Справа № 126/2327/24
Провадження №1-кп/148/53/25
УХВАЛА

05 лютого 2025 року Тульчинський районний суд Вінницької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

секретаря ОСОБА_4 ,

за участю сторін кримінального провадження -

з боку обвинувачення - прокурора ОСОБА_5 ,

з боку захисту: обвинувачених ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,

захисників ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

за участю потерпілого ОСОБА_11 ,

потерпілих ОСОБА_12 , ОСОБА_12 ,

представників потерпілих ОСОБА_13 , ОСОБА_14 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Тульчина матеріали кримінального провадження №0000357, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 20.04.2024 за обвинуваченням ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 15 п.п. 1, 9, ч. 2 ст. 115, п. 9, ч. 2 ст. 115, ч. 1 ст. 263, ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ст. 348, ч. 4 ст. 408, ч. 4 ст. 410 КК України, ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК України, -

встановила:

Органом досудового розслідування ОСОБА_7 обвинувачується в тому, що він, проходячи військову службу на посаді солдата військової частини НОМЕР_1 , в порушення ст. ст. 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 3, 4, 6 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, ст, ст. З, 41, 68 Конституції України, ЗУ «Про Національну поліцію», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12.10.1992, та будучи обізнаним про введення в Україні воєнного стану, вчинив тяжкі та особливо тяжкі злочини за наступних обставин.

Так, ОСОБА_6 попередньо незаконно придбавши бойовий припас, маючи на меті приховати предмет скоєного кримінального правопорушення - ручний протитанковий гранатомет РПГ-22 «Нетто», у невстановлену дату та місці, але не пізніше квітня 2023, домовився із ОСОБА_7 здійснити його перенесення (перевезення) до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 з метою подальшого зберігання.

Зокрема, у квітні 2023 (більш точні дата та час у ході проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні не встановлені) ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду оперативного чергового штабу, а також ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, цієї ж військової частини, обіймаючи посаду телефоніста апаратної взводу зв`язку роти бойового управління, діючи за попередньою змовою групою осіб, із прямим умислом, особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, перенесли шляхом перевезення на транспортному засобі «Jeep Grand Cherokee» державний номерний знак « НОМЕР_2 », який належить на праві власності ОСОБА_7 , бойовий припас, а саме ручний протитанковий гранатомет РПГ-22 «Нетто» промислового виготовлення військового призначення, з невстановленого у ході досудового розслідування місця у смт. Гвардійське Одеського району Одеської області до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 та почали його зберігати під землею на подвір`ї зазначеного житлового приміщення до 24.04.2024.

Крім того, ОСОБА_6 , попередньо вчинивши незаконне заволодіння зброєю та бойовими припасами військової частини НОМЕР_3 , та маючи на меті приховати предмети скоєного кримінального правопорушення, у невстановлену дату та місці, але не пізніше 19.04.2024, домовився із ОСОБА_7 здійснити їх перевезення до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 з метою подальшого зберігання.

Зокрема, у період із 12:00 год. 19.04.2024 по 03:00 год. 20.04.2023 ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду оперативного чергового штабу, а також ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, цієї ж військової частини, обіймаючи посаду телефоніста апаратної взводу зв`язку роти бойового управління, діючи за попередньою змовою групою осіб, із прямим умислом, особистих мотивів та метою, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, достовірно знаючи про відсутність у них передбаченого законом дозволу, здійснювали перенесення, шляхом перевезення на транспортному засобі «Suzuki Grand Vitara» номерний знак « НОМЕР_4 », який належить на праві власності третій особі, бойових припасів, а саме бойових припасів до стрілецької нарізної вогнепальної зброї - автоматні патрони калібром 5,45x39 мм. у кількості 27000 одиниць, бойові припаси до нарізної вогнепальної зброї - гвинтівочні патрони калібром 7,62x53 мм. у кількості 1320 одиниць та оборонних осколкових ручних гранат Ф-1 промислового виготовлення військового призначення у кількості 107 одиниць та наступальну осколкову ручну гранату РГД-5 промислового виготовлення військового призначення у кількості 1 одиниці, з тимчасового місця зберігання у смт. Гвардійське Одеського району Одеської області (більш точне місце зберігання у ході досудового розслідування не встановлено) до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 під час чого, близько 01 години 21 хвилин 20.04.2024 між селами Флорино та Яланець Гайсинського району Вінницької області були зупинені екіпажом поліції «Бетон - 51» на службовому автомобілі «Mitsubisi Outlander» з номерним знаком на синьому фоні НОМЕР_5 у складі інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_15 .

