УХВАЛА

04 грудня 2024 року

м. Київ

Провадження № 13-43зво24

Суддя Великої Палати Верховного Суду ОСОБА_1 перевірила заяву засудженого ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) вироку Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року і

ВСТАНОВИЛА:

Як убачається з наявних у Верховному Суді матеріалів, за вироком Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року, залишеним без змін ухвалою Верховного Суду України від 09 липня 2002 року, ОСОБА_2 засуджено за статтями 69, 190-1, ч. 2 ст. 223 Кримінального кодексу України 1960 року (далі - КК 1960 року), ч. 4 ст. 187 Кримінального кодексу України 2001 року (далі - КК) із застосуванням ст. 42 КК 1960 року до довічного позбавлення волі з конфіскацією всього майна.

Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ, Суд, міжнародна судова установа) у рішенні від 24 жовтня 2024 року «Шайков та інші проти України» (заява № 56961/22 та 15 інших заяв, у тому числі заява ОСОБА_2 № 30197/23 від 06 липня 2023 року) констатував порушення статей 3 та 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) через неналежні умови тримання під вартою та відсутність в національному законодавстві ефективного засобу юридичного захисту у зв`язку із цим. На підставі цього ЄСПЛ присудив ОСОБА_2 4 600 євро як відшкодування шкоди.

Посилаючись на вказане рішення ЄСПЛ, засуджений ОСОБА_2 звернувся до Великої Палати Верховного Суду України (далі - Велика Палата) із заявою про перегляд за виключними обставинами вироку Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року, оскільки, на думку засудженого, встановлені Судом порушення статей 3 та 13 Конвенції є підставою для звільнення його від подальшого відбування покарання.

Перевіривши заяву ОСОБА_2 на відповідність вимогам ст. 462 КПК, приходжу до висновку про необхідність залишення скарги без руху, з огляду на таке.

Частиною 1 ст. 459 КПК встановлено, що судові рішення, що набрали законної сили, можуть бути переглянуті за нововиявленими або виключними обставинами.

Згідно з ч. 5 ст. 33 КПК кримінальне провадження за виключними обставинами з підстави, визначеної п. 2 ч. 3 ст. 459 цього Кодексу, здійснюється ОСОБА_3 у разі встановлення міжнародною судовою установою, юрисдикція якої визнана Україною, порушення Україною міжнародних зобов`язань при вирішенні даної справи судом.

За приписами п. 2 ч. 5 ст. 461 КПК строк звернення із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами, становить не більше тридцяти днів із дня, коли така особа дізналася або могла дізнатися про набуття рішенням міжнародної судової установи, юрисдикція якої визнана Україною, статусу остаточного.

У своїй заяві ОСОБА_2 зазначає, що про набуття рішенням ЄСПЛ на його користь статусу остаточного він дізнався 20 листопада 2024 року, але при цьому не надає документів на підтвердження цього факту.

Наведена обставина перешкоджає з?ясуванню питання додержання ОСОБА_2 вимог процесуального закону щодо строків звернення із заявою про перегляд судового рішення за виключними обставинами.

Положенням ст. 462 КПК регламентовано вимоги до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами. Згідно з п. 1 та п. 5 ч. 2 зазначеної статті заявник має зазначити, зокрема, найменування суду, до якого подається заява, навести обґрунтування з посиланням на обставини, що підтверджують наявність виключних обставин, та зміст вимог особи, яка подає заяву до суду.

Засуджений ОСОБА_2 адресував свою заяву до Великої Палати Верховного Суду України, проте 15 грудня 2017 року розпочав роботу Верховний Суд і набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» від 03 жовтня 2017 року № 2147-VIII. Згідно з цим Законом та відповідно до глави 34 КПК заява про перегляд судових рішень за виключними обставинами може бути подана до Великої Палати Верховного Суду.

Також у своїй заяві ОСОБА_2 не наводить обґрунтування того, що констатоване ЄСПЛ порушення свідчить про несправедливість його засудження та обраного заходу примусу у виді довічного позбавлення волі, а також не наводить аргументів, які б підтверджували факт установлення ЄСПЛ таких порушень конвенційних прав, що ставлять під сумнів справедливість судового провадження щодо нього та вимагають процедури повторного розгляду справи.

Крім того, викладені у заяві ОСОБА_2 вимоги, щодо необхідності його звільнення від подальшого відбування покарання у виді довічного позбавлення волі, не відповідають положенням ст. 467 КПК щодо повноважень Великої Палати за наслідками розгляду заяви за виключними обставинами.

Згідно з ч. 3 ст. 464 КПК до заяви про перегляд судового рішення за виключними обставинами, яка не оформлена згідно з вимогами, передбаченими ст. 462 цього Кодексу, застосовуються правила ч. 3 ст. 429 КПК.

Враховуючи викладене, заяву ОСОБА_2 необхідно залишити без руху

та надати йому строк для усунення допущених недоліків.

Керуючись статтями 429, 462, 464 КПК, суддя

УХВАЛИЛА:

Заяву ОСОБА_2 про перегляд за виключними обставинами на підставі п. 2 ч. 3 ст. 459 Кримінального процесуального кодексу України вироку Апеляційного суду Черкаської області від 28 січня 2002 року залишити без руху.

Встановити ОСОБА_2 строк для усунення недоліків - п`ятнадцять днів із дня отримання копії цієї ухвали.

У разі неусунення недоліків у вказаний строк заяву буде повернуто.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1