В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

06 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області обвинувальний акт з угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001862 від 29.11.2024 року, за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця міста Кривого Рогу Дніпропетровської області, громадянина України, з повною загальною середньою освітою, офіційно не працевлаштованого, неодруженого, який малолітніх, неповнолітніх дітей чи інших осіб на утриманні не має, інвалідність не встановлена, раніше не судимий, зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 та проживає за адресою: АДРЕСА_2 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Сторони кримінального провадження: прокурор Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , обвинувачений ОСОБА_3 , захисник обвинуваченого адвокат ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 у невстановлений судом час, однак не пізніше 27.11.2024 року приблизно о 21:00 годині, проходячи по АДРЕСА_2 , помітив, що у вказаному домоволодінні вимкнене світло, що запевнило його у відсутності будь-яких осіб у будинку, та у нього раптово виник злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення чужого майна, розміщеного на території вказаного домоволодіння.

Діючи далі, з корисливих мотивів, реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна та звернення його на свою користь, таємно, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій, скориставшись відсутністю власників домоволодіння, свідків та очевидців, ОСОБА_3 , в період воєнного стану, переліз через паркан на територію домоволодіння, таким чином проник на територію домоволодіння АДРЕСА_2 , яке належить потерпілій ОСОБА_6 , підійшовши до садово-будівельної тачки, побачив біля неї чавунні тиски, що належать потерпілій ОСОБА_6 .

Після чого, приблизно о 21:05 годині ОСОБА_3 , реалізуючи свій раптово виниклий злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, поєднаного з проникненням у інше приміщення, де переконавшись у відсутності можливих свідків та очевидців, усвідомлюючи, що його дії носять таємний характер та за ним ніхто не спостерігає, діючи з корисливих мотивів, з метою власного збагачення, шляхом вільного доступу, таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_6 майно, а саме: тиски чавунні в кількості 1 шт., вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.12.2024 становить 1800,00 гривень; металевий лом (будівельний) в кількості 1 шт., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.12.2024 становить 262,50 гривень; лист (алюмінієвий) в кількості 2 шт., вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.12.2024 становить 960,00 гривень; труби металеві в кількості 15 шт., вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.12.2024 становить 6264,00 гривень; лист з нержавіючій сталі в кількості 1 шт., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.12.2024 становить 1500,00 гривень; сітку -рабиця (алюмінієва) в кількості 1 рулон, вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.12.2024 визначити не вдалось можливим, яке ОСОБА_3 поставив біля паркану за межами вищезазначеного домоволодіння.

В цей же день, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 , перебуваючи на території вказаного домоволодіння, підійшов до будинку, де побачив на вхідних дверях навісний замок, та за допомогою невстановленого судом знаряддя злочину збив навісний замок, тим самим проник до приміщення вищезазначеного будинку, а саме до кухонної кімнати, звідки таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_6 майно, а саме: каструлі алюмінієві на 10л. марки «Zauberg» в кількості 3 шт., вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.12.2024 становить 1174,29 гривень; миски (алюмінієві) на 15л. в кількості 2 шт., вартість яких згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.12.2024 становить 560,00 гривень; змішувач (кухонний) марки «WaterHouseCube» в кількості 1 шт., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.12.2024 становить 1372,75 гривень, яке ОСОБА_3 поклав до садово-будівельної тачки, що стояла у дворі. Після чого, ОСОБА_3 повернувся до приміщення вищевказаного будинку, а саме до ванної кімнати, звідки таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_6 майно, а саме: змішувач марки «ZXDFR-B722», виробник «Чехія», вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.12.2024 становить 863,81 гривень, який також поклав до садово-будівельної тачки, що стояла у дворі, та вивіз за межі ділянки домоволодіння.

В цей же день, продовжуючи свою злочинну діяльність, ОСОБА_3 підійшов до гаражу, який знаходиться за вищевказаною адресою, де побачив навісний замок, який за допомогою невстановленого судом знаряддя злочину збив та зайшов всередину, тим самим проник до іншого приміщення вищезазначеного будинку, а саме до гаражу, звідки таємно викрав належне потерпілій ОСОБА_6 майно, а саме: бідони (алюмінієві) об`ємом 40 л. в кількості 5 шт., вартість якого згідно висновку судово-товарознавчої експертизи від 18.12.2024 становить 863,81 гривень, які ОСОБА_3 поставив біля паркану вищезазначеного будинку.

Після чого, разом з викраденим майном з місця вчинення кримінального правопорушення зник, розпорядившись ним на власний розсуд та обернувши на свою користь.

В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_3 спричинив потерпілій ОСОБА_6 матеріальну шкоду на загальну суму 22235,35 гривень.

