УХВАЛА

16 січня 2025 року м. Рівне

Слідчий суддя Рівненського міського суду Рівненської області ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 розглянувши клопотання слідчого відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Рівненського районного управління ГУНП в Рівненській області капітана поліції ОСОБА_3 , яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 про арешт майна в рамках кримінального провадження № 0000125 від 25.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділення розслідування злочинів у сфері господарської та службової діяльності слідчого відділу Рівненського районного управління ГУНП в Рівненській області капітан поліції ОСОБА_3 звернувся до суду з клопотанням яке погоджено прокурором Рівненської окружної прокуратури ОСОБА_4 у якому просить накласти арешт на майно що перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 зокрема на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, у тому числі на земельну ділянку кадастровий номер :01:011:0267 яка відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку належить ОСОБА_5 із забороною розпорядження та відчуження вказаного майна будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

В обґрунтування клопотання зазначає, що матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 25.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області.

Короткий виклад обставин кримінального правопорушення - у період часу з 01.01.2024 по 15.08.2024, головний лікар Комунального некомерційного підприємства «Дядьковицька лікарня з центром паліативної допомоги» Дядьковицької сільської ради ОСОБА_6 , будучи службовою особою, яка відповідно до ч. 3 ст. 18 КК України здійснює виконання організаційно-розпорядчих та адміністративно-господарських функцій, діючи умисно, за попередньою змовою групою осіб із працівниками відділення паліативної та хоспісної медицини КНП «Дядьковицька лікарня з центром паліативної допомоги» Дядьковицької сільської ради, а саме: лікарем-невропатологом ОСОБА_7 , лікарем-анестезіологом ОСОБА_8 , лікарем-педіатром ОСОБА_9 , медичною сестрою ОСОБА_5 , об`єднавши зусилля для досягнення злочинного спільного корисливого умислу, спрямованого на незаконне заволодіння бюджетними коштами, які виділяються за Програмою медичних гарантій, згідно Закону України «Про державні фінансові гарантії медичного обслуговування населення» від 9 жовтня 2017 року, володіючи фаховими знаннями щодо надання медичних послуг та їх відображення в електронній системі охорони здоров`я, до складу якої входить медична інформаційна система «Doctor Eleks», будучи обізнаними про механізм відшкодування грошових коштів з державного бюджету за надані медичні послуги на підставі укладених договорів із Національною службою здоров`я України, в якості оплати за надані медичні послуги пацієнтам, шляхом внесення недостовірних відомостей про надані медичні послуги населенню до медичної інформаційної системи «Doctor Eleks», та формування фіктивних звітів про надані медичні послуги, формуючи у такий спосіб у сторони договірних зобов`язань в особі Національної служби здоров`я України, зокрема у службових осіб НСЗУ, хибне уявлення про достовірність звітності за результатами виконання договірних зобов`язань, в умовах воєнного стану, незаконно заволоділи державними грошовими коштами шляхом зловживання своїм службовим становищем, за наступних обставин.

Так, ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , вступивши в попередню змову із ОСОБА_6 , з метою досягнення злочинного умислу спрямованого на заволодіння бюджетними коштами шляхом вчинення несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в автоматизованих системах, маючи доступ до особистих ідентифікаторів доступів (логін, пароль, електронний цифровий підпис), до особистих кабінетів медичної інформаційної системи «Doctor Eleks», забезпечували вчинення несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в автоматизованій системі, особою, яка має право доступу до неї, шляхом створення відомостей про фіктивні взаємодії із хворими за послугами стаціонарної паліативної допомоги для пацієнтів, фактично не взаємодіючи із такими пацієнтами та не надаючи їм медичних послуг.

Крім того, лікар-невропатолог ОСОБА_7 , лікар-анестезіолог ОСОБА_8 , лікар-педіатр ОСОБА_9 , які надавали послуги із «Стаціонарної паліативної медичної допомоги дорослим і дітям», діючи за попередньою змовою між собою, ОСОБА_6 та ОСОБА_5 , умисно, всупереч порядку функціонування електронної системи охорони здоров`я, з метою забезпечення вказаної злочинної діяльності, передали особисті ідентифікатори доступу (логін, пароль, електронний цифровий підпис) до особистих кабінетів медичної інформаційної системи «Doctor Eleks» медичній сестрі ОСОБА_5 .

У свою чергу, медична сестра відділення паліативної та хоспісної медицини ОСОБА_5 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_6 , та лікарями ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з метою досягнення злочинного умислу спрямованого на заволодіння бюджетними коштами шляхом вчинення несанкціонованих дій з інформацією, яка оброблюється в автоматизованих системах, не маючи особистих ідентифікаторів доступу до медичної інформаційної системи «Doctor Eleks», однак отримавши такі ідентифікатори доступу (логін, пароль, електронний цифровий підпис) від лікарів ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , з відома останніх, створювала в медичній інформаційній системі «Doctor Eleks» відомості про фіктивні взаємодії вищевказаних лікарів із хворими за послугами стаціонарної паліативної допомоги для пацієнтів, достовірно знаючи, що такі послуги їм надані не були.

