Справа № 404/2179/25
Номер провадження 1-кс/404/891/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

25 березня 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кропивницької окружної прокуратури ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно по матеріалам кримінального провадження 0003235, з попередньою кваліфікацією за ч. 4 ст. 191 ч.1 ст.362 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий за погодженням з прокурором звернувся до слідчого судді з клопотанням, про накладення арешту на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 56,8 кв.м., житлова площа -27,2 кв.м. Житловий будинок - А, сіней - а1 сіней-а2; господарсько-побутові будівлі та споруди: сарай -Б, льох-В, сарай-К, вбиральня-Г, паркан-№, по вул. Медова, 43 в м. Знам`янка, Кропивницького району, Кіровоградської області, власником якої є підозрювана ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано наступним:

Слідчим СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні 0003235, за ч. 4 ст. 191 ч.1 ст.362 КК України.

07.03.2025 року ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру в тому повідомлено про підозру у вчиненні нею кримінальних правопорушень, внаслідок яких привласнила грошові кошти КНП «Центральна міська лікарня» Кропивницької міської ради, на загальну суму 700919,15 грн., здійснила розтрату грошових коштів КНП «Центральна міська лікарня» Кропивницької міської ради на загальну суму 370 941,23 грн., тому існує потреба у накладенні арешту на майно підозрюваної, з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Слідчий, прокурор в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд клопотання без їх участі.

За правилами ч.2 ст. 172 КПК України, ОСОБА_5 як власник майна не викликалася, оскільки майно не вилучалось.

Відповідно до ч. 4 ст. 107 КПК України, розгляд клопотання проведено за відсутності учасників процесу та без фіксації судового процесу технічними засобами.

На підставі до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно п.4 ч. 2 ст. 170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Відповідно до ч. 2 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

- існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження;

- потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора;

- може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

ОСОБА_5 вручено повідомлення про підозру у вчиненні тяжкого злочину, з заявленим розміром збитку в сумі 1071860,38 грн.

КНП «Центральна міська лікарня» Кропивницької міської ради заявлено цивільний позов про стягнення з ОСОБА_5 по зазначеному кримінальному провадженню матеріальної шкоди в сумі 1071860,38 грн., завданої внаслідок інкримінованих кримінальних правопорушень.

Відповідно до ч. 6 ст. 170 КПК України застосування арешту з метою відшкодування шкоди з метою забезпечення шкоди може бути за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні.

При цьому, згідно з ч. 8 вказаної статті вартість майна, яке належить арештувати з метою забезпечення цивільного позову повинна бути співмірною розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням або зазначеної у цивільному позові.

Отже, у випадку засудження ОСОБА_5 за вчинення, інкримінованих їй кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 191, ч.1 ст.362 КК України на неї може бути покладено обов`язок з відшкодування шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінальних правопорушень, зокрема, за рахунок майна, яке їй належить.

Згідно до інформації Знам`янського міжміського комунального підприємства «БТІ» від 18.03.2025 житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по АДРЕСА_1 на праві власності належить - ОСОБА_5 (а.к.51).

Таким чином, приймаючи до уваги те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за яким передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк до восьми років, з метою недопущення можливого ухилення від відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення, а також з метою попередити існуючі ризики, пов`язані зі спробами на відчуження належного підозрюваному майна, необхідно накласти арешт.

Обставини та завдання цього досудового розслідування (ст. 2 КПК України) виправдовує ступінь такого тимчасового втручання у майнові права і свободи підозрюваної особи, як накладення арешту з позбавленням її права на відчуження майна.

Не допускається заборона користування житловим приміщенням особами, які на законних підставах проживають у ньому (ч.12 ст.170 КПК України). Право законного власника/володільця/користувача у правомірному користуванні житлом, не може бути обмежено. У рішенні Європейського суду з прав людини від 07.06.2007 р. у справі «Смирнов проти Росії» висловлена правова позиція про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

За таких умов, накладення арешту на майно підлягає задоволенню лише шляхом заборони його відчуження. У даному випадку тимчасове обмеження права власності є розумним і співрозмірним завданням кримінального провадження, вважаю що клопотання відповідає вимогам ст. 171 КПК України, обґрунтоване і підлягає задоволенню.

На виконання положень ч. 4 ст. 173 КПК України, тимчасово застосовується найменш обтяжливий спосіб арешту майна, що не призведе до зупинення або надмірного обмеження. Не завдасть інших негативних наслідків, які суттєво не позначаться на інтересах інших осіб.

Керуючись ст.ст. 170-173 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт, заборонивши розпорядження та відчуження на:

- житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, загальною площею 56,8 кв.м. по АДРЕСА_1 , (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11303949) власником якої є ОСОБА_5 .

Слідчому СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 вчинити дії, спрямовані на реєстрацію арешту майна.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчений строку на подачу апеляційної скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського ОСОБА_1

районного суду

м.Кіровограда