Коростишівський районний суд Житомирської області
Справа № 280/15/18
Провадження № 1-кп/935/9/24
У Х В А Л А

Іменем України

13 лютого 2025 року м.Коростишів

Коростишівський районний суд Житомирської області у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , представника потерпілої ОСОБА_4 , обвинуваченої ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора про доручення органу досудового розслідування продення слідчих (розшукових) дій у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 04.01.2018, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

встановив:

У провадженні Коростишівського районного суду Житомирської області перебуває зазначене кримінальне провадження.

До суду прокурором подано клопотання про доручення органу досудового розслідування продення слідчих (розшукових) дій, оскільки за результатами ознайомлення з висновком експерта встановлено, що згідно п. 2 «покази водія автомобіля KIA ОСОБА_5 щодо характеристик розташування місця наїзду на пішохода ОСОБА_7 , з технічної точки зору, не спроможні з причин наведених в дослідницькій частині». При цьому, відповідно до п. 3 експертами встановлено, що «покази пішохода ОСОБА_7 в частині вказаних нею кількісних характеристик розташування місця наїзду на неї можуть вважатись, з технічної точки зору, спроможними з причин, наведених в дослідницькій частині». Однак, згідно п. п. 4, 5-7 висновку експертів зазначено, що «вирішити поставлене питання щодо наявності у водія автомобіля KIA ОСОБА_5 технічної можливості уникнути даної пригоди (в тому числі й шляхом виконання вимог п. 18.1 ПДР України (у відповідності до характеристик розвитку пригоди наведених в показах пішохода ОСОБА_7 ) за наданим на дослідження обсягом матеріалів провадження, експертним (розрахунковим) шляхом не можливо»; «за умов виникнення пригоди, що описані в наданих на дослідження матеріалах провадження, водій автомобіля KIA ОСОБА_5 , в залежності від розташування пішохода ОСОБА_7 (на пішоходному переході чи поза його межами), повинна була діяти у відповідності до вимог п. 18.1 ПДР України або 12.3 ПДР України (відповідно). При цьому, оцінити дії водія автомобіля KIA ОСОБА_5 (з встановлення знаходження її дій в причинному зв`язку з виникненням даної пригоди) відносно вимог п. 18.1 або 12.3 ПДР України не можливо». Згідно п. 8 висновку експертів встановлено, що «аналізом наданих на дослідження матеріалів кримінального провадження, в даному випадку мав місце наїзд автомобілем KIA на пішохода ОСОБА_7 поза межами пішохідного переходу (у відповідності до показів водія автомобіля KIA ОСОБА_5 ), або на переході (у відповідності до показів пішохода ОСОБА_7 ), в темну пору доби. Отже, враховуючи викладене, в умовах темної пори доби, згідно чинних методичних підходів, водій автомобіля KIA для уникнення контакту з пішоходом ОСОБА_7 (або надання переважного права на рух (при умові, що вказаний пішохід рухався по пішохідному переході) повинен застосувати заходи, спрямовані на це лише з моменту настання об`єктивної можливості виявлення останньої, тобто в даному випадку небезпека для руху водію автомобіля KIA ОСОБА_5 (або момент коли вказаний водій повинна була застосувати заходи направлені на забезпечення переважного права на рух пішохода (при умові, що вказаний пішохід рухався по пішохідному переході) безпосередньо залежить від моменту об`єктивної можливості виявити наявність пішохода (який наближається до смуги руху автомобіля KIA або знаходиться на пішохідному переході) з робочого місця водія автомобіля KIA». При цьому, в дослідницькій частині експерти вказують на те, що в наданих на дослідження матеріалах провадження вказані відомості відсутні. За такої умови, вирішити поставлене питання щодо наявності у водія автомобіля KIA ОСОБА_5 технічної можливості уникнути даної пригоди (в тому числі й шляхом виконання вимог п. 18.1 ПДР України (у відповідності до характеристик розвитку пригоди наведених в показ пішохода ОСОБА_7 ) за наданим на дослідження обсягом матеріалів провадження, експертним (розрахунковим) шляхом не можливо. У зв`язку із зазначеним, виникла необхідність у проведенні слідчих експериментів за участю обвинуваченої ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_7 .

