Справа №613/2067/24 Провадження № 1-кп/613/86/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 квітня 2025 року м. Богодухів

Богодухівський районний суд Харківської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

особи, стосовно якої вирішується питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

законного представника ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Богодухові в режимі відеоконференції клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 31.10.2024 стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Богодухів Харківської області, українця, громадянина України, з професійно-технічною освітою, розлученого, не працюючого, без зареєстрованого місця проживання, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч. 2 ст. 345 КК України,-

ВСТАНОВИВ:

31 жовтня 2024 року близько 13 год. 05 хв. інспектор сектору реагування патрульної поліції Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області капітан поліції ОСОБА_7 , спільно з поліцейським сектору реагування патрульної поліції Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , під час несення служби відповідно до графіків чергування, перебуваючи у форменному одязі, будучи екіпірованими спеціальними засобами, табельною вогнепальною зброєю, відповідно до п.7 ч.1 ст.23 Закону України «Про Національну поліцію», ч.3 ст.38 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст.259-262 КУпАП, спільно з працівниками ІНФОРМАЦІЯ_2 , у встановленому законом порядку виконували свої службові обов`язки по розшуку на постійній основі громадян, які ухиляються від військового обов`язку, знаходячись на АДРЕСА_2 , в районі розташування будинку АДРЕСА_2 , підійшли до раніше невідомого їм ОСОБА_4 для перевірки документів. Інспектором сектору реагування патрульної поліції капітаном поліції ОСОБА_7 було запропоновано ОСОБА_4 пред`явити документи для встановлення особи, на вказану пропозицію ОСОБА_4 почав поводити себе агресивно та висловлювати своє невдоволення у бік поліцейських.

У подальшому ОСОБА_4 , у ході виконання працівником Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, який перебував на службі, розуміючи, що перед ним знаходиться працівник поліції, який одягнений у форменний одяг та виконує свої службові обов`язки, ігноруючи вимогу працівників поліції заспокоїтись, раптово наніс інспектору СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області капітану поліції ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область обличчя справа.

В результаті протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 спричинено тілесне ушкодження у вигляді синця в області обличчя справа, яке відповідно до висновку судово-медичного експерта № 12-14/274-БГ/24 від 31 жовтня 2024 року за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження.

ОСОБА_4 у судовому засіданні заперечив факт вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, а саме, факт населення легкого тілесного ушкодження працівнику правоохоронного органу. Зазначив, що в минулому році, у листопаді чи у грудні працівники поліції підійшли до нього у недозволеному місці, заблокували йому прохід, намагалися посадити у службовий автомобіль, потім почали безпідставно вимагати у нього документи. ОСОБА_4 відповів, що документів у нього фізично немає. У нього спрацював інстинкт самозбереження, йому необхідно було відійти і подивитися на них з боку, чи не є ці люди озброєними. Стверджує, що навмисно ударити поліцейського він не міг. Припускає, що міг ненавмисно штовхнути поліцейського, вважаючи його злочинцем, одягнутим в одяг працівника поліції, це було викликано виключно необхідністю самозахисту. Після цього працівники поліції його побили і наділи на нього кайданки. Потім приїхали інші працівники поліції, і його забрали до Богодухівського райвідділу поліції. Вважає себе психічно здоровою людиною, унікальною і креативною, і не вбачає підстав для застосування до нього заходів лікування.

Захисник ОСОБА_4 - адвокат ОСОБА_5 підтримав думку свого підзахисного щодо відсутності факту вчинення ним суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, поряд з цим, зазначив про необхідність лікування ОСОБА_4 , з урахуванням тих обставин, які встановлені в рамках розгляду клопотання прокурора.

Законний представник ОСОБА_6 у судовому засіданні підтримала думку захисника.

Прокурор у судовому засіданні клопотання підтримав, просив застосувати до ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом, посилаючись на обставини, викладені у клопотанні, які в сукупності з наявними доказами дають підстави вважати, що ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 345 КК України, у стані неосудності.

Вислухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши надані під час судового розгляду докази, суд зазначає наступне.

