира від 25.04.2024 відносно ОСОБА_3 , засудженого за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України, до покарання у виді 3 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки. Вирок набрав законної сили 28.05.2024. Засуджений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , з 08.05.2024 року перебуває на обліку Бучанського РВ № 2 за вироком Вишгородського районного суду від 26.03.2024, яким його засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 26.04.2024. Вироком Богунського районного суду м. Житомира від 25.04.2024 відносно ОСОБА_3 не був врахований вирок Вишгородського районного суду Київської області від 26.03.2024.

Вважає, що потрібно вирішити питання про застосування покарання за двома вироками та призначити остаточне покарання засудженому ОСОБА_3 на підставі п.11 ч.1 ст. 537 КПК України.

Засуджений ОСОБА_3 у судове засідання не з`явився, про місце, день та час судового засідання був повідомлений належним чином, подав до суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності; подання підтримує просить задовольнити.

Представник органу пробації ОСОБА_4 в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд клопотання без її участі, просила клопотання задовольнити.

Прокурор надав суду заяву, в якій не заперечував щодо задоволення клопотання.

Враховуючи положення статті 539 КПК України суд вважає за можливе розглянути клопотання за відсутності вказаних осіб.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, вислухавши думку прокурора, судом встановлено наступне.

Вироком Вишгородського районного суду Київської області від 26.03.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч.4 ст. 185 КК України до покарання у виді 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 рік. Вирок набрав законної сили 26.04.2024.

Крім того, встановлено, що вироком Богунського районного суду м. Житомира від 25.04.2024 ОСОБА_3 засуджено за ч. 3 ст. 28, ч. 2 ст. 194 КК України до покарання у виді 3 років позбавлення волі; на підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування призначеного покарання з випробуванням, з іспитовим строком на 2 роки та покладено обов`язки передбачені ст. 76 КК України. Вирок набрав законної сили 28.05.2024.

З 08.05.2024 засуджений ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , перебуває на обліку Бучанського РВ філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області № 2 за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 26.03.2024.

За наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками відповідно до ст. 71 КК та статей 411, 413 КПК (абзац сьомий пункту 25 постанови Пленуму Верховного суду України від 24.10.2003 року №7 «Про практику призначення судами кримінального покарання»).

Відповідно до ч. 3, 5, 6 ст. 539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, розглядається протягом десяти днів з дня його надходження до суду суддею одноособово згідно з правилами судового розгляду, передбаченими ст. 318-380 цього Кодексу, з урахуванням положень цього розділу.

Згідно п.11 ч.1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд має право вирішувати питання про застосування покарання за наявності кількох вироків.

У кримінальному процесі діє принцип заборони повороту до гіршого (reformatio in pejus). Нормативно він закріплений, зокрема, у статтях 416, 421, 437, 439 КПК. На практиці він означає те, що ніяке наступне судове рішення не може погіршувати становище засудженого у порівнянні з попереднім рішенням, якщо воно не було скасовано у зв`язку з необхідністю застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення або посилення покарання за скаргою прокурора, потерпілого чи його представника, а також якщо при новому розгляді буде встановлено, що обвинувачений вчинив більш тяжке кримінальне правопорушення, або якщо збільшився обсяг обвинувачення (постанова Верховного Суду від 11 жовтня 2018 року у справі № 748/3074/15-к (провадження № 51-2424 км 18) за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/77181443).

Як встановлено судом, 25.04.2024 року при винесенні вироку та призначенні покарання Богунським районним судом м. Житомира не було враховано вирок Вишгородського районного суду Київської області від 26.03.2024, оскільки останній на той час не набрав законної сили.

У відповідності до п. 11, п. 14 ч. 1ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другоюстатті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання, зокрема: про застосування покарання за наявності кількох вироків; інші питання про всякого роду сумніви і протиріччя, що виникають при виконанні вироку.

Відповідно до коментованого п. 11 ч. ст. 537 КПК України питання про застосування покарання за наявності кількох вироків постає перед судом під час їх виконання, зокрема, у випадку, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що ухвалив останній за часом вирок, і тому не призначив покарання за сукупністю вироків.

Також у пункті 25 Постанови Пленуму Верховного суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 "Про практику призначення судами кримінального покарання" зазначено, що питання визначення порядку застосування покарання за наявності декількох вироків можуть вирішуватися в стадії виконання вироку у випадках, якщо стосовно засудженого є не звернений до виконання вирок, про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок.