У цей час ОСОБА_6 , усвідомлюючи, що він спільно з ОСОБА_7 можуть бути викриті у своїй протиправній діяльності, вичинив напад на поліцейських із застосуванням фізичної сили та вогнепальної зброї, у результаті якого ОСОБА_15 отримав тяжкі тілесні ушкодження, від яких загинув на місці події, а ОСОБА_11 - тілесні ушкодження середньої тяжкості, після чого ОСОБА_6 та ОСОБА_7 зникли з місця події, а зазначені вище боєприпаси перевезли до с. Чорномин Тульчинського р-ну Вінницької обл., де приховали їх шляхом скидання у водойми.

Крім того, 19.04.2024 близько 12:00 капітан ОСОБА_6 , будучи військовослужбовцем військової служби за контрактом військової частини НОМЕР_1 , обіймаючи посаду оперативного чергового штабу, а також солдат ОСОБА_7 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, на особливий період, цієї ж військової частини, обіймаючи посаду телефоніста апаратної взводу зв`язку роти бойового управління, залишили територію військової частини без отримання дозволу її командування, з метою здійснення незаконного перенесення (перевезення) бойових припасів з тимчасового місця їх зберігання у смт. Гвардійське Одеського району Одеської області (більш точне місце зберігання у ході досудового розслідування не встановлено) до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , яке належить на праві власності ОСОБА_7 ,

З цією метою, близько 14.00 год. 19.04.2024. ОСОБА_6 , спільно з ОСОБА_7 , прибули до тимчасового місця їх зберігання у смт. Гвардійське Одеського р-ну Одеської обл. (більш точне місце зберігання у ході досудового розслідування не встановлено), де погрузили до багажного відділене транспортного засобу «Suzuki Grand Vitara» номерний знак « НОМЕР_4 » ряд бойових припасів та близько 21.00 год виїхали з м. Одеси до житлового приміщення, що знаходиться за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, с. Чорномин, пров. Лісовий, З,

У подальшому, близько 01.20 год. 20.04.2024 між селами Флорино та Яланець Гайсинського району Вінницької області ОСОБА_7 та ОСОБА_7 були зупинені екіпажом поліції «Бетон - 51» на службовому автомобілі «Mitsubishi Outlander» з номерним знаком на синьому фоні НОМЕР_5 у складі інспектора сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області капітана поліції ОСОБА_11 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції відділу поліції № 1 Гайсинського РУП ГУНП у Вінницькій області рядового поліції ОСОБА_15 .

Тоді ж, з метою приховання вчиненого кримінального правопорушення, а саме незаконного поводження з бойовими припасами, ОСОБА_6 у проміжок часу з 01:24:05 по 01:24:40 год. 20.04.2024 вчинив посягання на життя працівників правоохоронного органу із застосуванням фізичної сили та вогнепальної зброї, у результаті якого ОСОБА_15 загинув на місці події, а ОСОБА_11 отримав тілесні ушкодження середньої тяжкості.

У цей час, з метою не бути викритим у вчиненні ряду тяжких та особливо тяжких злочинів та ухилення від кримінальної відповідальності у ОСОБА_6 та ОСОБА_7 виник спільний злочинний умисел на самовільне залишення військової частини з метою ухилитись від проходження військової служби.

За для чого, ОСОБА_6 та ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою групою осіб, із прямим умислом, із особистих мотивів та з метою ухилитись від проходження військової служби, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану, вирішили самовільно залишили територію військової частини НОМЕР_1 , що дислокується за адресою: АДРЕСА_2 , шляхом неповернення до неї, та проводили час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, до їх затримання 21.04.2024 об 15:20 правоохоронними органами поблизу с. Чапаївка Подільського району Одеської області при спробі кримінально - протиправного перетину державного кордону України до Республіки Молдова.