Представник потерпілого ОСОБА_4 у судовому засіданні підтримала клопотання прокурора.

Захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні клопотання прокурора, оскільки прокурором, відповідно до вимог ч. 4 ст. 333 КПК України, не надано жодних відомостей , що під час досудового розслідування не могли бути проведені слідчі дії, а саме слідчі експерименти за участю обвинуваченої та потерпілої для встановлення видимості пішохода; не зазначено які обставини не були і не могли бути відомі стороні обвинувачення, які свідчать про необхідність проведення таких слідчих експериментів; не обгрунтовано можливість встановлення експериментальним шляхом видимості пішохода, яка була в момент події, в силу спливу більш ніж 7 років з моменту події та проведення капітального ремонту дороги.

Обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні підтримала доводи захисника.

Так, згідно обвинувального акта, ОСОБА_5 інкримінується порушення вимог пунктів 2.3б) та 23д) Правил дорожнього руху, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України №1306 від 10.01.2001, згідно яких остання проявила неуважність до дорожньої обстановки та її змін, яка виразилася у ігноруванні вимог інформаційного дорожнього знаку 5.35.1 (пішохідний перехід), в порушення вимог 18.1 вищевказаних Правил дорожнього руху України, наближаючись до нерегульованого пішохідного переходу, який позначений відповідною дорожньою розміткою 1.14.1 (зебра), що позначає нерегульований пішохідний перехід, в порушення вимог п. 12.3 цих же Правил, а саме при виникненні небезпеки під час руху, яку водій об`єктивно спроможний виявити, вона не вжила заходів для зменшення швидкості аж до повної зупинки свого автомобіля та не зупинилася, щоб дати дорогу пішоходу ОСОБА_8 , яка перетинала проїзну частину вул. Київської в м. Коростишеві зліва направо відносно напрямку руху автомобіля.

У результаті даної дорожньо-транспортної пригоди пішохід ОСОБА_8 отримала тілесні ушкодження у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді геморагічного забою головного мозку, гострої пластинчастої субдуральної гематоми лівої гемісфери головного мозку (гематома під твердою мозковою оболонкою), лінійного перелому скроневої та тім`яної кістки з переходом на основу черепа, гострої епідермальної гематоми правої скронево-тім`яної ділянки голови (гематома над твердою мозковою оболонкою), які відносяться до тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент спричинення.

Суд, заслухавши учасників судового провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, дійшов таких висновків.

Відповідно до положень ст. 240 КПК України з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань.

Відповідно до ухвали Коростишівського районного суду Житомирської област від 09.08.2021, у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000026 від 04.01.2018, стосовно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України призначено комплексну судову транспортно-трасологічну експертизу та експертизу механізму обставин скоєння ДТП, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз.

