У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 березня 2025 року Володимир-Волинський міський суд Волинської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Лютинськ, Дубровицького району, Рівненської області, громадянки України, не працюючої, із середньою освітою, не одруженої, яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше судимої: 19.03.2024 вироком Нововолинського міського суду Волинської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у вигляді 5 років позбавлення волі з іспитовим строком на 1 рік,

-обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ

26 березня 2025 року до Володимир-Волинського міського суду Волинської області надійшло вищезазначене клопотання прокурора Нововолинського відділу Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою застосованого до ОСОБА_4 .

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що досудовим розслідуванням встановлено, що 31.12.2024 близько 20 год. 00 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи в будинку за адресою: АДРЕСА_2 , на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, діючи з прямим умислом, направленим на умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині, усвідомлюючи протиправність та суспільну небезпеку своїх дій, умисно нанесла 8 ударів ножем в черевну порожнину ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , 2 удари ножем в ліву передвушну ділянку, після чого, продовжуючи свій злочинний умисел, умисно нанесла не менше двох ударів обухом сокири по лівій ділянці голови потерпілого ОСОБА_6 , чим заподіяла останньому тілесні ушкодження у виді: семи проникаючих поранень передньої черевної стінки з пошкодженням пристінкової очеревини, великого сальника та гемоперитонеумом в об?ємі близько 600 мл.; однієї рани передньої черевної стінки, яка не проникає в черевну порожнину; двох ран лівої передвушної ділянки; відкритої черепно-мозкової травми з двома забійними ранами зліва, з масивним крововиливом в м?які покрови голови збоку їх внутрішньої поверхні, масивним крововиливом в лівий скроневий м?яз, з вдавленим багатоуламковим переломом лівої скроневої кістки з переходом на основу черепу, з лівобічною субдуральною гематомою, з крововиливами під м?які мозкові оболонки зліва, з забоєм головного мозку скроневої частки зліва, з лівобічною навколоорбітальною гаматомою, які були небезпечні для життя в момент заподіяння та за ступенем тяжкості мають ознаки тяжкого тілесного ушкодження, як небезпечного для життя.

В подальшому, 31.12.2024, близько 21 годин 40 хвилин, в приміщенні реанімаційного відділення КНП «Нововолинська ЦМЛ», в результаті отриманої відкритої черепно-мозкової травми з двома забійними ранами зліва, яка ускладнилась набряком і набуханням головного мозку з подальшою його деструкцією, настала смерть ОСОБА_6 , яка знаходиться у прямому причинно-наслідковому зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями.

Таким чином, ОСОБА_4 обвинувачується у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, тобто у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

Вказує, що обґрунтованість обвинувачення підтверджується зібраними у кримінальному провадженні доказами, а саме: допитом в якості потерпілого ОСОБА_7 ; допитами в якості свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 ; протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_2 ; протоколом затримання та обшуку ОСОБА_4 за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України; слідчим експериментом за участі підозрюваної ОСОБА_4 , в ході якого вона відтворила подію кримінального правопорушення; іншими зібраними по кримінальному провадженню доказами в їх сукупності та взаємозв`язку.

01 січня 2025 року о 02.50 год. ОСОБА_4 була затримана в порядку ст. 208 КПК України за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

01 січня 2025 року слідчим за погодженням із прокурором ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України.

01 січня 2025 року слідчим суддею Нововолинського міського суду Волинської області підозрюваному ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 (шістдесят) днів, тобто до 01 березня 2025 року включно.

20.02.2025 постановою керівника Володимирської окружної прокуратури ОСОБА_13 , строк досудового розслідування продовжено до трьох місяців, тобто до 01.04.2025.

Ухвалою слідчого судді Нововолинського міського суду від 25.02.2025 (165/1/25) ОСОБА_4 продовжено обраний запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строк дії якого визначено до 01.04.2025 включно.

Підставою для продовження строку дії запобіжного заходу є наявність ризиків, які продовжують існувати на даному етапі підготовчого (судового) розгляду, що передбачені п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема це можливість: переховуватись від суду; незаконно впливати на потерпілого та свідків у цьому провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, продовжувати вчиняти інші кримінальні правопорушення.

В обґрунтованість ризику, передбаченому у п.1 ч.1 ст. 177 КПК України, слід зазначити, що ОСОБА_4 ніде не працює, неодружена, не має міцних соціальних зв`язків, обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого насильницького злочину проти життя особи, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років, а тому існує високий ризик переховування ОСОБА_4 від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор зазначив, що в разі обрання менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою, ОСОБА_4 буде мати можливість незаконно впливати на свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та ОСОБА_12 , а також потерпілого ОСОБА_7 , яким безпосередньо відомі обставини вчинення нею кримінального правопорушення та оскільки ОСОБА_4 достовірно відомі їх адреси проживання, а тому існує високий ризик здійснення на них незаконного впливу з метою давання завідомо неправдивих показань в суді.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор зазначив, що ОСОБА_4 може не виконувати покладені на неї процесуальні обов`язки, оскільки відносно останньої 19.03.2024 Нововолинським судом ухвалено вирок за вчинення кримінального правопорушення передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі на строк п`ять років. На підставі ст. 75 КК України звільнено від відбування покарання з іспитовим строком один рік.

