Житомирський апеляційний суд
Справа №296/344/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/105/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 лютого 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власника майна ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №296/344/25 за апеляційною скаргою представника власника майна ОСОБА_8 адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16.01.2025,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною ухвалою задоволено клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_9 . Накладено арешт на майно, вилучене під час обшуку 10.01.2025 за адресою проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме АДРЕСА_1 , а саме: - мобільний телефон марки Iphone 7, чорного кольору з прозором чохлом (без паролю) який вилучено до спец, пакету №PSP2149652, заборонивши власнику відчуження, користування, розпорядження вказаним майном.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою в задоволенні клопотання прокурора про арешт майна відмовити. При цьому, зазначає, що власник арештованого майна ОСОБА_8 не має жодного відношення до протиправних дій осіб, про яких зазначено в оскаржуваній ухвалі та у кримінальному провадженні № №0000185 за ч.3 ст.332 КК України. Звертає увагу, що ОСОБА_8 не знає вказаних осіб, ніколи з ними не спілкувалася, тому належний їй телефон не може бути речовим доказом, враховуючи положення ст.98 КПК України. Той факт, що ОСОБА_8 є обвинуваченою у іншому кримінальному провадженні №000848 від 18.11.2024 за ч.3 ст.332 КК України, яке у грудні 2024 року направлено для розгляду до Новоград-Волинського міськрайонного суду, не може бути законною підставою для вилучення у неї у мобільного телефону марки Iphone 7, чорного кольору, який вона придбала та почала ним користуватись у жовтні 2024 року після того, як у неї вилучили її телефони в ході досудового слідства у іншому кримінальному провадженні. Наголошує, що старший слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 взагалі в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд клопотання у її відсутність, таким чином, не довела необхідність такого арешту та наявності відповідних ризиків.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення представника власника майна - адвоката ОСОБА_7 , яка просила апеляційну скаргу задовольнити, позицію прокурора, який заперечував щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає задоволенню з таких підстав.

Так, згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею не дотримано.

У відповідності до матеріалів судового провадження №296/344/25, в провадженні СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000185 від 14.03.2024 за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України.

Згідно змісту клопотання слідчого, органом досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_14 сприяли незаконному переправленню осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

Крім цього, ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 сприяли незаконному переправленню осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

Крім цього, ОСОБА_13 сприяла незаконному переправленню осіб через державний кордон України, порадами, вказівками та усуненням перешкод, з корисливих мотивів.

29.10.2024 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України ОСОБА_10 ОСОБА_11 , ОСОБА_12

24.12.2025 ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомира строк досудового розслідування у кримінальному провадженні продовжено до 4-х місяців, тобто до 28.02.2025.

09.01.2025 у відповідності до вимог ст.ст.276-278 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.3 ст.332 КК України ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

З метою відшукання та вилучення речей та документів, що можуть бути використані як докази у кримінальному провадженні, 10.01.2025 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду м. Житомир №296/238/25 від 09.01.2025 проведено обшук за адресою проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , під час якого виявлено та вилучено мобільний телефон марки Iphone 7, чорного кольору з прозором чохлом (без паролю) який вилучено до спец, пакету №PSP2149652.

10.01.2025 постановою СУ ГУНП в Житомирській області вилучене майно визнано речовими доказами у кримінальному провадженні №0000185.

11.01.2025 старший слідчий СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_9 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з відповідним клопотанням про арешт майна у вище зазначеному кримінальному провадженні. За результатами розгляду вище зазначеного клопотання прокурора, слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

Як встановлено апеляційним судом за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, клопотання про арешт вищезазначеного майна (мобільний телефон марки Iphone 7, чорного кольору з прозором чохлом (без паролю) не відповідає вимогам ст.171 КПК України, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Так, формально посилаючись у клопотанні, про наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на мобільний телефон марки Iphone 7, чорного кольору з прозором чохлом (без паролю), слідчий, а в подальшому прокурор повинні були зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

Між тим, жодних (переконливих) доказів того, що вилучене майно - мобільний телефон марки Iphone 7, чорного кольору з прозором чохлом (без паролю), належне на праві власності ОСОБА_8 , є речовим доказом, тобто носієм відомостей та інформації, яка об`єктивно стосується обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України (кримінальне провадження №0000185 від 14.03.2024), в матеріалах провадження не міститься. Будь-яких експертних досліджень з приводу вилученого мобільного телефону органом досудового розслідування не призначалося.

Не приведені такі докази і в клопотанні слідчого, що свідчить про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування.

З аналізу змісту матеріалів, долучених до клопотання слідчого вбачається, що до зазначеного процесуального документа, не долучено жодного доказу на підтвердження доводів клопотання слідчого відносно процесуальної необхідності накладання арешту на майно ОСОБА_8 , а саме на мобільний телефон марки Iphone 7.

Апеляційний суд зважає на те, що в клопотанні слідчого про арешт майна взагалі відсутнє будь-яке зазначення доказів, які б дійсно підтверджували відношення власника майна ОСОБА_8 та її майна до обставин з приводу яких порушено кримінальне провадження №0000185 від 14.03.2024 за ч.3 ст.332 КК України

В судовому засіданні апеляційного суду прокурором також не було надано переконливих доказів на підтвердження обґрунтованості накладення арешту на майно, не надано будь-яких доказів щодо факту вчинення власником майна ОСОБА_8 кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.332 КК України в кримінальному провадженні №0000185 від 14.03.2024, як і доказів її співучасті в зазначеному правопорушенні.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено правову підставу та мету для накладення арешту на майно - мобільний телефон марки Iphone 7, передбачені п.1 ч.2 ст.170 КПК України, як і не доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи - ОСОБА_8 , про який йдеться в клопотанні.

В свою чергу, розглядаючи клопотання про арешт майна слідчий суддя мав би ретельно перевірити чи слідчий та прокурор, зібрали вагомі докази, які дають право на втручання у права відповідного власника володіти своїм майном, а саме арештовувати майно з метою забезпечення кримінального провадження.

Однак, пославшись в ухвалі на необхідність задоволення клопотання слідчого про арешт майна, слідчий суддя у судовому рішенні, окрім наведення змісту процесуальних норм КПК України не зазначив, яких висновків він дійшов за результатами розгляду клопотання і не навів мотиви на обґрунтування такого рішення.

За встановлених обставин, з урахуванням доводів та доказів сторони захисту, доводи клопотання слідчого свідчать про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування в частині накладання арешту на майно - мобільний телефон марки Iphone 7.

Враховуючи викладене, апеляційний суд вважає, що відповідно до ст.132 КПК України, прокурором не надано достатніх і належних доказів тих обставин, на які орган досудового розслідування вказує у клопотанні про арешт майна в цій частині, а слідчий суддя, відповідно до положень ст.94 КПК України, належним чином не оцінив їх з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття рішення.

Жодні твердження апеляційної скарги прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не спростовані.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги представника власника майна знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді є незаконною та підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання прокурора.

При цьому, згідно ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі вилучене майно.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 16.01.2025, якою накладено арешт майно, вилучене під час обшуку 10.01.2025 за адресою проживання ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , а саме АДРЕСА_1 , а саме: - мобільний телефон марки Iphone 7, чорного кольору з прозором чохлом (без паролю) який вилучено до спец, пакету №PSP2149652, заборонивши власнику відчуження, користування, розпорядження вказаним майном, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання старшого слідчого СУ ГУНП в Житомирській області капітана поліції ОСОБА_9 про накладання арешту на майно, а саме: - мобільний телефон марки Iphone 7, чорного кольору з прозором чохлом (без паролю), - відмовити.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :