Справа № 216/2738/24
Провадження № 1-в/191/734/24
У Х В А Л А

іменем України

09 грудня 2024 року м. Синельникове

Синельниківський міськрайонний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2024 за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

У провадженні Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області перебуває клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 від покарання призначеного вироком Центрально-Міського суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2024 за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України.

Від представника державної установи та засудженого надійшли заяви про розгляд клопотання без їхньої участі.

У судовому засіданні прокурор зазначив, що вважає клопотання таким, що підлягає задоволенню.

Суд, заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали долучені до клопотання, приходить до наступного.

Відповідно до п.2 ч.2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається: до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, - у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57, частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

Згідно п.13 ч.1 ст.537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

09 серпня 2024 року набув чинності Закон України 18 липня 2024 року № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Частиною 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) установлено, що відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент

вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

З огляду на зазначене аналіз указаних норм закону свідчить про те, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2024 року ОСОБА_5 , засуджений за ч.4 ст. 185, ч.2 ст. 190, ч.1 ст. 70 КК України до 5 років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, ч.3 ст. 78 КК України частково приєднано не відбута частина покарання за попереднім вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.01.2024 та остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Як вбачається з дослідженого в судовому засіданні вироку Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2024 року кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст. 185 КК України ОСОБА_5 вчинив:

08.02.2024 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1865,85грн.;

кримінальні правопорушення, передбачені ч.2 ст. 190 КК України ОСОБА_5 вчинив:

на початку лютого 2024 року із заподіянням потерпілій ОСОБА_7 матеріальної шкоди на суму 3875,00грн.;

в кінці січня 2024 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_8 матеріальної шкоди на суму 3107,50грн.;

на початку лютого 2024 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 530,40грн.;

на початку лютого 2024 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_10 матеріальної шкоди на суму 3866,67грн.;

в середині лютого 2024 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 1978,67грн.;

Станом на 01 січня 2024 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становить 3028 грн., а 50% від його розміру становить 1514 грн.

Таким чином, за змістом положень Податкового Кодексу України та Закону № 3886-IX, на момент вчинення ОСОБА_12 кримінальних правопорушень, передбачених ч.4 ст. 185 та ч.2 ст. 190 КК України, розмір викраденого майна, з якого настає кримінальна відповідальність за ст.ст. 185, 190 КК України становить 3028 грн. (1514х2).

Положеннями частини 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст.58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Зазначені норми основного Закону України також знайшли своє відображення в частині 1 ст. 5 КК України, згідно з якою закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Такий же принцип неявно гарантований і ст. 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Цей принцип втілюється в правилі про те, що , якщо існують відмінності між кримінальним законодавством, чинним на момент вчинення злочину, та наступними кримінальними законами, прийнятими відповідно до винесення остаточного рішення, суди повинні застосовувати закон, положення якого є найбільш сприятливим для обвинувачення.

Враховуючи, що вартість майна, яким заволодів ОСОБА_5 за ч.2 ст. 190 КК України за епізодами: на початку лютого 2024 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 530,40грн. та в середині лютого 2024 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 1978,67грн., була меншою за розмір, з якого відповідно до Закону № 3886-IX та положень Податкового кодексу України настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн, суд вважає, за необхідне звільнити ОСОБА_5 від кримінальної відповідальності за ч.2 ст. 190 КК України за вказаними епізодами, як такими, що з урахуванням вищенаведеного, не підпадають під кримінально каране діяння, передбачене Особливою частиною КК України.

Водночас враховуючи що за іншими епізодами ч.2 ст. 190 КК України сума майна, яким заволодів ОСОБА_5 становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 3028 грн, тому кримінальна караність діянь ОСОБА_5 за ч.2 ст. 190 КК України не усунена.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною в постанові Верховного Суду від 22.08.2024 року у справі № 567/507/23.

Водночас, ураховуючи, що вартість таємно викраденого майна за ч.4 ст. 185 КК України за епізодом 08.02.2024 із заподіянням потерпілому ОСОБА_6 матеріальної шкоди на суму 1865,85 грн. була меншою за розмір, з якого настає кримінальна відповідальність, а саме 3028 грн, суд вважає, що у зв`язку з усуненням караності такого діяння, засуджений підлягає звільненню від покарання призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК України, що як наслідок унеможливлює застосування частини 1 ст.70 КК України.

Таким чином, ОСОБА_5 слід вважати засудженим за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2024 року за ч.2 ст.190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, ч.3 ст. 78 КК України частково приєднано не відбута частина покарання за попереднім вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.01.2024 року та остаточно призначено покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі. Строк відбування покарання рахувати з моменту затримання ОСОБА_5 з 27.02.2024.

Вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2024 року ОСОБА_5 засуджений за ч.3 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення більш суворим покаранням за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.04.2024 року менш суворого покарання за вчинення даного кримінального правопорушення, остаточно ОСОБА_12 визначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі.

