№ провадження 1-кс/208/896/25
УХВАЛА

Іменем України

26 лютого 2025 р. м. Кам`янське

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0001629 від 28.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.187 КК України,-

в с т а н о в и в:

Старший слідчий СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 звернувся до суду із клопотанням, погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно підозрюваного у вчинені кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.187 КК України, ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

У клопотанні зазначено, що перебування на свободі підозрюваного, може сприяти його можливим намірам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших імовірних потерпілих в цьому кримінальному правопорушенні, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, тобто наявні ризики, визначені п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

З метою запобігання спробам з боку підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на свідків та інших підозрюваних в цьому кримінальному правопорушенні, вчиняти інші кримінальні правопорушення чи продовжити кримінальні правопорушення, у яких підозрюється, сторона обвинувачення вважає за доцільне застосувати щодо підозрюваного запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

В обґрунтування наявних ризиків, а саме можливість переховуватись від органу досудового розслідування та / або суду, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за які передбачено покарання у вигляді позбавлення волі. Загроза реального відбуття з високою ймовірністю спонукають його до переховування від суду з метою ухилення від кримінальної відповідальності. З огляду на тяжкість злочину, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , та суворість можливого покарання, яке може бути призначено у випадку визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого злочину, ці обставини, як за національним законодавством, так і за судовою практикою Європейського суду з прав людини, визнаються вагомими факторами при оцінці даного ризику того, що підозрюваний може переховуватися від органу досудового розслідування.

Вчините інше кримінальне правопорушення майнової спрямованості. Санкція статті за тяжке правопорушення передбачене ч.4 ст.187 КК передбачає позбавлення волі, у зв`язку з чим, усвідомлюючи тяжкість та невідворотність покарання за вчинений тяжкий злочин ОСОБА_4 може вчинити умисне правопорушення, зокрема проти власності, особливо враховуючи те, що підозрюваний вже не вперше вчинив кримінальне правопорушення. Таким чином, існує достатньо підстав вважати, що перебуваючи поза межами місця позбавлення волі останній може вчинити інші корисливі злочини з метою отримати дохід «легким шляхом», що характеризує його антисоціальну поведінку та небезпечність для суспільства. Особливу увагу слід звернути на те, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні злочину під час випробувального терміну.

Незаконно впливати на свідків. Обґрунтованість даного ризику обумовлена тим, що підозрюваний, розуміючи ступінь тяжкості вчинення злочину, наслідки та ризик втечі для нього, перебуваючи поза межами місця позбавлення волі, може самостійно, або заручившись підтримкою інших осіб, негативно впливати на психологічний та моральний стан свідків, безперешкодно спровокувати та викликати у них бажання відмовитися від наданих свідчень, які є беззаперечними доказами вини підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, очікуючи на можливу помсту з його боку, шляхом вмовляння, тиску, погроз, залякувань, викликання жалю до себе, або будь-яким іншим способом. Особливо враховуючи те що підозрюваний перебуває у товариських стосунках зі свідками, що надає йому фактичну можливість впливати на них з метою уникнення покарання за вчинений злочин. Вищезазначене може вплинути на швидке, повне та неупереджене проведення досудового розслідування та на встановлення обставин, які згідно ст.91 КПК України підлягають доказуванню, а саме встановлення мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, а також виду і розміру завданої шкоди тощо.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження підставами застосування запобіжного заходу у відношенні підозрюваного є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення (вина підозрюваного повністю підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме показаннями потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколом пред`явлення особи ОСОБА_4 для впізнання потерпілому ОСОБА_8 , показаннями свідків ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілих та свідків, речовими доказами, а саме відеозаписом, вилученим автоматом, іншими доказами у їх сукупності, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.2 ст.177 КПК України підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст.177 КПК України.

Обставини, викладені вище, а також те, що інкриміноване підозрюваному кримінальне правопорушення вчинене під час відбування останнім іспитового строку, вказують на те, що до підозрюваного необхідно застосувати найбільш суворий запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, передбачений ст.183 КПК України, так як жодний із більш м`яких запобіжних заходів не зможе забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор у судовому засіданні прохав клопотання задовольнити, враховуючи викладені у клопотанні обставини.

Слідчий в судовому засіданні клопотання підтримав.

Підозрюваний в судовому засіданні зазначив, що підтримує позицію захисника.

Захисник в судовому засіданні прохала визначити заставу, зазначила, що ризики не обґрунтовані.

Слідчий суддя, вислухавши сторони, вивчивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

В судовому засідання встановлено, що 29.11.2024 про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України повідомлений ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженець міста Дніпродзержинська Дніпропетровської області, громадянин України, мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий. В цей же день на підставі ухвали слідчого судді Заводського районного суду міста Дніпродзержинська відносно ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

30.12.2024 ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри, а саме повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.187 КК України.

