Справа №712/4813/23
Провадження №1-кп/712/205/25
УХВАЛА

про застосування запобіжного заходу у вигляді особистого зобов`язання

18 березня 2025 року м.Черкаси

Соснівський районний суд м. Черкаси у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції),

захисників ОСОБА_5 , ОСОБА_6 ,

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання прокурора про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України,

ВСТАНОВИВ:

В провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси перебуває кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.2 ст.436-2, ч.3 ст.436-2 КК України.

14.03.2025 до суду надійшло клопотання прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби строком на 60 днів.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання та зазначив, що на даний час наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, тому з метою запобігання спробам переховуватись від суду, незаконно впливати на потерпілих та свідків в кримінальному провадженні, перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, запобіганню вчинити інші кримінальні правопорушення чи продовжити вчиняти злочини, у яких обвинувачується, враховуючи тяжкість покарання, а також з метою забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, прокурор просив задовольнити клопотання. Відчуження ОСОБА_4 належного йому майна свідчить про зменшення його соціальних зв`язків в Україні і можливість переховування обвинуваченого від суду. Прокурор також зазначив, що ОСОБА_4 може допомагати переховуватись основному свідку у кримінальному провадженні ОСОБА_7 . Крім того, обвинувачений ОСОБА_4 продовжує вчиняти злочини, у яких обвинувачується. Зокрема, було встановлено, що в рамках кримінального провадження №0001897 від 06.07.2023, зареєстрованого Фастівським РУП ГУНП в Київській області за ч.1 ст.161 КК України, 05.10.2023 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину; обвинувальний акт скеровано до Києво-Святошинського районного суду Київської області, триває судовий розгляд. Також, в рамках кримінального провадження №0000173 від 12.01.2024, зареєстрованого Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст.161 КК України, 22.02.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні такого злочину; обвинувальний акт скеровано до Придніпровського районного суду м.Черкаси, триває судовий розгляд. Крім того, в рамках кримінального провадження №0001183 від 09.04.2024, зареєстрованого Черкаським районним управлінням поліції ГУНП в Черкаській області за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.161 КК України, 19.06.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні вказаного злочину; обвинувальний акт скеровано до Соснівського районного суду м.Черкаси.

В судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 та його захисники заперечували проти задоволення клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, та просили змінити запобіжний захід на особисте зобов`язання.

Обвинувачений ОСОБА_4 зазначив, що будь-які ризики, які можуть бути підставою для продовження запобіжного заходу нині відсутні. Твердження прокурора про те, що він має українофобські настрої, негативно ставиться до українського народу, є цілком безпідставними та не підтверджуються жодними доказами. Також, обвинувачений вказав, що майже два роки він перебуває під домашнім арештом (спочатку під цілодобовим, а в подальшому під нічним арештом), у зв`язку з чим не може в повній мірі здійснювати свою діяльність, зокрема, нині змушений щодня повертатись додому в Київську область; у монастирях протягом великого поста не проводяться сповіді духовенства, монашества, ін.; у віддалених монастирях Черкаської області він не може проводити службу. За вказаних обставин, Українська православна церква продовжує зазнавати утисків, і гонінь. Також, ОСОБА_4 зазначив, що останнім часом стан його здоров`я погіршився у зв`язку з гоніннями на церкву, та порушенням кримінальних проваджень відносно нього особисто; він продовжує перебувати під наглядом сімейного лікаря, страждає на гіпертонічні кризи, має проблеми з серцем, отримує рекомендації лікаря щодо обмеження психоемоційних станів.

Захисники ОСОБА_5 та ОСОБА_6 в судовому засіданні зазначили, що клопотання прокурора є необґрунтованим, ґрунтується на припущеннях, до нього не додано доказів на підтвердження ризиків, які були підставою для обрання запобіжного заходу. Захисник ОСОБА_5 вказав, що протягом судового провадження прокурор в своїх клопотаннях по запобіжному заходу вказує одні і ті самі ризики; такі ризики з перебігом часу не змінюються. Стороною обвинувачення не доведено ризик незаконного впливу на допитаних свідків та потерпілих у кримінальному провадженні. Обвинувачений своєю належною процесуальною поведінкою довів відсутність намірів до порушення покладених на нього обов`язків. Зокрема, за час судового провадженння ОСОБА_4 не допускав неявок у судові засідання без поважних причин, не ухилявся та не переховувався від суду, не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином. Щодо посилань прокурора на повідомлення ОСОБА_4 про підозру за ст.161 КК України, захисник вказав на принцип презумпції невинуватості, закріплений в ст.62 Конституції України. Відтак, не доведеними є також ризики вчинення інших кримінальних правопорушень, та перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши матеріали справи, судом встановлено таке.

Відповідно до ч.1 ст.331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Згідно з ч.ч.1, 2 ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Відповідно до ч.1 ст.179 КК України особисте зобов`язання полягає у покладенні на підозрюваного, обвинуваченого зобов`язання виконувати покладені на нього слідчим суддею, судом обов`язки, передбачені статтею 194 цього Кодексу.

Згідно з ч.1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч.4 ст.194 КПК України якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно з ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті (ч.2 ст.177 КПК України).

Згідно з ч.1 ст.178 КПК України, при вирішенні питання про обрання (продовження) запобіжного заходу, крім ризиків, зазначених у ст.177 КПК України, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність його соціальних зв`язків в місці постійного проживання, у тому числі наявність родини й утриманців; наявність постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; його майновий стан; наявність судимостей та інші.