В обґрунтування ризику, передбаченому у п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, прокурор зазначив, що ОСОБА_4 на даний час обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, остання офіційно не працевлаштована, постійних джерел прибутку не має, раніше притягалася до кримінальної відповідальності 19.03.2024 вироком Нововолинського міського суду за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільнена від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком на 1 рік, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку, у зв`язку з чим може продовжувати і надалі вчиняти інші кримінальні правопорушення та займатися злочинною діяльністю задля отримання доходу для задоволення власних потреб. Беручи до уваги викладене, жоден інший більш м`який запобіжний захід, окрім тримання під вартою, не здатен забезпечити повний контроль над поведінкою підозрюваного та не зможе запобігти зазначеним у клопотанні ризикам.

Вищевказане обґрунтовується встановленими слідством обставинами, передбаченими ст. 178 КПК України, а саме тим, що: наявні вагомі докази про вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке відноситься до категорії особливо тяжкого насильницького злочину; у разі визнання винним ОСОБА_4 у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона обвинувачується, їй загрожує покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років; ОСОБА_4 офіційно не працевлаштована, не навчається, не займається суспільно-корисною діяльністю, раніше притягалась до кримінальної відповідальності, судимість не знята та не погашена у встановленому законом порядку.

Зважаючи на викладене прокурор просить продовжити строк тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_4 ще на 60 днів.

У судовому засіданні прокурор клопотання підтримав з підстав, викладених у ньому, просив його задовольнити.

Обвинувачена ОСОБА_4 та її захисник ОСОБА_5 не заперечили щодо продовження строку дії обвинуваченій ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вислухавши думку учасників судового розгляду щодо міри запобіжного заходу стосовно обвинуваченої, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно ч.3 ст.331 КПК України за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

У відповідності до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частинами шостою та сьомою статті 176 цього Кодексу (ч.1 ст.183 КПК України).

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно зі ст.197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею, судом за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст.199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд повинен врахувати обставини, передбачені ст.178 КПК України, зокрема, тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа, та дані, які її характеризують і можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Встановлено, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину проти життя особи, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до п`ятнадцяти років.

З урахуванням практики ЄСПЛ, сама по собі тяжкість злочину та суворість можливого покарання не можуть бути безумовною підставою для тримання особи під вартою, однак є суттєвим елементом при оцінюванні ризику переховування.

Суд не вправі на цій стадії оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винуватою чи невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення, а повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо неї запобіжного заходу.

У даному випадку суд вважає, що клопотання прокурора містить достатньо даних для висновку про можливу причетність обвинуваченої ОСОБА_4 до кримінального правопорушення, яке їй інкримінується.

Також суд враховує, що ризиком є дія, яка може вчинитися з високим ступенем імовірності, наявність кожного ризику повинна носити не абстрактний, а конкретний характер та доводитися відповідними доказами «поза розумним сумнівом».

На думку суду, ризики, існування яких стало підставою для обрання обвинуваченій запобіжного заходу, своєї актуальності не втратили та виправдовують подальше її тримання під вартою.

Обвинувачена, усвідомлюючи тяжкість покарання, що загрожує їй в разі визнання винуватою, може переховуватись від суду, оскільки наслідки та ризик втечі нею можуть бути визнані менш небезпечними ніж можливе покарання. Перебуваючи на волі, обвинувачена, з метою уникнення кримінальної відповідальності, може незаконно впливати на потерпілу та свідків для того, щоб вони надали неправдиві показання, а також перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З огляду на те, що обвинувачена ОСОБА_4 є раніше судимою особою, не працює і не має постійного джерела доходу, існує ризик того, що перебуваючи на волі вона продовжить вчиняти інші кримінальні правопорушення.

Отже, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний щодо обвинуваченої, на теперішній час необхідний для забезпечення її належної процесуальної поведінки та запобігання встановленим ризикам.

Обставини, що могли б свідчити про можливість запобігання зазначеним ризикам шляхом застосування інших, більш м`яких запобіжних заходів, судом не встановлено.

Даних, які б безумовно унеможливлювали подальше тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою, матеріали провадження не містять. Вік та стан здоров`я обвинуваченої не є перешкодою для тримання її в умовах ізоляції.

Обраний відносно обвинуваченої ОСОБА_4 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, а характер та ступінь тяжкості діяння, в якому вона обвинувачується, сукупність вказаних вище обставин однозначно свідчать про наявність на даний момент конкретного суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, превалює над принципом поваги до свободи особистості та кореспондується з визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу.

З урахуванням наведеного, суд вважає, що прокурором у клопотанні доведені обставини, які виправдовують подальше обмеження права ОСОБА_4 перебувати на волі, а тому таке клопотання слід задовольнити.

Відповідно до ст.183 ч.3 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави достатній для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків передбачених КПК України, крім випадків, передбачених ч.4 цієї статті.

Відповідно до ч.4 ст.183 КПК України слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема щодо злочину, який спричинив загибель людини.

Оскільки ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні злочину, який спричинив загибель людини, суд вважає необхідним не визначати їй розмір застави.

Керуючись ст.ст.177,183, 197, 331 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченої ОСОБА_4 - задовольнити.

Продовжити строк тримання обвинуваченої ОСОБА_4 під вартою в Державній установі «Луцький слідчий ізолятор», на 60 днів, тобто до 24 травня 2025 року, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Волинського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення, ОСОБА_4 в той же строк з моменту вручення їй копії ухвали.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення. Подача апеляційної скарги на ухвалу не зупиняє її виконання.

Вступна і резолютивна частина ухвали виготовлена в нарадчій кімнаті та проголошена 26.03.2025. Повний текст ухвали виготовлений 31.03.2025.

Головуючий ОСОБА_1