Як слідує з роз`яснень, що викладені в п. 25 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7, за наявності щодо засудженого вироку, який не виконано і про який не було відомо суду, що постановив останній за часом вирок, суд за місцем виконання цього вироку зобов`язаний визначити порядок застосування покарання за всіма вироками.

Також, суд звертає увагу на роз`яснення, викладені в п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21 грудня 1990 року «Про практику застосування судами України процесуального законодавства при вирішенні питань, пов`язаних із виконанням вироків», з яких вбачається, що не підлягають розгляду в порядку, передбаченому ст. 539 КПК України, питання, які порушують суть вироку і погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків у частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

Зокрема, відповідно до вищезазначеної постанови, не можна уточнювати призначене покарання (як основне так і додаткове) щодо його виду та строку й призначити покарання за кожний злочин окремо, якщо суд призначив покарання тільки за сукупністю злочинів, або призначити покарання за сукупністю злочинів, якщо його було призначено за кожний злочин окремо, призначити покарання за сукупністю вироків, коли при винесенні останнього за часом вироку суду було відомо про наявність інших невиконаних вироків, але питання про призначення покарання згідно зі ст.43ККУкраїни не було вирішено.

Крім того, у порядку передбаченому розділом VІІІ КПК України, суд може вирішувати на стадії виконання вироків, лише ті питання, які не стосуються суті вироку, і не тягнуть погіршення становища засудженого. Не підлягають розгляду в такому порядку питання, які зачіпають суть вироку та погіршують становище засудженого; звужують або розширюють обсяг обвинувачення; стосуються прогалин і недоліків вироків в частині кваліфікації злочинів, призначення покарання, вирішення цивільного позову.

У п. 1 постанови Пленуму Пленум Верховного Суду України Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання» від 24.10.2003 № 7 вказано, що при призначенні покарання в кожному випадку і щодо кожного підсудного, який визнається винним у вчиненні злочину, мають суворо додержуватися вимогст. 65 Кримінального кодексу Українистосовно загальних засад призначення покарання, оскільки через останні реалізуються принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Признаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів.

У випадку приведення у відповідність вироків згідно кримінального закону України, суд згідно вимог КК України має застосувати положення ст. 70 КК України.

Так, у відповідності до вказаної норми, а саме частини четвертої, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому злочині, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю злочинів, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими встатті 72 цього Кодексу.

З урахуванням викладеного та з метою недопущення порушення конституційних прав засудженого та виконання постановлених відносно нього вироків, враховуючи недопустимість погіршення становища засудженого під час вирішення питання про застосування покарання за наявності кількох вироків, дане питання необхідно вирішити з урахуванням норм ч. 4 ст. 70 КК України.

Таким чином, суд приходить до висновку, що на підставі ч. 4 ст. 70 КК України, слід остаточно визначити ОСОБА_3 покарання за вчиненні ним злочини згідно вироків Вишгородського районного суду Київської області від 26.03.2024 та Богунського районного суду м. Житомира від 25.04.2024, у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років, зважаючи на те, що указані вироки не оскаржувались та переглянуті не були. Суд вважає за можливе визначити покарання з застосуванням статті 75 КК України з покладенням на нього обов`язків, передбачених статтею 76 КК України, оскільки перевиховання та виправлення засудженого можливо без ізоляції від суспільства.

На підставі викладеного, керуючись ст.70, 71 КК України ,ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в:

Клопотання Бучанського районного відділу філії Державної установи «Центр пробації» у місті Києві та Київській області про застосування покарання за наявності кількох вироків відносно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , - задовольнити.

На підставі ч. 4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинання менш суворого покарання призначеного вироком Богунського районного суду м. Житомира від 25.04.2024, більш суворим покаранням за вироком Вишгородського районного суду Київської області від 26.03.2024, остаточно визначити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання з випробуванням, з іспитовим строком 2 (два) роки.

На підставі ч. 1 ст. 76 КК України покласти на засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Роз`яснити ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що якщо засуджений не виконує покладені на нього обов`язки або систематично вчиняє правопорушення, що потягли за собою адміністративні стягнення і свідчать про його небажання стати на шлях виправлення, суд направляє засудженого для відбування призначеного покарання.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга до Київського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1