При цьому, капітан ОСОБА_6 здійснив зазначене вище самовільне залишення військової частини зі зброєю, а саме короткоствольною нарізною вогнепальною зброєю - самозарядним пістолетом конструкції Токарева (серії ЗЖ № 1632), що був ним отриманий згідно до накладної № 336 від 13.03.2023 у військовій частині НОМЕР_1 із метою виконання обов`язків військової служби.

За час відсутності у військовій частині НОМЕР_1 - у період із 12:00 19.04.2024 по 15:20 21.04.2024, капітан ОСОБА_6 та солдат ОСОБА_7 обов`язки військової служби не виконували, перебуваючи поза межами вказаної військової частини правоохоронні органи або органи військового управління про свою належність до військової служби, а також вчинене ними самовільне залишення військової частини та інші кримінальні правопорушення, не повідомляли, проводили час на власний розсуд, у тому числі вчиняли дій з метою перетину державного кордону України до Республіки Молдова.

Отже, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні таких кримінальних правопорушень: у носінні, зберіганні, а також придбанні, вогнепальної зброї та бойових припасів без передбаченого законом дозволу (ч. 1 ст. 263 КК України); зберіганні, а також носінні, бойових припасів без передбаченого законом дозволу за попередньою змовою групою осіб (ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263 КК України); дезертирстві - самовільному залишенні військової частини з метою ухилитися від військової служби, зі зброєю та за попередньою змовою групою осіб, а також в умовах воєнного стану (- ч. 4 ст. 408 КК України).

Прокурор звернувся в суд з клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів, посилаючись на те, що ризики, встановлені під час обрання запобіжного заходу, не зникли. Так, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо тяжкого злочинів. Попередньо, переховуючись від органів Національної поліції, після вчинення ряду кримінальних правопорушень, будь-яких заходів щодо з`явлення із зізнанням не вчиняв, діяв лише в інтересах уникнення від кримінальної відповідальності, та на даний момент, маючи стійкі соціальні зв`язки, перебуваючи на волі може продовжити переховуватись від суду, оскільки усвідомлює, що підозрюється у вчинені кримінальних правопорушень, покарання за які передбачено до 12 років позбавлення волі. Крім того, за відсутності жодного контролю ОСОБА_7 , вільно пересуваючись, може незаконно впливати на потерпілих та свідків у цьому ж кримінальному провадженні, оскільки йому відомі їх достовірні анкетні дані, може здійснити реальний вплив, шляхом вмовляння, з метою їх спонукання до дачі неправдивих показань або відмовитись від участі у кримінальному провадженні, що негативно вплине на хід судового розгляду. Може перешкоджати встановленню істини у вказаному кримінальному провадженні іншим чином, оскільки під час досудового розслідування не розголошував відомостей про інших осіб, які можуть бути причетними до вчинення кримінальних правопорушень, зокрема щодо фактів заволодіння вогнепальною зброєю та боєприпасами, місць їх тимчасового зберігання, а також відомостей про осіб за допомогою /пособництвом яких вчиняв вказані діяння.

Вказане клопотання прокурор підтримав у судовому засіданні 05.02.2025 та просив задовольнити.

Захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_9 , 28.01.2025 звернувся в суд з клопотанням про визначення ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн. від 29.01.2025. Клопотання мотивоване тим, що 27.12.24 Вінницький апеляційний суд уже замінив міру запобіжного заходу ОСОБА_7 тримання під вартою на заставу. Однак, визначена апеляційним судом сума застави визначена необ`єктивно та невмотивовано, є завищеною у 12,5 разів від встановленого КПК максимального розміру застави, який не може перевищувати 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Постановлюючи ухвалу 27.12.2025, апеляційний суд не знав реальних доходів сім`ї ОСОБА_16 , так як прокурор спеціально не надав суду довідку із податкової про реальний стан доходів останньої. Тому, очевидно, суд відштовхувався від заробітної плати військових, що знаходяться на передовій (до 90 тис. грн. на місяць). Враховуючи, що ОСОБА_7 та його дружина ОСОБА_17 служать у ЗСУ, то гіпотетично вони могли б мати таку суму, але нажаль не мали. На сьогодні реальна сума доходів сім`ї Васілаке за останні 17 років, яку надала податкова інспекція така: ОСОБА_7 виплачена сума - 562 210,00 грн, в т. ч. після сплати податків і зборів - 474684,43 грн.; ОСОБА_17 виплачена сума - 880 608,79 грн, в т.ч. після сплати податків і зборів - 725185,99 грн. Таким чином загальний сукупний дохід сімї Васілаке за 17 років становив: 1 199 870, грн. В середньому це 70 580 грн. на рік.

