Справа №766/5269/25
н/п 1-кс/766/3071/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

09.04.2025 року м. Херсон

Слідчий суддя Херсонського міського суд Херсонської області ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Херсоні клопотання прокурора Херсонської окружної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000094 від 07.04.2025 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 129 КК України,

в с т а н о в и в:

07.04.2025 року прокурор звернувся до слідчого суддів з клопотанням, якому просив: поновити пропущений з поважних причин строк звернення до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення огляду місця події, що мало місце 06.04.2025, а саме за адресою АДРЕСА_1 .

Задовольнити клопотання та винести ухвалу про накладення арешту на майно, вилучене під час проведення огляду від 06.04.2025 під час ОМП за адресою АДРЕСА_1 , сокиру з дерев`яною рукояткою, яка вилучена та поміщена до с/п PSP 422108 та ніж зі слідами речовини бурого кольору, яка вилучена та поміщена до картонної коробки з контрольними наліпками НПУ NPU-0167056, NPU-0167055.

Клопотання мотивовано тим, що в провадженні СД ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження №0000094 від 07.04.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

Так, 06.04.2025 року до ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області надійшла заява від ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_2 , про те, що 06.04.2025 біля 16:40 год. в с. Зимівник, по вул. Геологів сусід ОСОБА_5 погрожував фізичною розправою, яку вона сприймала як реальну для свого життя та здоров`я.

У зв`язку з наведеним, з метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення та вилучення речових доказів, які мають істотне значення для кримінального провадження було проведено огляд місця події. Під час огляду за адресою АДРЕСА_1 вилучено:

- сокира з дерев`яною рукояткою, вилучена та поміщена до с/п PSP 4221081

- ніж зі слідами речовини бурого кольору, вилучений та поміщений до картонної коробки з контрольними наліпками НПУ NPU-0167056, NPU-0167055.

07.04.2025 постановою дізнавача зазначені предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

На даний час у кримінальному провадженні, з метою встановлення обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення необхідно забезпечити збереження вилученого майна з метою використання вказаного тимчасово вилученого майна для забезпечення проведення ряду слідчих (розшукових) дій, в першу чергу огляду та судових експертиз, а тому виникла необхідність у застосуванні такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна.

Таким чином, з метою збереження речових доказів у кримінальному провадженні, враховуючи, що існує сукупність підстав та розумних підозр вважати, що вказане майно зберегло на собі сліди злочину та відповідає критеріям ст. 98 КПК України, задля проведення відповідних експертиз, необхідно накласти арешт на вилучене майно.

Незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт тимчасово вилученого майна матиме наслідком його повернення та зміни його конструктивних властивостей, що унеможливить встановлення істини у кримінальному провадженні.

Водночас знеструмлення електромережі на території України, в т.ч. Херсонської, області та постійні обстріли міста військами агресора у момент після проведення огляду місця події об`єктивно унеможливило невідкладно скласти, погодити та направити до слідчого судді зазначене клопотання у відповідності до норм КПК України.

Прокурор в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Власник майна в судове засідання також не з`явився, надав заяву про розгляд клопотання у його відсутності.

Вивчивши матеріали клопотання слідчий суддя приходить до висновку, що воно підлягає частковому задоволенню з огляду на таке.

Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб.

У відповідності до положень ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

За змістом статті 98, пункту 1 частини 2 та частини 10 статті 170 КПК України, арешт майна, метою якого є збереження речових доказів, накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що це майно є матеріальними об`єктами, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Положення ч. 2 ст. 173 КПК України передбачають, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Слідчим суддею встановлено, що в провадженні СД ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області перебуває кримінальне провадження №0000094 від 07.04.2025, за ознаками кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст. 129 КК України.

Так, 06.04.2025 року до ВП №2 Херсонського РУП ГУНП в Херсонській області надійшла заява від ОСОБА_4 , мешканки АДРЕСА_2 , про те, що 06.04.2025 біля 16:45 год. в с. Зимівник, по вул. Геологів сусід ОСОБА_5 сокирою погрожував фізичною розправою, яку вона сприймала як реальну для свого життя та здоров`я.

06.04.2025 року було проведено огляд місця події. Під час огляду за адресою АДРЕСА_1 вилучено:

- сокира з дерев`яною рукояткою, вилучена та поміщена до с/п PSP 4221081

- ніж зі слідами речовини бурого кольору, вилучений та поміщений до картонної коробки з контрольними наліпками НПУ NPU-0167056, NPU-0167055.

07.04.2025 постановою дізнавача зазначені предмети визнані речовими доказами у кримінальному провадженні.

З огляду на викладене майно, на яке прокурор просить накласти арешт, а саме сокира, відповідає критеріям визначеним ст. 98 КПК України, є знаряддям кримінального правопорушення, а не накладення арешту може призвести до її знищення, псування, приховування, відчуження, тому з метою всебічного, повного і неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, збереження речових доказів, слідчий суддя прийшов до висновку, про наявність достатніх підстав для арешту майна.

Враховуючи правову підставу для арешту майна, а саме необхідність його збереження як речового доказу, слідчий суддя вважає за необхідне накласти арешт шляхом заборони його відчуження та користування ним.

Строки, встановлені законом для звернення до слідчого судді з клопотанням про арешт майна, слідчим не пропущені, оскільки вказане майно було вилучене 06.04.2025 року під час огляду, а клопотання подане до суду 07.04.2025 року.

Що стосується ножа, на який прокурор просить накласти арешт, то слідчий суддя не вбачає підстав для задоволення клопотання в цій частині. Так, згідно матеріалів кримінального провадження знаряддям кримінального правопорушення була сокира, а не ніж, підстави для вилучення ножа та визнання його речовим доказом ні в клопотанні, ні в постанові дізнавача про визнання майна речовим доказом не зазначені, тому в цій частині клопотання є необґрунтованим.

На підставі викладеного та керуючись статтями 22, 98, 107, 167, 170, 171, 172, 173, 309 КПК України, слідчий суддя,

п о с т а н о в и в:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на майно, що перебувало у володінні ОСОБА_6 , вилучене під час проведення огляду 06.04.2025 за адресою АДРЕСА_1 , а саме сокиру з дерев`яною рукояткою, яка поміщена до с/п PSP 422108, шляхом заборони відчуження вказаного майна та користування ним.

В решті клопотання відмовити за необґрунтованістю.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасовано повністю чи частково за ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, їх захисника, іншого власника або володільця майна, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба.

Ухвала про накладення арешту може бути оскаржена безпосередньо до Херсонського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддяОСОБА_1