Віньковецький районний суд Хмельницької області
Єдиний унікальний номер № 670/889/24
Провадження № 1-кп/670/68/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 грудня 2024 року селище Віньківці

Віньковецький районний су д Хмельницької області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченої ОСОБА_4

потерпілого ОСОБА_5

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду обвинувальний акт та угоду про примирення у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000132 від 26.11.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Хмельницький, громадянки України, зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_1 та проживаючої за адресою: АДРЕСА_2 , із середньою освітою, не працевлаштована, одружена, неповнолітніх дітей на утримані не має, депутатом не являється, раніше не судимої, у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України,

ВСТАНОВИВ:

26 листопада 2024 року, близько 06 години 00 хвилин ОСОБА_4 не маючи відповідного дозволу користувача будинку ОСОБА_5 , який розташований по АДРЕСА_3 , в порушення вимог статті 30 Конституції України, якою кожному гарантується недоторканість житла, зокрема не допускається проникнення до житла чи до іншого володіння особи, проведення в них огляду чи обшуку інакше як за вмотивованим рішенням суду, п. 1 ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно якої кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції, усвідомлюючи факт, що вказаний будинок їй не належить, діючи умисно, тобто усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, за відсутності законних підстав ОСОБА_4 підійшла до вхідних дверей будинку та шляхом зриву навісного замка та відкриття вхідних дверей проникла до житлового будинку ОСОБА_5 без його згоди та того ж дня була виявлена ОСОБА_5 .

Таким чином, своїми умисними діями, які виразились у незаконному проникненні до житла особи, ОСОБА_4 , вчинила кримінальне правопорушення, передбачене ч. 1 ст. 162 КК України.

29.11.2024 у вказаному кримінальному провадженні між потерпілим ОСОБА_5 та підозрюваною ОСОБА_4 укладена угода про примирення відповідно до положень ст. 471 КПК України.

В угоді про примирення потерпілий та підозрювана виклали формулювання обвинувачення та його правову кваліфікацію за ч. 1 ст. 162 КК України, які ніким не оспорюються, узгоджене покарання у вигляді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн, та згода сторін на його призначення, наслідки укладення та затвердження угоди, наслідки невиконання угоди.

Сторони погодились на призначення ОСОБА_4 покарання за частиною 1 статті 162 КК України у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 гривень.

В угоді передбачені, як наслідки її укладення та затвердження, визначені статтею 473 КПК України, так і наслідки її невиконання, передбачені статтею 476 КПК України.

Розглядаючи угоду про примирення, суд враховує наступне.

Відповідно до вимог ч. 3 ст.469 КПК України угода про примирення між потерпілим та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо кримінальних проступків, нетяжких злочинів та у кримінальному провадженні у формі приватного обвинувачення.

Кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.162 КК України, у вчиненні якого відповідно до угоди ОСОБА_4 визнала себе винуватою, ураховуючи положення ст. 12 КК України належить до кримінальних проступків.

У підготовчому судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_4 свою вину у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, визнала повністю та підтвердила, що зазначене діяння вчинила за обставин, викладених в обвинувальному акті та угоді про примирення, угода укладена нею добровільно і не порушує її прав та інтересів, а тому просить суд затвердити угоду про примирення та призначити їй узгоджену міру покарання, наслідки укладення угоди та наслідки її невиконання їй зрозумілі.

Потерпілий також просить затвердити угоду про примирення, вказавши, що угода укладена за його ініціативою та добровільно, наслідки укладення угоди та наслідки її невиконання йому зрозумілі.

Обвинуваченій та потерпілому судом роз`яснено, що уразі затвердження угоди обмежуються їх права на оскарження вироку згідно з положеннями статей 394 та 424 КПК України, зокрема, роз`яснено, що вирок обвинувачений може оскаржити лише з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частиною четвертою, шостою, сьомою статті 474 цього Кодексу, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Також потерпілому роз`яснено, що наслідком укладення та затвердження угоди про примирення є позбавлення права вимагати в подальшому притягнення особи до кримінальної відповідальності за це кримінальне правопорушення і змінювати розмір вимог про відшкодування шкоди.

Шляхом опитування сторін, суд переконався, що укладення угоди є добровільним, тобто згідно з ч. 6 ст. 474 КПК України не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Прокурор у судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні угоди про примирення дотримані вимоги Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України, угода є добровільною, відповідає інтересам суспільства і не порушує права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, також підтримав укладену угоду, просив суд її затвердити і призначити обвинуваченій узгоджену міру покарання.