В судовому засіданні 05.02.2025 захисник ОСОБА_9 повністю підтримав своє клопотання та заперечив проти клопотання прокурора. Вважає, що прокурором не наведено нових ризіків, які б виправдовували тримання ОСОБА_7 під вартою. Тим більше, що він не вчиняв кримінального правопорушення, передбаченого ст. 408 КК, в його діях можливо є склад кримінального правопорушення, передбачений ст. 407 КК, яке на сьогодні декреміналізовано. Крім того, абсурдними є доводи прокурора про те, що ОСОБА_7 був затриманий при спробі перетину державного кордону, тобто мав намір ухилитися від суду та слідства. ОСОБА_7 своїми діями не завдав ні державі, ні окремим громадянам жодної шкоди. Він не збирається впливати на свідків, оскільки в його діяннях чи бездіяльності щодо можливого скоєння ним злочинів, які йому інкримінує слідство, є тільки один свідок - це його син ОСОБА_6 . Інші свідки, які вказані прокурором в клопотанні ,жодним чином не свідчать проти нього, чи за нього. Крім того, 20.04.2025 внаслідок замаху на вбивство поліцейський ОСОБА_15 наніс ОСОБА_7 два проникаючих вогнепальних поранення: одне в область грудної клітки інше в ліву руку. Оскільки в умовах СІЗО ОСОБА_7 не надавалась належна допомога, його стан постійно погіршується. На даний час його обстежують в умовах міської клінічної лікарні швидкої медичної допомоги м. Вінниці, а саме лікарі травматолог, невропатолог, нейрохірург. Вирішується питання про проведення операції. Просив клопотання прокурора залишити без задоволення, а його клопотання задовольнити.

Обвинувачені ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , захисники ОСОБА_8 та ОСОБА_10 заперечили проти клопотання прокурора, клопотання адвоката ОСОБА_9 підтримали.

Адвокат ОСОБА_10 зазначила, що нових ризиків прокурором не зазначено.

Захисник ОСОБА_8 вважає, що прокурором не наведено достатніх підстав вважати. що зявились якісь нові ризики, що виправдовують тримання під вартою його підзахисного ОСОБА_7 . Повністю підтримав клопотання захисника ОСОБА_9 та просив зменшити розмір застави, визначеної ОСОБА_6 згідно ухвали апеляційного суду від 27.12.2025 до 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Обвинувачений ОСОБА_7 зазначив, що доводи прокурора про те, що він нібито, перебуваючи на волі, зможе впливати на свідків, або переховуватись від суду, безпідставні. Він нікуди не збирається тікати, так само не зможе впливати ні на свідків, ні на потерпілих. Також зазначив, що з отриманим вогнепальним пораненням зараз йому провели необхідну УЗД, та іншу діагностику, призначено лікування, яке він отримує в умовах СІЗО. Документів, які б підтверджували неможливість його перебування в СІЗО за станом здоровя, наразі, в нього немає.

Потерпілі ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , ОСОБА_12 , їх представники ОСОБА_13 , ОСОБА_14 повністю підтримали клопотання прокурора та заперечили проти клопотання адвоката ОСОБА_9 . Вважають, що ризики, які стали підставою для обрання саме такого запобіжного заходу не зникли.