28.02.2024 експертами Київського науково-дослідного інституту судових експертиз направлено висновок експертів № 27478/274279/21-52 від 15.02.2024, згідно якого: місце наїзду автомобіля КІА на пішохода ОСОБА_8 знаходилось дещо перед кінцевим положенням автомобіля КІА (позначка №l на схемі ДТП). При цьому, за умови незмінності розташування даного транспортного засобу відносно меж проїзної частин після наїзду на пішохода (тобто його прямолінійного руху до зупинки) у поперечному напрямку місце наїзду могло знаходитись на рівні лівого борту автомобіля КІА, тобто на відстані біля 1,2 м від осьової лінії розмітки. Оцінити більш точно розташування місця наїзду даного транспортного засобу на пішохода ОСОБА_8 (в тому числі й у поздовжньому напрямку), за наданим на дослідження обсягом матеріалів провадження, не можливо з причин, наведених в дослідницькій частині. Покази водія автомобіля КІА ОСОБА_9 щодо характеристик розташування місця наїзду на пішохода ОСОБА_8 з технічної точки зору, не спроможні з причин, наведених у дослідницькій частині. Покази пішохода ОСОБА_8 в частині вказаних нею кількісних характеристик розташування місця наїзду на неї можуть вважатись, з технічної точки зору, спроможними з причин, наведених в дослідницькій частині. Вирішити поставлене питання щодо наявності у водія автомобіля КІА ОСОБА_9 технічної можливості уникнути даної пригоди (в тому числі й шляхом виконання вимоги п. 18.1 ПДР України (у відповідності до характеристик розвитку пригоди наведених в показах пішохода ОСОБА_8 ) за наданим на дослідження обсягом матеріалів провадження, експертним (розрахунковим) шляхом не можливо з причин, наведених в дослідницькій частині. За умов виникнення пригоди, що описані в наданих на дослідження матеріалах провадження, водій автомобіля КІА ОСОБА_9 , в залежності від розташування пішохода ОСОБА_8 (на пішохідному переході чи поза його межами), повинна була діяти у відповідності до вимог п. 18.1 ПДР України або 12.3 ПДР України (відповідно). При цьому, оцінити дії водія автомобіля КІА ОСОБА_9 (з встановлення знаходження її дій в причинному зв?язку з виникнення даної пригоди) відносно вимог п. 18.1 або 12.3 ПДР України не можливо з причин, наведених в дослідницькій частині. Регламентація та оцінка дій пішохода ОСОБА_8 відносно вимог ПДР України не потребує застосування спеціальних знань в галузі судової інженерно-транспортної експертизи та може бути здійснена судом самостійно. Небезпека для руху водію автомобіля КІА ОСОБА_9 (або момент коли вказаний водій повинна була застосовувати заходи направлені на забезпечення переважного права на рух пішохода (при умові, що вказаний пішохід рухався по пішохідному переході) безпосередньо залежить від моменту об?єктивної можливості виявити наявність пішохода (який наближається до смуги руху автомобіля КІА або знаходиться на пішохідному переході) з робочого місця водія автомобіля КІА.

Судом встановлено, що показання обвинуваченої ОСОБА_5 та потерпілої ОСОБА_7 , надані у судовому засіданні, відрізняються в частині місця наїзду водія ОСОБА_5 на пішохода ОСОБА_7 . Зокрема, обвинувачена ОСОБА_5 у судовому засіданні пояснила, що відчула удар після того, як переїхала пішохідний перехід, потім потерпіла упала їй на лобове скло. Потерпіла ОСОБА_7 стверджує, що вона відчула удар посередині дороги, а саме посередині пішохідного переходу, автомобілів по сторонах не було.

Згідно протоколу слідчого експерименту за участю потерпілої ОСОБА_7 (а.к.п 4-8, т. 2), вона перетинала проїзну частину зліва направо по пішохідному переходу, наїзд мав місце на пішохідному переході, на відстані 8,9 м від лівого краю проїзної частини і у 0,9 м від його краю.

Згідно протоколу слідчого експерименту за участю водія ОСОБА_5 (а.к.п.15-19, т. 2), пішохід знаходилась на осьовій лінії розмітки на відстані 7,8 м від правого краю проїзної частини і на відстані 10,5м від будинку №135 та від пішохідного переходу - на відстані 9,8м, рухалась на відстані 0,9 м від осьової лінії.

У дослідницькій частині висновку експертів № 27478/274279/21-52 від 15.02.2024 (а.к.п. 180, т. 2) зазначено, що у відповідності до показів водія автомобіля КІА ОСОБА_5 , що були вказані нею під час слідчого експерименту за її участі, пішохід знаходилась на осьовій лінії розмітки на відстані 7,8 м від правого краю проїзної частини і на відстані 9,8 м від дальньої межі пішохідного переходу. При цьому, виходячи із кінцевого розташування автомобіля КІА, зафіксованого на схемі до протоколу огляду місця пригоди, його передня частина знаходилась на відстані 4,6+4,8-9,4 м від дальньої межі пішохідного переходу, що менше за розташування пішохода, що вказане водієм автомобіля КІА ОСОБА_5 . За такої умови, покази даного водія в цій частині, з технічної точки зору, не спроможні.

