Номер провадження 1-кс/404/33/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 лютого 2025 року м. Кропивницький

Cлідчий судя Кіровського районного суду м. Кіровограда ОСОБА_1 з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , скаржника ОСОБА_3 , представника скаржника, адвоката ОСОБА_4 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференцзв`язку скаргу ОСОБА_3 на бездіяльність посадових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про вчинення кримінального правопорушення, -

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_3 подав до Кіровського районного суду міста Кіровограда скаргу на бездіяльність службових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, які могли не внести відомості про кримінальне правопорушення передбачене ст.ст. 364,367,372 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання від нього заяви про вчинення кримінального правопорушення.

Крім цього просить визнати бездіяльність слідчого ДБР, який зволікає у вирішенні поданих скаржником клопотань по кримінальному провадженню, номер та обставини якого не вказує.

Скаржник і його представник вимоги підтримали. На підтвердження заявлених вимог ОСОБА_3 подав для огляду копію відмови начальника СВ ДБР у внесенні відомостей до ЄРДР за ст. 307 КК України.

Слідчий з прокурором не з`явились.

Слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань і розпочати розслідування (ч. 1 ст. 214 КПК України).

Скаржник звернувся до слідчого судді з вимогою внести відомості про кримінальне правопорушення передбачене ст.ст.364,367,372 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Належними є докази, які підтверджують існування чи відсутність обставин, які мають значення для обставин кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність можливість чи неможливість використання інших доказів. ( ст. 85 КПК України)

Зміст листа з ДБР засвідчує відмову внести до ЄРДР відомості за ст. 307 КК України, а не щодо кримінального правопорушення передбаченого ст. ст. 364, 367, 372 КК України,тобто є неналежним доказом, який не враховується при доказуванні, оскільки стосується стороннього кримінального провадження.

Скаржник не довів, що він подав заяву про злочин.

Відповідно до ч. 1 ст. 80 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюютьнаявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Скаржник не підтвердив чи було звернення до Кіровоградської обласної прокуратури з заявою, повідомленням про вчинене кримінальне правопорушенняст.ст. 364,367,372 КК України.

Відповідно до ст. ст. 22, 55 КПК України, сторони мають рівні права, та на основі змагальності обстоюють власні правові позиції, права, свободи і законні інтереси.

Наявний істотний недолік свідчить, що ОСОБА_3 недотримався порядку внесення відомостей про кримінальне правопорушення, як то передбачено ст. 214 КПК України.

Хибно обраний ним спосіб захисту суперечить вимогам ст. 19 Конституції України, яка вказує, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України.

Крім цього, ОСОБА_3 не підтвердив відправлення та отримання так званого звернення,саме службовими особами Кіровоградської обласної прокуратури, а не іншим державним органом чи установою. У зв`язку з цим передчасне і непідтверджене припущення скаржника, що службові особи прокуратури, а не поліції ДБР чи СБУ не виконали покладений на них обов`язок. Виявлена неповнота є порушенням принципу юридичної визначеності закріпленого ст. 6 Конвенції, наслідком якого є неможливість визначити належного суб`єкта оскарження, що є самостійною підставою відмови у задоволенні вимог скаржника.

Необхідно використати практику застосування оцінки доказів, висловлену Верховним Судом по справі № 991/722/21 від 21 листопада 2023 року, коли своїми діями сторона кримінального провадження створила та/або сприяла створенню обставин, через які дослідження доказів став недоступним для інших учасників судового розгляду. Через бездіяльності скаржника, слідчий, прокурор слідчий суддя не міг адекватно реалізувати власні процесуальні можливості, які могли б компенсувати невигідне становище, у якому вони опинились. Цей принцип має також застосовуватися, mutatis mutandis, до інших ситуацій, коли сторона через ті чи інші обставини обмежується у використанні можливостей для з`ясування важливих обставин справи. Наслідки поведінки сторони, яка своїми діями унеможливила або значно ускладнила дослідження важливих доказів, має тлумачитися на користь протилежної сторони, щоб не заохочувати сторону до використання таких прийомів. Надмірно формальне ставлення до складання і доручення додатків до скарги виключає можливість перевірки дійсних обставин, наслідком чого є відмова у задоволенні вимог скаржника.

Відповідно до ст. 94 КПК України, слідчий, прокурор, слідчий суддя, суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінюють кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

Надто формальні підстави не підтверджені належними і допустимими доказами, виключають можливість дослідити дійсні обставини, без встановлення яких неможливо прийняти законне судове рішення. Правильність такого твердження міститься у правовому висновку викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № П/9901/736/18 (провадження № 11-989заі18), а також у постановах Верховного Суду від 25 червня 2019 року у справі № 352/882/18 (провадження № К/9901/65687/18), від 26 червня 2019 року у справі № 826/13030/18 (провадження № К/9901/67011/18), від 21 серпня 2019 року у справі № 826/11852/18 (провадження № К/9901/67801/18), від 27 листопада 2019 року № №819/313/18 (провадження № К /9901/156/19).

При цьому, Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Відповідно до практики ЄСПЛ включає не тільки право ініціювати провадження. (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява №48778/99).

Не підлягає задоволенню і друга вимога скаржника щодо ймовірного зволікання слідчим у розгляді клопотання та зобов`язати повідомити про результати розгляду.

Згідно ст. 220 КПК України, клопотання сторони захисту, потерпілого і його представника чи законного представника про виконання будь-яких процесуальних дій слідчий, прокурор зобов`язані розглянути в строк не більше трьох днів з моменту подання і задовольнити їх за наявності відповідних підстав. Про результати розгляду клопотання повідомляється особа, яка заявила клопотання. Про повну або часткову відмову в задоволенні клопотання виноситься вмотивована постанова, копія якої вручається особі, яка заявила клопотання, а у разі неможливості вручення з об`єктивних причин - надсилається їй.

Вимоги безпідставні, оскільки скаржник передчасно звернувся до слідчого судді, внаслідок чого не подав доказів бездіяльності чи несвоєчасного виконання заявленим суб`єктом оскарження процесуальної вимоги закону, зокрема розгляду клопотання і направлення скаржнику відповіді.

Логістичні питання щодо: тривалості та способу відправлення кореспонденції, дієвість вручення повідомлення чи процесуального рішення не входить до завдань судового контролю, як-то передбачено ст. 303 КПК України. У свою чергу законодавець не передбачив можливість оскаржити на досудовому розслідуванні зміст відповіді чи мотиви, якими керувався слідчий, вирішуючи клопотання подане скаржником.

ОСОБА_3 не подав доказів на підтвердження того, що:

Існує кримінальне провадження;

Він має правосуб`єктність (потерпілий, заявник) на подачу клопотання;

Що клопотання було подано по визначеному кримінальному провадженню;

Яких слідчий повинен був розглянути клопотання і заявлений є суб`єктом оскарження, зокрема: СБУ,ДБР, прокуратури, поліції.

Керуючись ст. ст. 303, 305 - 307, 309, 392-395 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні скарги ОСОБА_3 на бездіяльність службових осіб Кіровоградської обласної прокуратури, про невнесення відомостей про кримінальне правопорушення передбачене ст.ст. 364,367,372 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань; визнати бездіяльність слідчого ДБР який не вирішив клопотання по невідомому кримінальному провадженню, відмовити.

Ухвала слідчого судді не оскаржується в апеляційному порядку. Заперечення можуть бути подані під час підготовчого судового засідання.

Слідчий суддя Кіровського ОСОБА_1

районного суду

м.Кіровограда