Обвинувальний акт у кримінальному провадженні надійшов до суду разом з угодою про визнання винуватості, яку було укладено 25 грудня 2024 року між обвинуваченим, за участі захисника, та прокурором, зі згоди потерпілої, відповідно до якої ОСОБА_3 визнав свою винуватість у вчиненому кримінальному правопорушенні та зобов`язався беззастережно визнати обвинувачення у повному обсязі, та сторони узгодили покарання.

ОСОБА_3 пояснив суду, що цілком розуміє характер пред`явленого обвинувачення за ч. 4 ст. 185 КК України, яке відноситься до категорії тяжких злочинів, при цьому повністю визнає себе винним у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення. Крім того, зазначив, що розуміє надані законом права, розуміє наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, визначені ст. 473 КПК України, наслідки їх не виконання, передбачені ст. 476 КПК України, згоден із узгодженим видом покарання, яке буде застосовано в результаті затвердження угоди про визнання винуватості та наполягає на затвердженні угоди судом.

Прокурор вважав, що при укладенні угоди дотримані всі вимоги діючого законодавства, тому просив суд угоду затвердити й призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Захисник наполягала на затвердженні угоди, умови якої відповідають інтересам підзахисного.

Потерпіла надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, де вказала, що вона не проти затвердження угоди про визнання винуватості.

Вислухавши сторін кримінального провадження, дослідивши надані матеріали та зміст угоди про визнання винуватості, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для її затвердження, виходячи з наступного обґрунтування.

Відповідно до вимог п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право, зокрема, затвердити угоду.

Згідно ч. 4 ст. 469 КПК України, угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо тяжких злочинів. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Суд встановив, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, яке, згідно зі ст. 12 КК України, є тяжким злочином.

Суд зауважує, що обвинувачений цілком розуміє, що наслідком укладання та затвердження зазначеної угоди для прокурора, обвинуваченого є обмеження права на оскарження вироку за ст. ст. 394, 424 КПК України, а для обвинуваченого також відмова від здійснення прав, передбачених абз. 1, 4 п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України.

Також обвинувачений розуміє, що у разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право упродовж строків давності притягнення до кримінальної відповідальності звернутися до суду з клопотанням про скасування вироку та судового розгляду кримінального провадження в загальному порядку.

За таких обставин суд вважає доведеним вину ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, за ознаками таємного викрадення чужого майна (крадіжка), поєднаного з проникненням у житло, інше приміщення та сховище, вчиненого в умовах воєнного стану.

Суд переконався, що укладення угоди є добровільною, умови угоди не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення є вірною, узгоджена міра покарання відповідає загальним засадам призначення покарання, характеру та тяжкості обвинувачення, з урахуванням даних винної особи, який на обліках у лікаря психіатра не перебуває, перебуває під наглядом у лікаря нарколога; неодружений; на утриманні малолітніх чи неповнолітніх дітей не має; не працевлаштований; інвалідності не має; раніше не судимий; частково відшкодував завдану шкоду, а також обставини, що пом`якшують покарання, як то щире каяття обвинуваченого та відсутність обставин, що обтяжують покарання.

Внаслідок наведеного угоду про визнання винуватості слід затвердити та визнати ОСОБА_3 винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді позбавлення волі строком на п`ять років, а на підставі ст. 75 КК України звільнити його від відбування покарання з випробувальним строком на один рік із покладенням обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Процесуальні витрати відсутні. Цивільний позов не заявлений.

Долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні у виді особистого зобов`язання, обраний відносно ОСОБА_3 , сплинув.

Керуючись ст. ст. 314, 373, 374, 475 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості від 25 грудня 2024 року, укладену між прокурором Криворізької північної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 за участі захисника адвоката ОСОБА_5 .

Визнати винним ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, та призначити узгоджене сторонами покарання у виді п`яти років позбавлення волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_3 від відбування призначеного покарання з випробуванням строком на один рік, якщо він протягом визначеного судом випробувального терміну не вчинить нового кримінального правопорушення та виконає покладені обов`язки.

Згідно із п. п. 1, 2 ч. 1, п. 2 ч. 3 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_3 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання; не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Речові докази: металеві труби в кількості 3 шт., чавунні тиски в кількості 1 шт., металевий лом (будівельний) в кількості 1 шт., садово-будівельна тачка в кількості 1 шт., що передано під зберігальну розписку потерпілій залишити в розпорядження власника.

Матеріали досудового розслідування залишити в матеріалах кримінального провадження.

Вирок може бути оскаржений до Дніпровського апеляційного суду через Жовтневий районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області протягом тридцяти днів з моменту його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченій та прокурору.

Суддя ОСОБА_1