Крім того, згідно дослідницької частини висновку експертів № 27478/274279/21-52 від 15.02.2024 (а.к.п. 180 зворотній) покази водія автомобіля КІА ОСОБА_5 щодо характеристик розташування місця наїзду на пішохода, з технічної точки зору, не спроможні. В свою чергу, покази пішохода ОСОБА_7 в частині вказаних нею кількісних характеристик розташування місця наїзду на неї можуть вважатись, з технічної точки зору, спроможними. При цьому, як було встановлено аналізом наданих на дослідження матеріалів кримінального провадження, в даному випадку мав місце наїзд автомобілем КІА на пішохода ОСОБА_7 поза межами пішохідного переходу (у відповідності до показів водія автомобіля КІА ОСОБА_5 , або на пішохідному переходу (у відповідності до показів пішохода ОСОБА_7 ), в темну пору доби.

Отже, враховуючи викладене, в умовах темної пори доби, згідно чинних методичних підходів, водій автомобіля КІА для уникнення контакту з пішоходом ОСОБА_7 (або надання переважного права на рух (при умові, що вказаний пішохід рухався по пішохідному переході) повинен застосовувати заходи, спрямовані на це лише з моменту настання об?єктивної можливості виявлення останньої, тобто в даному випадку небезпека для руху водію автомобіля КІА ОСОБА_5 (або момент коли вказаний водій повинна була застосовувати заходи направлені на забезпечення переважного права на рух пішохода, при умові, що вказаний пішохід рухався по пішохідному переході, безпосередньо залежить від моменту об?єктивної можливості виявити наявність пішохода, який наближається до смути руху автомобіля КІА або знаходиться на пішохідному переході, з робочого місця водія автомобіля КІА. Небезпека для руху водію автомобіля КІА ОСОБА_5 (або момент коли вказаний водій повинна була застосовувати заходи направлені на забезпечення переважного права на рух пішохода (при умові, що вказаний пішохід рухався по пішохідному переході) безпосередньо залежить від моменту об?єктивної можливості виявити наявність пішохода (який наближається до смуги руху автомобіля КІА або знаходиться на пішохідному переході) з робочого місця водія автомобіля КІА. При цьому, в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження вказані відомості відсутні, тому за вказаних умов вирішити питання щодо наявності у водія автомобіля КІА ОСОБА_5 технічної можливості уникнути даної пригоди ( в тому числі шляхом виконання вимоги п. 18.1 ПДР України, у відповідності до характеристик розвитку пригоди, наведених в показах пішохода ОСОБА_7 , за наданим на дослідження обсягом матеріалів кримінального провадження, експертним (розрахунковим) шляхом неможливо.

У судовому засіданні експерт ОСОБА_10 підтвердив висновок експертів № 27478/274279/21-52 від 15.02.2024 та пояснив, що у п. 2 вказаного висновку, в частині того, що покази водія автомобіля КІА ОСОБА_9 щодо характеристик розташування місця наїзду на пішохода ОСОБА_7 з технічної точки зору, не спроможні з причин, наведених у дослідницькій частині. Покази пішохода ОСОБА_8 в частині вказаних нею кількісних характеристик розташування місця наїзду на неї можуть вважатись, з технічної точки зору, спроможними з причин, наведених в дослідницькій частині, оскільки відстань, яку обвинувачена вказала 7,8 м від пішохідного переходу, враховуючи те, що передня частина автомобіля знаходилась на відстані 9,4 м від дальної межі пішохідного переходу, в такому випадку не було б ДТП, тобто не може пішохід знаходитись на відстані, більшій, ніж на момент створення небезпеки від автомобіля, який зупинився до нього. Стосовно п. 4 вказаного висновку експертів, а саме в частині вирішення питання щодо наявності у водія автомобіля КІА ОСОБА_9 технічної можливості уникнути даної пригоди (в тому числі й шляхом виконання вимоги п. 18.1 ПДР України (у відповідності до характеристик розвитку пригоди наведених в показах пішохода ОСОБА_8 ) за наданим на дослідження обсягом матеріалів провадження, експертним (розрахунковим) шляхом не можливо з причин, наведених в дослідницькій частині, експерт пояснив, що об`єктивна видимість встановлюється експериментальним шляхом, експертним шляхом її розрахувати неможливо, оскільки вона залежить від освітленості на момент ДТП, стану освітлювальних приладів автомобіля, одягу, в який був одягнений пішохід на фоні проїзної частини. Тому, якщо є можливість відтворити ці обставини, то є методики, за якими можна визначити об`єктивну видимість. У протоколі проведення слідчого експерименту за участі потерпілої зазначена видимість 100 м, яка є загальною видимістю проїзної частини, а не пішохода. Така видимість може бути загальною і для пішохода, якщо на його одязі є світловідбиваючі елементи. Тобто, у протоколі проведення слідчого експерименту не було вказано, що це конкретна видимість, немає дослідження видимості пішохода, вона підходить для визначення допустимої швидкості, за умови видимості, але не для дослідження можливості уникнення ДТП. Експерт також пояснив стосовно п. 4 вказаного висновку експертів, що не виходить визначити наявність у водія автомобіля КІА ОСОБА_9 технічної можливості уникнути ДТП, з двох причин, тобто чи це був вихід пішохода на відстань, яка не давала можливості виявити наявність пішохода чи незастосування водієм екстреного гальмування однозначно сказати експерт не може. Крім того, експерт пояснив, що об`єктивна можливість виявити пішохода виникає з об`єктивної видимості. Можливість виявлення пішохода - це наявність достатньої видимості з робочого місця водія, щоб виявити силует пішохода.