Факт вчинення ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України, підтверджується зібраними під час кримінального провадження та безпосередньо дослідженими під час судового розгляду наступними доказами:

- електронним рапортом помічника чергового Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області від 31.10.2024 щодо надходження повідомлення зі служби 102 31.10.2024 о 13:34 год. про те, що за адресою : Харківська область, м. Богодухів, вул. Шевченка, 59, при перевірці документів у невідомого громадянина останній накинувся на працівника поліції, ударив його по голові;

- показаннями потерпілого ОСОБА_7 , який пояснив, що займає посаду інспектора сектору реагування патрульної поліції Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області. 31.10.2024 близько 13 год. він разом з поліцейським СРПП ОСОБА_8 та двома працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювали патрулювання на службовому автомобілі «Рено Дастер», працівники поліції перебували у форменному одязі. На вулиці Тараса Шевченка неподалік магазину «Радуга» вони зупинили чоловіка призовного віку для перевірки документів, що посвідчують особу, та військово-облікових документів. На вимогу надати документи чоловік відмовився, сказав, що документів у нього немає, він їх спалив, і представився ОСОБА_9 , представником ООН. Цей чоловік розмовляв з ними на підвищених тонах, поводив себе зухвало. ОСОБА_7 намагався встановити його особу за допомогою службового планшету, однак, йому це не вдалося, у зв`язку з чим він роз`яснив цьому чоловіку необхідність проїхати з ними до Богодухівського райвідділу поліції для встановлення його особи. Після цього чоловік раптово ударив ОСОБА_7 в обличчя з правого боку, в область щелепи. В цей момент ОСОБА_7 передавав ОСОБА_8 службовий планшет, стоячи до ОСОБА_4 правим боком. Після удару ОСОБА_7 упав, через деякий час підвівся і побачив, що цей чоловік приблизно за 50 метрів упав біля шиферного забору, де його наздогнали ОСОБА_8 і один із працівників РТЦК та СП, на нього надягнули кайданки. До моменту затримання ніхто цьому чоловіку (потім з`ясувалося ОСОБА_4 ) тілесних ушкоджень не наносив, заходів фізичного впливу не застосовував. Після затримання про цю подію повідомили на лінію 102 та викликали слідчо-оперативну групу;

- показаннями свідка ОСОБА_8 , який пояснив, що займає посаду поліцейського СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області. 31.10.2024 у денний час вони разом з інспектором СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_7 та двома працівниками ІНФОРМАЦІЯ_3 здійснювали патрулювання на службовому автомобілі. По вул. Тараса Шевченка в м. Богодухів вони побачили особу чоловічої статі, в якій свідок в судовому засіданні упізнав ОСОБА_4 .. З метою перевірки військово-облікових документів на підставі ч.2 ст.32 Закону України «Про Національну поліцію» вони підійшли до цього чоловіка, представились та попросили надати документи, які посвідчують особу. В цей час він та ОСОБА_7 були одягнуті у форменний одяг. Чоловік представився ОСОБА_10 та зазначив, що документів у нього немає. Йому не сподобалось, що до нього підійшли працівники поліції, він почав нервувати і поводив себе неадекватно, зі ОСОБА_7 у нього зав`язалась дискусія. В цей момент останній стояв боком до ОСОБА_4 , справа від нього. Коли ОСОБА_7 передавав ОСОБА_8 службовий планшет, ОСОБА_4 раптово ударив його правою рукою в обличчя, і почав тікати. ОСОБА_8 та один із працівників РТЦК та СП побігли за ним, затримали його та до нього було застосовано спеціальний засіб кайданки;

- показаннями свідка ОСОБА_11 , який пояснив, що проходить службу на посаді гранатометника роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 . Восени 2024 року вони разом з поліцейськими проводили патрулювання. Працівники поліції були у форменному одязі, пересувалися на службовому автомобілі. На вулиці вони зупинили молодого чоловіка, поліцейські запитали у нього прізвище, ім`я та по батькові та попросили надати документи, що посвідчують особу. Чоловік представився ОСОБА_10 , сказав, що він представник ООН і співробітник СБУ. Жодних документів у нього з собою не було. Оскілки чоловік назвав неправдиві ім`я та прізвище, а також дату і рік народження, встановити його особу на місці за допомогою службового планшету по базі даних поліції не вдалося. Чоловік поводив себе агресивно, проте, початку фізичного конфлікту ніщо не передбачало. Працівники поліції пояснили чоловіку, що у зв`язку з відсутністю його даних у базі його необхідно доставити до райвідділу поліції для встановлення особи. Після цього чоловік зненацька ударив поліцейського кулаком в обличчя і почав тікати. Поліцейський упав, ОСОБА_11 залишився поряд з ним, а інший поліцейський та ОСОБА_12 побігли за чоловіком, наздогнали його і затримали. Жодних заходів фізичного впливу він особисто до ОСОБА_4 не застосовував, і в його присутності до ОСОБА_4 працівники поліції таких заходів також не застосовували;