Враховуючи, що діями ОСОБА_5 кваліфікованими за ч.3 ст. 190 КК України заподіяна матеріальна шкода в сумі 46920 грн. становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 2481 грн. (станом на 1 січня 2022 року), тому кримінальна караність діянь ОСОБА_5 за ч.3 ст. 190 КК України не усунена.

Водночас у зв`язку з приведенням у відповідність до Закону №3886-ІХ попереднього вироку, за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2024 року ОСОБА_5 слід вважати засудженим за ч.3 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень

шляхом поглинення більш суворим покаранням за даним вироком, менш суворого покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.04.2024 року, остаточно вважати засудженим ОСОБА_12 до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Останнім за часом постановленим вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2024 ОСОБА_12 засуджений за ч.2 ст. 190 КК України до 1 року позбавлення волі. На підставі ч. 4 ст. 70 КК України за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеного за попереднім вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2024 остаточно призначено покарання у виді 5 років 1 місяця позбавлення волі. Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 27.02.2024 року за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2024 року.

Враховуючи, що діями ОСОБА_5 кваліфікованими за ч.2 ст. 190 КК України заподіяна матеріальна шкода в сумі 128700 грн. становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян - 2684 грн. (станом на 1 січня 2023 року), тому кримінальна караність діянь ОСОБА_5 за ч.2 ст. 190 КК України не усунена.

Водночас, при ухвалені вироку 25.06.2024 року Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області не був врахований вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2024 року, який набрав чинності 12.07.2024 року.

Відповідно до ч. 4 ст. 70 КК України, за правилами, передбаченими в частинах першій - третій цієї статті, призначається покарання, якщо після постановлення вироку в справі буде встановлено, що засуджений винен ще і в іншому кримінальному правопорушенні, вчиненому ним до постановлення попереднього вироку. У цьому випадку в строк покарання, остаточно призначеного за сукупністю кримінальних правопорушень, зараховується покарання, відбуте повністю або частково за попереднім вироком, за правилами, передбаченими в статті 72 цього Кодексу.

Враховуючи, що при винесенні Центрально-Міським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області вироку 25.06.2024 року не було відомо про наявність вироку Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2024 року, а також у зв`язку із декриміналізацією вчинених ОСОБА_5 діянь, відповідно до положень Закону №3886-ІХ за попередніми вироками, суд вважає за необхідне привести вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2024 у відповідність до чинного законодавства та вважати ОСОБА_5 засудженим за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеного за попереднім вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2024 року остаточно призначити покарання у виді 3 років позбавлення волі. Строк відбування покарання відраховувати з 27.02.2024 року.

На підставі викладеного, керуючись Законом України № 3886-IX від 18.07.2024, ст. ст. 372, 376, 537, 539 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» про звільнення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 від покарання призначеного вироком Центрально-Міського суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2024 за ч. 2 ст. 190, ч. 4 ст. 70 КК України, задовольнити часткового.

Привести вирок Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2024 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

На підставі ч.2 ст. 74 КК України звільнити засудженого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 від покарання призначеного вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2024 року за ч. 4 ст. 185 КК та за ч.2 ст. 190 КК України за епізодами початку лютого 2024 року із заподіянням потерпілому ОСОБА_9 матеріальної шкоди на суму 530,40грн.; середині лютого 2024 року із

заподіянням потерпілому ОСОБА_11 матеріальної шкоди на суму 1978,67грн.у зв`язку із усуненням караності діяння.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 16.04.2024 року за ч.2 ст.190 КК України до 2 (двох) років позбавлення волі, без застосування ч.1 ст. 70 КК України. На підставі ч.1 ст. 71 КК України, ч.3 ст. 78 КК України частково приєднати не відбуту частину покарання за попереднім вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу від 19.01.2024 та вважати засудженим ОСОБА_5 до остаточного покарання у виді 2 років 1 місяця позбавлення волі.

Привести вирок Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2024 року у відповідність до вимог Закону №3886-ІХ.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2024 року за ч.3 ст. 190 КК України до 3 років позбавлення волі. На підставі ч.4 ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень шляхом поглинення більш суворим покаранням за даним вироком, менш суворого покарання за вироком Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу від 16.04.2024 року, остаточно вважати засудженим ОСОБА_12 до покарання у виді 3 років позбавлення волі.

Привести вирок Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2024 року у відповідність до вимог чинного законодавства.

Вважати ОСОБА_5 засудженим за вироком Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 25.06.2024 року за ч.2 ст. 190 КК України до покарання у виді 1 (одного) року позбавлення волі. На підставі ч.4 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів шляхом поглинення менш суворого покарання, призначеного цим вироком, більш суворим покаранням, призначеного за попереднім вироком Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 11.06.2024 року та остаточно визначити ОСОБА_5 покарання у виді 3 років. Строк відбування покарання відраховувати з 27.02.2024 року.

Копію ухвали направити до Державної установи «Синельниківська виправна колонія (№94)» для виконання.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її проголошення.

Суддя ОСОБА_1