За вказаних обставин, стороною обвинувачення подано клопотання про доручення органу досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій, при проведенні яких необхідно встановити видимість пішохода за обставин, вказаних обвинуваченою та потерпілою, оскільки згідно вищевказаного висновку експертів вирішити питання щодо наявності у водія автомобіля КІА ОСОБА_5 технічної можливості уникнути даної пригоди, в тому числі шляхом виконання вимоги п. 18.1 ПДР України, у відповідності до характеристик розвитку пригоди, наведених в показаннях пішохода ОСОБА_7 , за наданим на дослідження обсягом матеріалів кримінального провадження, експертним (розрахунковим) шляхом неможливо, оскільки в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження вказані відомості відсутні.

Що ж стосується заперечень сторони захисту щодо клопотання прокурора про проведення слідчих дій, суд зазначає таке.

Частиною шостою статті 22 КПК України, визначено, що суд зберігає об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

При цьому, ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантує право на справедливий розгляд та вирішення справи в розумні строки незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону.

Верховний Суд України в п.10 Постанови Пленуму «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя» від 01.11.1996 за № 9, звернув увагу всіх судів на те, що конституційні положення про законність судочинства та рівність усіх учасників процесу перед законом і судом (ст. 129 Конституції) зобов`язують суд забезпечити всім їм рівні можливості щодо надання та дослідження доказів, заявлення клопотань та здійснення інших процесуальних прав.

Вимогами ч. 1 ст. 91 КПК України визначено, що у кримінальному провадженні підлягають доказуванню, зокрема: 1) подія кримінального правопорушення (спосіб та інші обставини вчинення кримінального правопорушення); 2) винуватість обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення (форма вини).

Частиною 1 ст. 84 КПК України визначено, що доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.

Згідно з ч. 1, ч. 2 і ч. 3 ст. 240 КПК України, з метою перевірки і уточнення відомостей, які мають значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, слідчий, прокурор має право провести слідчий експеримент шляхом відтворення дій, обстановки, обставин певної події, проведення необхідних дослідів чи випробувань. За необхідності слідчий експеримент може проводитися за участю спеціаліста. Під час проведення слідчого експерименту можуть проводитися вимірювання, фотографування, звуко - чи відеозапис, складатися плани і схеми, виготовлятися графічні зображення, відбитки та зліпки, які додаються до протоколу. До участі в слідчому експерименті можуть бути залучені підозрюваний, потерпілий, свідок, захисник, представник.

За приписами частини 3 статті 333 КПК України визначено, що у разі, якщо під час судового розгляду виникне необхідність у встановленні обставин або перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, і вони не можуть бути встановлені або перевірені іншим шляхом, суд за клопотанням сторони кримінального провадження має право доручити органу досудового розслідування провести певні слідчі (розшукові) дії. У разі прийняття такого рішення суд відкладає судовий розгляд на строк, достатній для проведення слідчої (розшукової) дії та ознайомлення учасників судового провадження з її результатами.