- показаннями свідка ОСОБА_12 , який пояснив, що проходить службу на посаді гранатометника роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_3 . Восени 2024 року вони разом з працівниками поліції проводили роботу з оповіщення, зупинили чоловіка призовного віку, поліцейські попросили його надати документи, що посвідчують особу. Чоловік таких документів не надав, сказав, що він їх знищив. При цьому представився він як ОСОБА_13 . Працівники поліції довго умовляли його назвати своє справжнє прізвище, ім`я та по батькові, чоловік ухилявся, погрожував поліцейським. Після того, як поліцейські запропонували цьому чоловіку проїхати з ними до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області для встановлення особи, чоловік, у якому свідок упізнав ОСОБА_4 , раптово ударив поліцейського ОСОБА_7 в обличчя справа. Поліцейський упав, а ОСОБА_4 почав тікати. ОСОБА_12 та поліцейський ОСОБА_8 погналися за ним, він упав біля паркану приблизно за 200 метрів від місця удару, де вони його і затримали. Тілесних ушкоджень ОСОБА_4 ніхто не наносив;

- відеозаписом з нагрудної бодікамери поліцейського СРПП Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області ОСОБА_8 , яким зафіксовано спілкування працівників поліції з ОСОБА_4 у присутності двох працівників ІНФОРМАЦІЯ_3 , вимогу працівників поліції ОСОБА_4 надати документи, що посвідчують особу, на що ОСОБА_4 почав сперечатися, висловлювався агресивно, документів не надав, зазначивши, що йому заважають вільно пересуватися по території України. В цей час ОСОБА_7 повідомив, що до нього буде застосовано спеціальний засіб - кайданки та доставлено його до Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області для встановлення особи, та попросив ОСОБА_8 дістати кайданки. Після цього ОСОБА_4 раптово наніс ОСОБА_7 , який стояв правим боком до нього, один удар кулаком правої руки в обличчя справа, після чого ОСОБА_4 побіг, ОСОБА_8 побіг за ним, і потім разом з ОСОБА_14 затримав ОСОБА_4 біля паркану;

- протоколом огляду документу (компакт-диску CD-R з написом вих-7482, на якому наявний вказаний відеозапис) від 01.11.2024;

- протоколом затримання ОСОБА_4 в порядку ст.208 КПК України 31.10.2024 о 15 год. 50 хв.;

- висновком судово-медичної експертизи № 12-14/274-БГ/24 від 31.10.2024, згідно з яким у ОСОБА_7 мало місце тілесне ушкодження синець в області обличчя справа, яке за ступенем тяжкості кваліфікується як легке тілесне ушкодження. Вищевказане ушкодження утворилося від одноразової ударної дії тупого твердого предмету з обмеженою травмуючою поверхнею, індивідуальні особливості якого не знайшли свого відображення в характері ушкодження, але таким предметом міг бути і кулак руки людини, в період часу, вказаний у постанові, тобто 31.10.2024. Вищевказаний синець утворився від нанесення по тілу ОСОБА_7 одного травматичного впливу з прикладенням сили, достатньої для його виникнення;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.11.2024 за участю свідка ОСОБА_8 , який надав детальні пояснення щодо подій, що сталися 31.10.2024 близько 13 год. 05 хв., під час яких ОСОБА_7 було нанесено легке тілесне ушкодження, а також показав на місці за допомогою манекену, як саме по відношенню до ОСОБА_7 знаходився ОСОБА_4 , як саме останній наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область щелепи справа та в якому положенні знаходився ОСОБА_7 після удару. Пояснення, надані ОСОБА_15 в ході слідчого експерименту, в цілому відповідають показанням, наданим у судовому засіданні;

- протоколом проведення слідчого експерименту від 19.11.2024 за участю потерпілого ОСОБА_7 , в ході якого потерпілий детально розповів обставини, за яких йому було нанесене легке тілесне ушкодження 31.10.2024, та показав на місці за допомогою манекену, як саме по відношенню до ОСОБА_7 знаходився ОСОБА_4 , як саме останній наніс ОСОБА_7 один удар кулаком правої руки в область щелепи справа та в якому положенні він знаходився після удару. Пояснення потерпілого, надані в ході слідчого експерименту, в цілому відповідають показанням, які були надані ним у судовому засіданні;

