Справа № 932/6027/22
Провадження № 1-кп/932/1149/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про призначення обвинувального акту до судового розгляду та

продовження строку запобіжного заходу

12 лютого 2025 року колегія суддів Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська у складі:

головуючого - судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

при секретарі ОСОБА_4 ,

за участю прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

законних представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши в підготовчому судовому засіданні в залі суду в м.Дніпро обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000974 від 23.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Дружківка Донецької області, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, неповнолітніх дітей не має, військовослужбовця військової служби за контрактом, стрільця - помічника гранатометника 2 штурмового відділення 1штурмового взводу 2 штурмової роти військової частини НОМЕР_1 , військове звання солдат, не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , за ст.ст.263 ч.1, ч.2 ст.15, п.п.1,2,5,7 ч.2 ст.115 КК України

В С Т А Н О В И Л А:

На розгляд Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська після скасування раніше постановленого вироку у справі надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 0000974 від 23.06.2022 року за обвинуваченням ОСОБА_10 за ч.2 ст.15, п.п.1, 2, 5, 7 ч.2 ст.115, ч.1 ст.263 КК України. Ухвалою колегії суддів Дніпровського апеляційного суду від 19.12.2024 обвинуваченому ОСОБА_10 продовжено раніше застосований до нього запобіжний захід у виді тримання під вартою до проведення підготовчого судового засідання в суді першої інстанції, але не більше ніж на 60 днів.

В підготовчому судовому засіданні при з`ясуванні питань, пов`язаних з призначенням обвинувального акту до судового розгляду, прокурор, посилаючись на відповідність обвинувального акту вимогам ст.291 КПК України та відсутність підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1-4 частини третьої ст.314 КПК України, вважав можливим призначити обвинувальний акт до судового розгляду. Інші учасники судового провадження проти призначення обвинувального акту до судового розгляду не заперечували. Представники потерпілих просили також прийняти до провадження їх цивільні позови, заявлені до обвинуваченого, про стягнення матеріальної і моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням.

Судом встановлено, що обвинувальний акт складено у відповідності з вимогами ст.291 КПК України, інкриміноване обвинуваченому кримінальне правопорушення підсудне Бабушкінському районному суду м.Дніпропетровська, підстав для прийняття рішень, передбачених пунктами 1 4 частини третьої ст.314 КПК України, не встановлено. Отже, обвинувальний акт можде бути призначеного до судового розгляду.

За положеннями ч. 1 ст. 128 КПК України, особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов представниками потерпілих подано до початку судового розгляду, позовна заява відповідає вимогам, встановленим ст.ст. 175-177 ЦПК України, і може бути прийнята до розгляду одночасно з кримінальним провадженням. Заперечень на позови від обвинуваченого і його захисника не надійшло.

Окремо у підготовчому судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою на 60 днів у зв`язку з його спливом. В обґрунтування клопотання прокурор посилається на продовження існування ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які враховувалися при його застосуванні та які на даний час, на думку прокурора, своєї актуальності не втратили. При цьому прокурор посилається на відсутність у обвинуваченого міцних соціальних зв`язків, тяжкість інкримінованих обвинуваченому злочинів та суворість визначеного законом покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим, усвідомлення чого може схилити обвинуваченого до переховування від суду з метою уникнення покарання, в тому числі шляхом виїзду в зону бойових дій, так як обвинувачений на час свого затримання був військовослужбовцем.

Обгрунтовуючи ризик імовірного незаконного впливу на потерпілих і свідків, прокурор посилається на встановлену законом процедуру їх допиту, неповнолітній вік потерпілих, на яких може впливати обвинувачений з метою відмови або зміни показань на свою користь, а також характер інкримінованого обвинуваченому злочину та спосіб його вчинення, небезпечний для життя багатьох осіб.

Крім цього, обвинувачений є військовослужбовцем, має навички поводження з вогнепальною зброєю та бойовими припасами, обвинувачується у вчиненні злочину з їх застосуванням і в разі не продовження йому запобіжного заходу, на думку прокурора, він може вчинити інші кримінальні правопорушення, в тому числі, проти життя і здоров`я людини. З огляду на це та посилаючись на суспільний інтерес, який переважає над свободою обвинуваченого і вимагає більшої суворості від суду в оцінці цінностей суспільства, прокурор просив його клопотання задовольнити, вважаючи, що більш м`який запобіжний захід не здатний забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Представники потерпілих клопотання прокурора підтримали.