У подальшому строк досудового розслідування у вказаному кримінальному провадженні був продовжений до 3-х місяців, а саме до 28.02.2025, а також строк тримання підозрюваного ОСОБА_4 під вартою був продовжений до 28.02.2025.

Підозра у вчиненні зазначених кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме показанням потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , протоколами пред`явлення осіб для впізнання потерпілому ОСОБА_8 , протоколами проведення слідчих експериментів за участю потерпілих ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , свідків ОСОБА_11 та ОСОБА_10 , показаннями свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_10 , протоколом проведення слідчого експерименту за участю ОСОБА_10 , протоколом огляду предмета - автомата, вилученого у ОСОБА_12 , протоколом обшуку автомобіля "VOLKSWAGEN TRANSPORTER" реєстраційний номер НОМЕР_1 , висновками експерта судової медичної експертизи, речовими доказами та іншими доказами у їх сукупності.

При вирішенні вказаного питання судом приймалось до уваги те, що відповідно до практики Європейського Суду з прав людини вагомою підставою для вирішення питання про необхідність попереднього ув`язнення особи є ризик перешкоджання встановленню істини у справі та переховування цієї особи від правосуддя, тяжкість можливих наслідків уникнення від слідства і серйозність пред`явленого обвинувачення, необхідність попередити тиск на свідків. При цьому зазначено, що небезпека перешкоджання встановленню істини у справі та переховування особи від правосуддя може вимірюватися суворістю можливого покарання в сукупності з наявністю даних про матеріальний та соціальний стан особи.

Відповідно до ст. 29 Конституції України, ніхто не може триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та в порядку, встановлених законом.

Згідно вимог ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ніхто не може бути позбавлений волі інакше, як згідно з процедурою, встановленою законом, а також якщо є розумні підстави вважати необхідним запобігти вчинення особою правопорушення або втечу після його вчинення.

Метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання неможливості виконання завдань кримінального провадження, передбачені ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 5 ст. 9 КПК України, кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини.

Так у рішенні ЄСПЛ від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (пункті 175) зазначено, що «термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (також див. рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, SeriesA, № 182), (Erdagoz v. Turkey (Ердагоз проти Туреччини).

При розгляді вказаного клопотання, суд виходить з того, що в наявності обґрунтована підозра про вчинення ОСОБА_4 кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 146, ч.4 ст. 187 КК України, та на даній стадії слідчий суддя не надає оцінку доказам щодо їх достатності та допустимості.

Суд вважає реальними, обґрунтованими та доведеними заявлені прокурором ризики переховуватися від органів досудового розслідування, незаконно впливати на свідків по кримінальному провадженню, незаконно впливати на інших осіб які причетні до вказаного кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення.

Практика ЄСПЛ не вбачає тяжкість обвинувачення самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Зважаючи на суспільний інтерес, який, з урахуванням презумпції невинуватості, виправдовує відступ від принципу поваги до особистої свободи, визначеного Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод, що відповідає правовим позиціям, викладеним в п. 35 рішення ЄСПЛ «Летельє проти Франції», суд вважає обґрунтованим клопотання прокурора про необхідність обрання щодо обвинуваченого виняткового виду запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. Європейський суд з прав людини неодноразово, в тому числі у його «пілотному» рішенні від 10.02.2011 року у справі «Харченко проти України», рішенні від 29.09.2011 року у справі «Третьяков проти України», рішенні від 06.11.2008 року у справі «Єлоєв проти України» зазначав, що тримання особи під вартою у кожному випадку повинне мати безсумнівне обґрунтування, а також що за будь-яких обставин суд зобов`язаний розглянути можливість застосування менш обтяжливих альтернативних запобіжних заходів.

Жоден з більш м`яких запобіжних заходів, на переконання суду, не здатен в повній мірі нівелювати визначені вище ризики, а саме не зможе утримати ОСОБА_4 від переховування від органів досудового розслідування, незаконного впливу на свідків по кримінальному провадженню, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином та продовжити вчиняти кримінальні правопорушення.

Згідно з п. 36 Рішення Європейського суду з прав людини від 20 травня 2010 року у справі «Москаленко при проти України», суворість покарання , яке може бути призначено, є належним елементом при оцінці ризику переховування від суду.

Викладене у сукупності дає підстави для задоволення клопотання слідчого про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_4 .

Керуючись ст.ст. 176-179, 182, 184, 186, 193, 194, 196 КПК України, слідчий суддя-

п о с т а н о в и в:

Клопотання старшого слідчого СВ Кам`янського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Кам`янської окружної прокуратури ОСОБА_7 , про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах кримінального провадження внесеного в ЄРДР за № 0001629 від 28.11.2024 року, за ознаками вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.146, ч.4 ст.187 КК України, задовольнити.

Продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб з 26.02.2025 року до 26.04.2025 р. включно, без визначення розміру застави.

Ухвала слідчого судді щодо застосування запобіжного заходу підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1