Під час розгляду клопотання суд враховує значення обставин, про встановлення або перевірку яких просить особа, яка звернулася з ним, можливість їх встановлення або перевірки шляхом проведення слідчих (розшукових) дій та причини, з яких не були здійснені належні дії для їх встановлення чи перевірки на стадії досудового розслідування. Суд відмовляє в задоволенні клопотання прокурора, якщо він не доведе, що слідчі (розшукові) дії, про проведення яких він просить, не могли бути проведені під час досудового розслідування через те, що не були і не могли бути відомі обставини, які свідчать про необхідність їх проведення.

Суд виходить з п. 10, 13, 15, 16 ч. 1. ст. 7 КПК України, згідно з якими зміст та форма кримінального провадження повинні відповідати загальним засадам кримінального провадження, до яких, зокрема, відносяться: презумпція невинуватості та забезпечення доведеності вини; забезпечення права на захист; змагальність сторін та свобода в поданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; безпосередність дослідження показань, речей і документів.

Враховуючи доводи захисника ОСОБА_6 в частині неможливості відтворення умов, максимально наближених до умов, які були станом на день вчинення ДТП у зв`язку зі спливом часу, а також проведенням ремонту дорожнього покриття, суд зазначає, що згідно з правовими висновками, викладеними у постанові ВС від 28.10.2021 у справі № 641/2251/17 (провадження № 51-458км21), судом роз`яснено, що ст. 240 КПК не передбачено обов`язку відтворити всі умови, які існували на час події. У деяких випадках така вимога може поставити перед слідчими органами нездійсненне завдання. Тому проведення слідчого експерименту вимагає моделювання умов, максимально наближених до тих, що існували на момент події і є важливим для мети експерименту.

На стадії досудового розслідування стороною обвинувачення проведено слідчі експерименти і за участі обвинуваченої і за участі потерпілої, які містять різні відомості щодо розташування пішохода ОСОБА_7 .

Згідно висновку експерта № 27478/274279/21-52 від 15.02.2024, небезпека для руху водію автомобіля КІА ОСОБА_5 (або момент коли вказаний водій повинна була застосовувати заходи направлені на забезпечення переважного права на рух пішохода (при умові, що вказаний пішохід рухався по пішохідному переході) безпосередньо залежить від моменту об?єктивної можливості виявити наявність пішохода (який наближається до смуги руху автомобіля КІА або знаходиться на пішохідному переході) з робочого місця водія автомобіля КІА. При цьому, в наданих на дослідження матеріалах кримінального провадження вказані відомості відсутні, тому за вказаних умов вирішити питання щодо наявності у водія автомобіля КІА ОСОБА_5 технічної можливості уникнути даної пригоди ( в тому числі шляхом виконання вимоги п. 18.1 ПДР України, у відповідності до характеристик розвитку пригоди, наведених в показах пішохода ОСОБА_7 , за наданим на дослідження обсягом матеріалів кримінального провадження, експертним (розрахунковим) шляхом неможливо.

Згідно пояснень експерта ОСОБА_10 , наданих у судовому засіданні, об`єктивна видимість пішохода встановлюється експериментальним шляхом, експертним шляхом її розрахувати неможливо, оскільки вона залежить від освітленості на момент ДТП, стану освітлювальних приладів автомобіля, одягу, в який був одягнений пішохід на фоні проїзної частини. Тому, якщо є можливість відтворити ці обставини, то є методики, за якими можна визначити об`єктивну видимість пішохода, які необхідні для вирішення питань, поставлених в ухвалі про призначення експертизи.

Враховуючи наведене, заслухавши пояснення експерта, встановлення видимості пішохода за обставин, вказаних обвинуваченою та потерпілою, які, як уже було зазначено судом, суттєво відрізняються, має значення для подальшого судового розгляду кримінального провадження.