Судом встановлено, що строк дії запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відносно обвинуваченого ОСОБА_4 закінчується 23 березня 2025 року.

Водночас, завершити судове провадження до спливу строку дії запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту неможливо.

ОСОБА_4 раніше не судимий, має постійне місце реєстрації та проживання, має постійну зайнятість, є митрополитом Черкаським та Канівським Української Православної Церкви, має науковий ступінь професора та був викладачем у Київській духовній академії і семінарії, має статус правозахисника Організації Об`єднаних Націй. Нині обвинувачений, будучи керуючим Черкаської єпархії УПЦ та, проживаючи в Київській області, по роду своєї діяльності має необхідність проводити служби, богослужіння, літургії (в т.ч. вечірні, ранкові) для вірян в монастирях (соборах) по Черкаській області, та протягом великого посту проводити сповіді духовенства та монашества.

Суд враховує, що рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Белевитський проти Росії» закріплено «презумпцію зменшення ризиків», згідно якої з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для обрання запобіжного заходу на початковій стадії розслідування, та те, що обвинувачений своєю процесуальною поведінкою довів відсутність намірів до порушення покладених на нього обов`язків.

Судом встановлено, що кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 ст.161, ч.ч.2, 3 ст.436-2 КК України, перебуває у провадженні Соснівського районного суду м.Черкаси з 15.05.2023; запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту ОСОБА_4 обрано згідно ухвали слідчого судді Соснівського районного суду м.Черкаси від 12.04.2023; такий запобіжний захід неодноразово продовжувався. Ухвалою суду від 20.12.2023 змінено обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід на домашній арешт у нічний час доби, з покладенням обов`язків за ч.5 ст.194 КПК України. В подальшому, запобіжний захід відносно ОСОБА_4 неодноразово продовжувався, востаннє ухвалою суду від 23.01.2025 на строк 60 днів з 23 січня 2025 року по 23 березня 2025 року, включно. Таким чином, у період з 12.04.2023 по 18.03.2025 (тобто, більш ніж 01 рік 11 місяців) обвинувачений перебуває під домашнім арештом.

За весь час судового провадження не було встановлено порушення обвинуваченим обов`язків перебування на домашньому арешті; обвинувачений не допускав неявок у судові засідання без поважних причин, не ухилявся та не переховувався від суду; не перешкоджав кримінальному провадженню іншим чином.

Нині триває судовий розгляд кримінального провадження, допитано всіх потерпілих та свідків сторони обвинувачення, продовжується дослідження письмових доказів кримінінального провадження.

Враховуючи вищевикладене, насьогодні судом не встановлено, а прокурором не доведено, наявність ризику незаконного впливу обвинуваченого на допитаних потерпілих та свідків, зокрема, з метою зміни останніми раніше наданих показів.

Відповідно до ст.178 КПК України, суд враховує те, що кримінальні правопорушення, за якими обвинувачується ОСОБА_4 , згідно зі ст.12 КК України, віднесені до нетяжких та тяжких злочинів, що загрожує обвинуваченому, за умови доведеності його вини у вчинені інкримінованих кримінальних правопорушень, позбавленням волі на строк від п`яти до восьми років з конфіскацією майна або без такої. Також, тяжкість покарання може спонукати ОСОБА_4 переховуватися від суду з метою уникнення відповідальності.

Після 09.04.20024 обвинуваченому не оголошувались підозри у вчиненні кримінальних правопорушень; остаточні рішення (вироки) в інших кримінальних провадженнях за ст.161 КК України щодо ОСОБА_4 не винесені.

Посилання прокурора про те, що ОСОБА_4 має яскраво виражені українофобські налаштування, негативно ставиться до українського населення є необґрунтованими, та не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду клопотання про продовження запобіжного заходу.

Таким чином, нині продовжують існувати ризики, передбачені частиною першою статті 177 КПК України, проте з перебігом судового провадження вони зменшились, обвинувачений своєю процесуальною поведінкою доводить відсутність намірів до порушення покладених на нього обов`язків.

Беручи до уваги викладене вище, суд не вбачає підстав для продовження строку застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби, оскільки прокурором не доведені обставини, передбачені п.3 ч.1 ст.194 КПК України, а саме, недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Суд вважає, що до обвинуваченого можливо застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням на нього процесуальних обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України; саме такий запобіжний захід буде достатнім, та зможе забезпечити виконання обвинуваченим покладених нанього процесуальних обов`язків та запобігти встановленим ризикам.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст.27, 177, 179, 181, 194, 395 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

У задоволенні клопотання прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 про продовження запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту в нічний час доби відмовити.

Застосувати до обвинуваченого ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання, з покладенням наступних обов`язків:

1) прибувати за кожною вимогою до суду;

2) повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи та зміну контактного номеру телефону;

3) утримуватись від спілкування зі свідком у кримінальному провадженні ОСОБА_7 ;

4) продовжити зберігання у відповідних органів державної влади паспорту (паспортів) для виїзду за кордон, інших документів, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну, у разі їх наявності.

Роз`яснити обвинуваченому ОСОБА_4 , що в разі невиконання покладених на нього обов`язків до нього може бути застосований більш жорсткий запобіжний захід і на нього може бути накладено грошове стягнення в розмірі від 0,25 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб до 2 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб.

Термін дії обов`язків, покладених судом, визначити у два місяці - до 18 травня 2025 року.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1