Суд, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов висновку, що зміст угоди відповідає вимогам ст. 471 КПК України та положенням закону, правова кваліфікація кримінального правопорушення є правильною, умови угоди не суперечать інтересам суспільства, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, сторони добровільно уклали угоду про примирення, зобов`язання взяті за угодою обвинуваченим можуть бути виконані повністю, наявні фактичні підстави для визнання винуватості. Судом не встановлені підстави для відмови у затвердженні угоди, що передбачені ч. 7 ст. 474 КПК України.

Обставинами, які пом`якшують покарання обвинуваченої ОСОБА_4 відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, які обтяжують покарання ОСОБА_4 , згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Судом з`ясовано, що обвинувачена цілком розуміє свої права, передбачені ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 1 ч. 1 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, яке буде застосоване до неї у разі затвердження угоди судом, а потерпілий розуміє наслідки укладення та затвердження угоди, визначені п. 2 ч. 1 ст. 473 КПК України.

Суд переконався у тому, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

При перевірці угоди про примирення на відповідність вимогам Кримінального процесуального Кодексу України та Кримінального Кодексу України судом встановлено, що угода у повному обсязі відповідає вимогам вказаного законодавства, дії обвинуваченої правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 162 КК України, умови угоди не суперечать інтересам суспільства і не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, відсутні будь-які підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним або сторони не примирилися, узгоджене сторонами покарання відповідає санкції ч. 1 ст. 162 КК України.

Згідно з ч. 5 ст. 65 КК України, у випадку затвердження вироком угоди про примирення суд призначає покарання, узгоджене сторонами угоди.

На підставі наведеного, переконавшись, що укладення угоди є добровільним, умови угоди відповідають вимогам ст. 471 КПК України, не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, не суперечать вимогам закону та інтересам суспільства, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, узгоджена міра покарання відповідає вимогам ст. 65 КК України, характеру і тяжкості обвинувачення, суд вважає можливим відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 314, ч. 1 ст. 475 КПК України, затвердити угоду про примирення між підозрюваною ОСОБА_4 та потерпілим ОСОБА_5 і призначити обвинуваченій узгоджену сторонами міру покарання, яке буде необхідним і достатнім для її виправлення та попередження вчинення нових злочинів.

Питання про судові витрати суд вирішує на підставі ст.124 КПК України.

Відповідно до положень ч.2 ст.124 КПК, у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта, здійснені документально підтверджені процесуальні витрати.

Згідно п.2 ч.4 ст.374 КПК України у резолютивній частині вироку зазначаються, зокрема, рішення про цивільний позов.

В рамках кримінального провадження прокурором в порядку ст.128 КПК України не було пред`явлено цивільного позову.

Потерпілий ОСОБА_5 претензії матеріального та морального характеру не висував, цивільного позову в рамках кримінального провадження не пред`явлено.

У кримінальному провадженні відсутні документально підтверджені витрати на залучення експерта. Оскільки по справі відсутні процесуальні витрати, суд в такому випадку не вирішує дане питання.

В кримінальному провадженні заходи забезпечення не застосовувалися, у зв`язку з чим дане питання судом не вирішується.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 в ході досудового слідства не обирався.

Доля речових докази підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 100, 314, 373, 374, 393, 394, 395, 468-469, 471, 473, 474, 475, 532 КПК України, суд

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду про примирення, укладену 29.11.2024 між потерпілим ОСОБА_5 та обвинуваченою ОСОБА_4 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000132 від 26.11.2024, за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України.

ОСОБА_4 визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 162 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн (вісімсот п`ятдесят гривень 00 копійок).

Штраф має бути сплачений у місячний строк після набрання вироком законної сили, про що необхідно повідомити Віньковецький районний суд Хмельницької області шляхом представлення документа про сплату штрафу.

Речовий доказ - частини навісного замка, а саме корпус та дужку, які вилучено та поміщено в сейф-пакет INZ1074142, що знаходяться на зберіганні в кімнаті зберігання речових доказів СПД №1 ВнП №3 Хмельницького РУП ГУНП в Хмельницькій області - знищити після набрання вироком законної сили

Вирок суду на підставі угоди про примирення між потерпілим та підозрюваним може бути оскаржений до Хмельницького апеляційного суду лише з підстав, передбачених ч. 3 ст. 394 КПК України, протягом 30 днів з моменту його проголошення через Віньковецький районний суд.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати у суді копію вироку. Копія вироку негайно після його проголошення вручається обвинуваченому та прокурору.

Роз`яснити учасникам провадження, що згідно ст. 476 КПК України, у разі невиконання угоди, потерпілий має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом встановлених законом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності за вчинення цього кримінального правопорушення.

Роз`яснити, що умисне невиконання угоди є підставою для притягнення особи до відповідальності за ст. 389-1 КК України.

Суддя ОСОБА_1