Таким чином, внаслідок вказаних вище злочинних дій, які тривали з 01.01.2024 по 15.08.2024, тобто під час дії воєнного стану на території України, ОСОБА_6 , діючи умисно, за попередньою змовою із працівниками відділення паліативної та хоспісної медицини КНП «Дядьковицька лікарня з центром паліативної допомоги» Дядьковицької сільської ради, а саме: ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем, всупереч вимогам договорів про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, шляхом внесення недостовірних відомостей про надані медичні послуги для 46 осіб (пацієнтів) до медичній інформаційній системі «Doctor Eleks», та формування фіктивних звітів про надані медичні послуги, незаконно заволоділи грошовими коштами Держаного бюджету України, розпорядником яких є Національна служба здоров`я України, у загальній сумі 378 481, 97 грн., чим спричинили державі, в особі Національної служби здоров`я України, майнову шкоду на вказану суму.

20.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 27 - ч. 4 ст. 191 КК України.

Правова кваліфікація кримінального правопорушення: ч. 4 ст. 191 КК України (заволодіння чужим майном шляхом зловживання службовою особою своїм службовим становищем, вчиненому за попередньою змовою групою осіб та в умовах воєнного стану).

Враховуючи викладене, з метою забезпечення подальшого відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), у ході досудового розслідування виникла необхідність у накладенні арешту майно, що перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_5 , РНОКПП НОМЕР_1 зокрема на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, віртуальні активи, із забороною розпорядження та відчуження вказаного майна будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав та просив його задоволити.

Заслухавши пояснення учасників судового процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Судом встановлено, що матеріали кримінального провадження, які внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000125 від 25.12.2023 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 191 КК України, досудове розслідування у якому здійснюється СВ Рівненського РУП ГУНП в Рівненській області.

Відповідно до приписів ст. 26 КПК України сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч.ч.1,2,11 ст.170 КПК України: арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення:

1) збереження речових доказів;

2) спеціальної конфіскації;

3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи;

4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У відповідності до приписів ч.11 ст.170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Відповідно до п. 8 глави 2.6. «Арешт майна» Узагальнення вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ судової практики щодо розгляду слідчим суддею клопотань про застосування заходів забезпечення кримінального провадження арешт може бути накладено на: нерухоме і рухоме майно, майнові права інтелектуальної власності, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковому вигляді, цінні папери, корпоративні права; майно у вигляді речей, документів, грошей, якщо вони відповідають критеріям, зазначеним у ч. 2 ст. 167 КПК, а саме: підшукані, виготовлені, пристосовані чи використані як засоби чи знаряддя вчинення кримінального правопорушення та (або) зберегли на собі його сліди; надані особі з метою схилити її до вчинення кримінального правопорушення, фінансування та (або) матеріального забезпечення кримінального правопорушення чи як винагорода за його вчинення; є предметом кримінального правопорушення, у тому числі пов`язаного з їх незаконним обігом; одержані внаслідок вчинення кримінального правопорушення та (або) є доходами від них, або на які було спрямоване кримінальне правопорушення.

За змістом ч.3 ст. 132 КПК України умовою застосування заходів забезпечення кримінального провадження є доведення слідчим чи прокурором що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (див. рішення у справі "Іатрідіс проти Греції" [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR 1999-II). Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (див. рішення у справі "Антріш проти Франції", від 22 вересня 1994 року, Series А N 296-А, п. 42, та "Кушоглу проти Болгарії", заява N 48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року). Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити "справедливий баланс" між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (див., серед інших джерел, рішення від 23 вересня 1982 року у справі "Спорронг та Льонрот проти Швеції", пп. 69 і 73, Series A N 52). Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (див., наприклад, рішення від 21 лютого 1986 року у справі "Джеймс та інші проти Сполученого Королівства", n. 50, Series A N 98).

Отже, при застосуванні заходів забезпечення кримінального провадженні слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення, слідчий суддя, згідно вимог ст. 94, ст. 132, ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатніх доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту для третіх осіб, а також розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Частиною 4 статті 173 КПК України визначено, що у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

Статтею 169 КПК України та ч. 3 ст. 173 КПК України визначено, що відмова у задоволенні або часткове задоволення клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі відповідно всього або частини тимчасово вилученого майна.

Виходячи з викладеного вище, керуючись приписами ст. 169, 170, 173, 175 КПК України

ухвалив:

Клопотання слідчого - задоволити частково.

Накласти арешт на майно що перебуває у власності підозрюваної ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 РНОКПП НОМЕР_1 зокрема на земельну ділянку кадастровий номер :01:011:0267 яка відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про земельну ділянку належить ОСОБА_5 із забороною розпорядження та відчуження вказаного майна будь-яким чином, оскільки незастосування вказаних заходів може призвести до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна або настання інших наслідків, які можуть перешкоджати кримінальному провадженню.

В інший частині клопотання відмовити.

Роз`яснити, що відповідно до ч.1 ст. 174 КПК України, що підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Оскарження ухвали не зупиняє її дію.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя Рівненського міського ОСОБА_10