- висновками судово-медичної експертизи № 12-14/291-БГ/24 від 19.11.2024 та № 12-14/292-БГ/24 від 19.11.2024, згідно з якими механізм виникнення тілесного ушкодження у ОСОБА_7 , на який вказували свідок ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_7 під час проведення з ними слідчих експериментів, не суперечать судово-медичним даним по механізму спричинення ОСОБА_7 тілесного ушкодження, тобто, синця. Наявний причинно-наслідковий зв`язок між діями ОСОБА_4 , на які вказували свідок ОСОБА_8 та потерпілий ОСОБА_7 , та тілесним ушкодженням, що мало у ОСОБА_7 , яке було вказане у висновку експерта № 12-14/274-БГ/24 від 31.10.2024;

- копією книги нарядів Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області, згідно з якою сержант поліції ОСОБА_8 та капітан поліції ОСОБА_7 заступили на чергування у складі ГРПП-1 31.10.2024 з 08 год. 00 хв по 21 год. 00 хв;

- копією журналу реєстрації інструктажів з питань дотримання заходів безпеки при поводженні зі зброєю, відповідно до якого 31.10.2024 ОСОБА_7 та ОСОБА_8 пройшли цільовий інструктаж;

- висновком службового розслідування від 17.12.2024, відповідно до якого питання застосування до ОСОБА_4 з боку працівників поліції заходів примусу (фізичної сили, та в подальшому спеціального засобу кайданок) було вивчено дисциплінарною комісією, та за результатами службового розслідування порушень службової дисципліни з боку поліцейських Богодухівського РВП ГУНП в Харківській області не встановлено.

Таким чином, на підставі досліджених доказів, які відповідають вимогам ст.94 КПК України, суд визнає доведеним, що ОСОБА_4 своїми діями вчинив суспільно небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст. 345 КК України заподіяння працівникові правоохоронного органу легких тілесних ушкоджень у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків.

Між тим, оскільки умисел, мета і мотив є елементами об`єктивної та суб`єктивної сторін саме кримінального правопорушення (кримінального проступку) та встановлюються лише щодо осудної особи, судом виключається посилання органу досудового розслідування на відповідні елементи об`єктивної та суб`єктивної сторін кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

Такий висновок суду узгоджується з висновками Верховного Суду, які зроблені в постанові від 26.06.2019 (справа № 202/5997/17).

Відповідно до висновку судово-психіатричного експерта № 787 від 12.11.2024, ОСОБА_4 на теперішній час страждає на хронічне психічне захворювання у формі шизофренії параноїдної. Відповідно до свого психічного стану не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. У період часу, якому відповідає правопорушення, ОСОБА_4 перебував у стані вищевказаного хронічного психічного захворювання, не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Згідно зі ст. 19 Закону України «Про психіатричну допомогу» примусові заходи медичного характеру застосовуються за рішенням суду у випадках та в порядку, встановлених Кримінальним, Кримінально-процесуальним кодексами України, цим Законом та іншими законами.

Відповідно до частини 2 ст. 19 КК України не підлягає кримінальній відповідальності особа, яка під час вчинення суспільно небезпечного діяння, передбаченого цим Кодексом, перебувала в стані неосудності, тобто не могла усвідомлювати свої дії або керувати ними внаслідок хронічного психічного захворювання, тимчасового розладу психічної діяльності, недоумства або іншого хворобливого стану психіки. До такої особи за рішенням суду можуть бути застосовані примусові заходи медичного характеру.

Частиною 1 статті 513 КПК України передбачено, що під час постановлення ухвали щодо застосування примусових заходів медичного характеру суд з`ясовує, чи мало місце суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення, чи вчинено це діяння певною особою; чи вчинила ця особа суспільно небезпечне діяння, кримінальне правопорушення в стані неосудності; чи не захворіла ця особа після вчинення кримінального правопорушення на психічну хворобу, яка виключає застосування покарання; чи слід застосовувати до цієї особи примусові заходи медичного характеру і якщо слід, то які.

Відповідно до ч. 2 ст. 513 КПК України, визнавши доведеним, що ця особа вчинила суспільно небезпечне діяння у стані неосудності або після вчинення кримінального правопорушення захворіла на психічну хворобу, яка виключає можливість застосування покарання, суд постановляє ухвалу про застосування примусових заходів медичного характеру.