Обвинувачений і його захисник, вважаючи заявлені прокурором ризики недоведеними, просили змінити обвинуваченому запобіжний захід з тримання під вартою на домашній арешт. Аргументуючи свою позицію, сторона захисту посилалася на те, що обвинувачений, будучи військовослужбовцем, міг би продовжити службу, відбувати домашній арешт у військовій частині, приймати участь у бойових діях та приносити цим користь. Крім цього, захисник, не погоджуючись з правовою кваліфікацією дій обвинуваченого та відсутності у нього умислу на протиправне заподіяння смерті малолітнім, просив взяти до уваги відсутність тяжких наслідків, так як виявлені у малолітніх потерпілих тілесні ушкодження не були тяжкими, мали характер легких і були незначними. З урахуванням цього, забезпечення належної процесуальної поведінки вважали достатнім шляхом застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді домашнього арешту.

Надавши оцінку клопотанню та доводам сторін, суд дійшов висновку про задоволення клопотання прокурора, виходячи з такого.

Згідно ч.1 ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обгрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають суду достатні підстави вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою зазначеної статті (ч.2 ст.177 КПК України).

В контексті кримінального провадження ризиком є певна ступінь ймовірності того, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству.

Згідно положень ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд, додержуючись правил, передбачених розділом ІІ цього Кодексу, за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити, продовжити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Оцінюючи наявність підстав та доцільності продовження запобіжного заходу, суд виходить з характеру та обставин кримінального провадження, особливої тяжкості інкримінованого обвинуваченого злочину, мотивів та способу його вчинення, суворості покарання, яке загрожує обвинуваченому в разі доведення вини, даних про його особу та репутацію, що дає підстави для висновку про продовження існування наведених прокурором ризиків та доцільність продовження обвинуваченому запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

При цьому суд також враховує наявність суспільного інтересу у справі та те, що судовий розгляд кримінального провадження по суті ще не розпочався.

Приведені обставини вказують на доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та його виправданість і неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого шляхом застосування до нього більш м`якого запобіжного заходу.

Доводи сторони захисту щодо недоведеності прокурором ризиків є неспроможними, а його посилання на безпідставність висунутого обвинувачення, невідповідність кваліфікації дій обвинуваченого фактичним обставинам, колегія суддів до уваги не приймає, так як процесуальну перспективу пред`явленого обвинувачення, доведеність чи недоведеність вини суд на даній стадії не вирішує і оцінки доказам не надає.

Отже, правових підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт колегія суддів не вбачає.

Керуючись ст.ст.314-316 КПК України, колегія суддів -

ПОСТАНОВИЛА:

Підготовку до судового розгляду завершити.

Обвинувальний акт відносно ОСОБА_10 за ст.ст.263 ч.1, ч.2 ст.15 п.п.1,2,5,7 ст.115 ч.2 КК України призначити до судового розгляду на 20 лютого 2025 року на 13.00 год. в приміщенні Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська і здійснювати його у відкритому судовому засіданні у колегіальному складі суддів.

В судове засідання викликати учасників кримінального провадження.

Прийняти цивільний позов законних представників потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_11 , ОСОБА_9 до ОСОБА_10 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої кримінальним правопорушенням, визнавши представників потерпілих цивільними позивачами, обвинуваченого - цивільним відповідачем.

Клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_10 запобіжного заходу у виді тримання під вартою задовольнити.

Продовжити ОСОБА_10 , обвинуваченому за ст.ст.263 ч.1, ч.2 ст.15 п.п.1,2,5,7 ст.115 ч.2 КК України, запобіжний захід у виді тримання під вартою з утриманням його в Державній установі «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» строком на 60 днів, по 12 квітня 2025 року.

У задоволенні клопотання сторони захисту про зміну обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт відмовити.

Копію ухвали вручити учасникам судового провадження та направити начальнику ДУ «Дніпровська установа виконання покарань (№4)» для виконання.

Ухвала суду підлягає негайному виконанню після її оголошення і в частині продовження строку запобіжного заходу може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з моменту проголошення, а особою, яка тримається під вартою, з моменту отримання копії ухвали.

Резолютивна частина ухвали проголошена 12 лютого 2025 року, повний текст ухвали оголошено 13 лютого 2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3