Стосовно доводів захисника ОСОБА_11 про надання судом оцінки доводам, викладеним в його письмових поясненнях, в іншому випадку незалежність, неупередженість та безсторонність суду буде під великим сумнівом, суд зазначає таке.

У рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Ветштайн проти Швейцарії" (Wettstein v. Switzerland) зазначено, що у контексті суб`єктивного критерію особиста безсторонність судді презюмується, поки не доведено протилежного.

Суд звертає увагу сторони захисту на те, що задовольняючи клопотання сторони обвинувачення про проведення слідчого експерименту, суд у повній мірі реалізує дотримання вимог статті 22 КПК України, в частині реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків, що жодним чином не є перебиранням судом на себе функції збирання доказів обвинувачення, як зазначено у клопотанні захисника.

Таким чином, обставини дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.01.2018 року близько 17 год. 26 хв. по вул. Київська в м. Коростишеві зі сторони м. Житомира у напрямку м. Києва підлягають додатковій перевірці з використанням таких самих транспортних засобів (транспортного засобу), які були учасниками ДТП, або інших транспортних засобів, які мають аналогічні технічні характеристики, в умовах, максимально наближених до умов, які були у день вчинення дорожньо-транспортної пригоди 04.01.2018, близько 17 год. 26 хв., по вул. Київській в м. Коростишев Житомирської області зі сторони м. Житомира в напрямку м. Києва.

За вказаних обставин, суд, вивчивши матеріали справи, вислухавши сторону обвинувачення і захисту у судовому засіданні, з урахуванням пояснень учасників кримінального провадження щодо обставин дорожньо-транспортної пригоди, які мають важливе значення у справі, враховуючи, що під час судового розгляду виникла необхідність у перевірці обставин, які мають істотне значення для кримінального провадження, а також для об`єктивного розгляду справи, враховуючи положення п. 1, 6 ст. 22 КПК України, вважає за необхідне доручити органу досудового розслідування (слідчому відділенню відділу поліції №2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області) провести слідчий експеримент, з урахуванням того, що фактичні обставини кримінального правопорушення не можуть бути встановлені або перевірені в суді будь-яким іншим шляхом, окрім надання судового доручення органу досудового розслідування щодо проведення слідчого експерименту.

На підставі викладеного, керуючись ст. 240, 333, 350 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання прокурора про доручення органу досудового розслідування проведення слідчих (розшукових) дій задовольнити.

Доручити органу досудового розслідування слідчому відділенню відділу поліції №2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області провести слідчі дії слідчий експеримент з обвинуваченою ОСОБА_5 , за участю захисника ОСОБА_6 , щодо відтворення обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.01.2018, близько 17 год. 26 хв., по вул. Київській в м. Коростишев Жтомирської області зі сторони м. Житомира в напрямку м. Києва.

Доручити органу досудового розслідування слідчому відділенню відділу поліції №2 Житомирського районного управління поліції Головного управління Національної поліції в Житомирській області провести слідчі дії слідчий експеримент з потерпілою ОСОБА_7 , за участю представника ОСОБА_4 , щодо відтворення обстановки та обставин дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 04.01.2018, близько 17 год. 26 хв., по вул. Київській в м. Коростишев Житомирської області зі сторони м. Житомира в напрямку м. Києва.

Слідчі експерименти провести в умовах, максимально наближених до умов, які були у день вчинення дорожньо-транспортної пригоди 04.01.2018, близько 17 год. 26 хв., по вул. Київській в м. Коростишев Житомирської області зі сторони м. Житомира в напрямку м. Києва, із використанням транспортного засобу марки KIA CАRNIVAL, р.н. НОМЕР_1 (Литовська Республіка), або транспортного засобу, який має аналогічні технічні характеристики транспортному засобу марки KIA CАRNIVAL, із залученням спеціаліста.

При проведенні слідчих експериментів встановити: видимість пішохода за обставин, вказаних обвинуваченою та потерпілою.

Під час проведення слідчого експерименту використати протокол огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.01.2018 та схему до протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 04.01.2018.

Контроль за виконанням судового доручення покласти на прокурора Коростишівської окружної прокуратури Житомирської області ОСОБА_3 .

Ухвала окремому оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1