Представник потерпілого ОСОБА_12 , адвокат ОСОБА_14 , зазначив, що під час обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинувачені покладались на думку суду, тобто фактично не заперечували щодо такого. Крім того, матеріали кримінального провадження, які ще судом не досліджувались, містять відомості про те, що ОСОБА_7 проживав в державі агресорі росії, де познайомився з особою, яка є представником спецслужб рф, відносно якої Приморським районним судом м. Одеси розглядається кримінальне провадження за ст. 114 КК, де обвинувачений є свідком. ОСОБА_7 був затриманий за 20 км. від державного кордону при спробі його перетнути. Про це вказано в обвинувальному акті і про це свідчить те, що він мав при собі закордонний паспорт, а інші документи (паспорт громадянина України, посвідчення), знаряддя вбивста були ним та обвинуваченим ОСОБА_6 закопані біля м. Подільськ. Також обвинувачені мали звязок по телефону з чоловіком на імя " ОСОБА_18 ", який знаходиться в м. Тирасполі. А тому вважає, що ризики, в тому числі і ухилення від відповідальності та суду, нікуди не зникли. Просить ці обставини врахувати при вирішенні клопотання захисника ОСОБА_9 .

Прокурор заперечив проти задоволення клопотання адвоката ОСОБА_9 та вважає, що підстав для зменшення розміру застави, визначеної Вінницькм апеляційним судом, немає.

Вивчивши доводи клопотання, вислухавши думку учасників щодо нього, дослідивши надані докази, колегія суддів доходить наступного висновку.

Так, встановлено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою щодо обвинуваченого ОСОБА_7 обрано ухвалою слідчого судді Вінницького міського суду Вінницької області від 22.04.2024, який неодноразово продовжувався, востаннє 27.12.2024 Вінницьким апеляційним судом, строк його спливає 14.02.2025. Підставою для його застосування стали ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України та обґрунтована підозра у вчиненні тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі від 3 до 7 років та особливо тяжкого злочину, покарання за яке передбачено у виді позбавлення волі від 5 до 12 років.

За змістом ч. 1 ст. 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів.

Відповідно до ч. 1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу.

Відповідно до вимог частини першої статті 177 КПК метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому обвинувачується.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Також суд враховує, що відповідно до частини першої статті 194 КПК під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

У відповідності до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 5 Конвенції (правова позиція ЄСПЛ, викладених у п. 60 рішення від 06.11.2008 у справі «Єлоєв проти України») після спливу певного проміжку часу (досудового розслідування, судового розгляду) навіть обґрунтована підозра у вчиненні злочину не може бути єдиним виправданням тримання під вартою підозрюваного, обвинуваченого, а тому слідчому судді, суду у разі задоволення клопотання про обрання або продовження терміну застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою необхідно чітко зазначити у судовому рішенні про наявність іншої підстави (підстав) або ризику, що передбачені ч. 1 ст. 177 КПК (абз.5 п. 18 Листа ВССУ «Про деякі питання порядку застосування запобіжних заходів під час досудового розслідування та судового провадження відповідно до Кримінального процесуального кодексу України» № 511-550/0/4-13 від 04.04.2013).

У зв`язку з чим, суд враховує вимоги ст. 5 Конвенції «Про захист прав людини та основоположних свобод», особу обвинуваченого, характер висунутого обвинувачення, тяжкість покарання, яка загрожує обвинуваченому в разі доведеності його винуватості у вчиненні інкримінованого правопорушення у їх взаємозв`язку з можливими ризиками.

Згідно позиції Європейського суду з прав людини у справі "Ілійков проти Болгарії" "суворість передбаченого покарання" є суттєвим елементом при оцінюванні "ризиків переховування або повторного вчинення злочинів".

На переконання суду, не перестали існувати ризики, передбачені п.п. 1, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, які стали підставою для обрання запобіжного заходу ОСОБА_7 .

Так, перебуваючи на волі, він може переховуватися та ухилитись від суду з метою уникнення відповідальності, оскільки обвинувачується у вчиненні тяжкого та особливо злочинів.

Доводам захисника ОСОБА_9 про необгрунтованість обвинувачення за ст. 408 КК України, наразі суд не може дати оцінки, оскільки судовий розгляд тільки розпочато, однак докази ще не досліджувались.

Разом з тим, суд виходить із позиції, висловленої Європейським судом з прав людини (далі ЄСПЛ) у рішенні по справі «Нечипорук і Йонкало проти України» у пункті 175, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Наявність інформації в даному кримінальному провадженні, а на цій стадії процесу, це інформація, викладена в обвинувальному акті, інформація, надана учасниками процесу, повязує ОСОБА_6 з предявленим йому обвинуваченням за ст. 408 КК, хоча питання про те, чи винен він у його вчиненні, чи ні, суд надасть після дослідження доказів у кримінальному провадженні за насліками його розгляду.