Враховуючи викладене вище, думку учасників кримінального провадження, висновок судово-медичного експерта, суд дійшов висновку, що суспільно-небезпечне діяння, передбачене ч.2 ст.345 КК України, було вчинено ОСОБА_4 у стані неосудності, який виключає можливість застосування покарання, оскільки останній на момент вчинення вказаних діянь та на теперішній час, за своїм психічним станом не міг усвідомлювати своїх дій (бездіяльності) та керувати ними.

Відповідно до п.1 ч.1 ст.93 Кримінального кодексу України примусові заходи медичного характеру можуть бути застосовані судом до осіб, які вчинили у стані неосудності суспільно небезпечні діяння.

Згідно з ч.1 ст.94 КК України залежно від характеру та тяжкості захворювання, тяжкості вчиненого діяння, з урахуванням ступеня небезпечності психічно хворого для себе або інших осіб, суд може застосувати такі примусові заходи медичного характеру: 1) надання амбулаторної психіатричної допомоги в примусовому порядку; 2) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом; 3) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги з посиленим наглядом; 4) госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

У відповідності до ч.3 ст.94 КК України госпіталізація до закладу з надання психіатричної допомоги із звичайним наглядом може бути застосована судом щодо психічно хворого, який за своїм психічним станом і характером вчиненого суспільно небезпечного діяння потребує тримання у закладі з надання психіатричної допомоги і лікування у примусовому порядку.

Вивченням особи ОСОБА_4 установлено, що він раніше не судимий, проте, наявні відомості про притягнення його до кримінальної відповідальності за ч.1 ст.110 КК України, розлучений, не працює, на військову службу під час мобілізації не призивався, на обліку в Богодухівській філії Харківського обласного центру зайнятості не перебуває, на обліку у лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває, зареєстрованого місця проживання не має.

Виходячи зі змісту довідки АРМОР та аналітичного профілю УКА ГУНП в Харківській області стосовно ОСОБА_4 , наявні відомості про надходження 16.08.2023 о 20:05 повідомлення зі служби 102 від ОСОБА_6 (матір ОСОБА_4 ) про те, що син вчинив над нею фізичне насильство (ударив) та систематично вчиняє психологічне насильство (звинувачує заявницю у своїх неприємностях).

Як зазначалось вище, висновком судово-психіатричного експерта № 787 від 12.11.2024 установлено, що ОСОБА_4 на теперішній час, відповідно до свого психічного стану, потребує застосування примусових заходів медичного характеру - госпіталізації до психіатричного закладу зі звичайним наглядом.

Вказані висновки судово-психіатричного експерта жодним учасником провадження (крім обвинуваченого) не поставлені під сумнів, у суду також відсутні підстави вважати їх помилковими.

Враховуючи висновок судово-психіатричного експерта, тяжкість і характер вчиненого у стані неосудності суспільно-небезпечного діяння, характер і стан захворювання ОСОБА_4 , ступінь небезпечності психічного хворого для себе або інших осіб, відсутності даних про його видужання від психічної хвороби або про зміни у стані його здоров`я після вчинення діяння, суд дійшов висновку, що до ОСОБА_4 , згідно з вимогами ст. 513 КПК України та ст.ст. 93, 94 КК України, необхідно застосувати примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги зі звичайним наглядом.

Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 20.02.2025 ОСОБА_4 продовжено запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до 20.04.2025 включно.

Відповідно до ст. 508 КПК України передбачені частиною першою цієї статті запобіжні заходи застосовуються судом до особи з моменту встановлення факту розладу психічної діяльності чи психічної хвороби, їх застосування здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Отже, до набрання даною ухвалою законної сили необхідно продовжити стосовно ОСОБА_4 запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Долю речових доказів суд вирішує відповідно до статті 100 КПК України.

Цивільний позов у справі не заявлений.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Керуючись ст.ст. 19, 93, 94 КК України, ст.ст. 369-372, 376, 503, 512, 513, 516 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру стосовно ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000564 від 31.10.2024, за ознаками суспільно небезпечного діяння, передбаченого ч.2 ст.345 КК України - задовольнити.

Застосувати відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , примусові заходи медичного характеру у виді госпіталізації до психіатричного закладу із звичайним наглядом.

До набрання ухвалою законної сили продовжити стосовно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_4 , запобіжний захід у вигляді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».

Речові докази: диск СD-R з відеозаписом з нагрудної камери поліцейського - зберігати при матеріалах кримінального провадження.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня її проголошення.

Копію ухвали негайно після проголошення вручити прокурору, захиснику, надіслати особі, відносно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру та до Комунального підприємства «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».

Суддя ОСОБА_1