Також колегія суддів вважає, що обвинуваченй перебуваючи на волі, зможе впливати на потерпілих, свідків, частина з яких є його родичами та колегами, або ж перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Відомостей, які б вказували на неможливість перебування ОСОБА_6 в місцях затримання, під час розгляду клопотання не встановлено.

А тому, на переконання колегії суддів, на даному етапі судового провадження запобіжний захід у виді тримання під вартою виправдовує тримання особи під вартою, як такий, що достатній для запобігання вказаним вище ризикам та забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого.

Що стосується клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 , в якому він просить визначити ОСОБА_7 міру запобіжного заходу у вигляді застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн., суд виходить із такого.

Ухвалою Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 27.12.2024 (провадження №11-кп/801/1424/2024) продовжено обвинуваченому ОСОБА_7 , запобіжний захід у виді у тримання під вартою, терміном до 14 лютого 2025 року, із визначенням застави у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 280 000 грн. В разі внесення застави на ОСОБА_7 покладено обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

При цьому, апеляційний суд, визначаючи розмір застави, виходів із положень ч. 5 ст. 182 КПК України, що у виключних випадках, якщо слідчий суддя, суд встановить, що застава у зазначених межах не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється, обвинувачується у вчиненні тяжкого або особливо тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків, застава може бути призначена у розмірі, який перевищує вісімдесят чи триста розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб відповідно.

На підставі викладеного, враховуючи майновий та сімейний стан, особу обвинуваченого ОСОБА_7 , наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, виключність обставин даного кримінального провадження, колегія суддів доходить висновку, що заставу, як альтернативний запобіжний захід, визначену ОСОБА_7 згідно ухвали Вінницького апеляційного суду Вінницької області від 27.12.2024, слід залишити у тому ж розмірі, 3 280 000 грн., що відповідатиме критеріям справедливості та співмірності (пропорційності), забезпечить справедливий баланс інтересів особи і суспільства.

На переконання суду, саме такий розмір застави, за умови її внесення, за своєю ефективністю забезпечення належної процесуальної поведінки обвинуваченого та запобігання ризикам, передбачених ст. 177 КПК України, буде еквівалентним такому винятковому запобіжного заходу як тримання під вартою.

Колегія суддів не вбачає підстав для зменшення обвинуваченому ОСОБА_7 застави до 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб ще й з огляду на те, що такий розмір застави згідно вимог КПК України може бути визначено до особи, яка обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину. Натомість для обвинувачених у вчиненні особливо тяжкого злочину, як в даному випадку, мінімальний розмір складає 80 прожиткових мінімумів.

Отже, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_7 , адвоката ОСОБА_9 задоволенню не підлягає, а клопотання прокурора слід задовольнити.

На підставі викладеного, керуючись ст. 177, 183, 197, 331, 350 КПК України, колегія суддів,-

постановила:

Клопотання прокурора задовольнити.

Клопотання захисника ОСОБА_9 про визначення ОСОБА_7 міри запобіжного заходу у вигляді застави 50 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 151 400 грн. від 29.01.2025 - залишити без задоволення.

Продовжити обвинуваченому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянину України, уродженцю с. Чорномин Піщанського району Вінницької області, проживаючого до затримання за адресою: АДРЕСА_3 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28 ч. 1 ст. 263, ч. 4 ст. 408 КК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 (шістдесят) діб, до 05.04.2025, із визначенням застави у розмірі 1000 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 3 280 000 (три мільйони двістівісімдесят тисяч) гривень.

У разі внесення застави, зобов`язати обвинуваченого ОСОБА_7 прибувати за кожною вимогою до суду та покласти на нього обов`язки, передбачені ч. 5 ст.194 КПК України, а саме:

- прибувати до суду за першою вимогою;

- не відлучатися із населеного пункту, в якому він проживає, без дозволу суду;

- повідомляти суд про зміну свого місця проживання, роботи або навчання;

- утриматись від спілкування із особами, які являються свідками у даному кримінальному провадженні;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт для виїзду за кордон.

Ухвала суду може бути оскаржена безпосередньо до Вінницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повна ухвала складена 07.02.2025.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3