Провадження № 1-кс/344/79/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року м. Івано-Франківськ

Слідчий суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваної ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання слідчого СВ Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_6 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 в рамках кримінального провадження № 0000044 від 03.01.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених за ч. 4 ст. 185 КК України., -

В С Т А Н О В И В:

Слідча звернулась з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором, в обґрунтування якого посилається на те, що у вечірню пору доби 15.12.2023 ОСОБА_4 , перебувала за адресою: вул. Пасічна, 1/17, у м. Івано-Франківську, де проводила своє дозвілля у компанії потерпілого ОСОБА_7 . Перебуваючи у приміщенні квартири, що за вищевказаною адресою, ОСОБА_4 побачила на столі, що у вітальні, мобільний телефон марки «Redmi Note 9», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , який належить потерпілому ОСОБА_7 , який лежав без нагляду. В цей час в ОСОБА_4 виник умисел на таємне викрадення чужого майна.

В подальшому, ОСОБА_4 реалізуючи свій протиправний умисел, діючи умисно, з корисливих спонукань, усвідомлюючи протиправний та суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх шкідливі наслідки і свідомо бажаючи настання таких наслідків, з метою незаконного збагачення, в період дії на території України воєнного стану, таємно викрала мобільний телефон марки «Redmi Note 9», ІМЕІ: НОМЕР_1 , ІМЕІ: НОМЕР_2 , вартість якого відповідно до висновку експерта становить 3343 гривень.

Після вчинення крадіжки ОСОБА_4 покинула приміщення квартири, а викраденим майном розпорядилася на власний розсуд, чим спричинила потерпілому ОСОБА_7 майнову шкоду на вказану вище суму.

У вчиненні вказаного кримінального правопорушення обґрунтовано підозрюється ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Підозра ОСОБА_4 у вчиненні вказаного кримінального правопорушення повністю обґрунтовується зібраними в ході кримінального провадження доказами, а саме: протоколом допиту потерпілого, протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками, протоколами огляду відеозапису та іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

19 січня 2024 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вручено її братові ОСОБА_8 .

27 січня 2025 року о 10.00 год. ОСОБА_4 , затримано працівниками ВПК Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав з підстав наведених в ньому, додатково пояснив, що підозрюваному розшукували, але знайти її місце перебування вдалось тільки тепер. Крім того, що декілька епізодів щодо ОСОБА_4 розслідується ВП у м. Тисмениця.

Захисник в судовому засіданні у задоволенні клопотання просив відмовити, додатково вказав, що ризики, які вказав в клопотанні прокурор не обґрунтовані та немає підстав для застосування найтяжчого запобіжного заходу, зважаючи також на те, що підозрювана самостійно виховує трьох неповнолітніх дітей. Просив застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Підозрювана в судовому засіданні підтримала думку свого захисника, а також повідомила, що постійно проживає за адресою АДРЕСА_1 та ніхто із працівників поліції до 27.01.2025 до неї додому не приходив. За адресою АДРЕСА_2 проживає її бабуся.

Заслухавши прокурора, захисника, підозрювану, дослідивши матеріали клопотання, вважаю наступне.

Згідно з вимогами п.п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практикою Європейського суду з прав людини обмеження права на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених ч. 5 ст. 176 цього Кодексу.

Частиною 2 ст. 183 КПК України визначено, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

19 січня 2024 року повідомлення про підозру ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, вручено її братові ОСОБА_8 .

Кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 185 КК України, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, санкція статті передбачає максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до восьми років.

02 лютого 2024 року підозрювану ОСОБА_4 оголошено в розшук, а досудове розслідування зупинено.

Ухвалами слідчих суддів від 20.02.2024 та 30.09.2024 року надано дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою її приводу для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

27 січня 2025 року о 10.00 год. ОСОБА_4 , затримано працівниками ВПК Івано-Франківського РУП ГУНП в Івано-Франківській області.

Відповідно до практики Європейського суду «розумна підозра» у вчиненні кримінального злочину», про яку йдеться у підпункті «с» п. 1 ст. 5 Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин. Конвенція про захист прав людини і основоположних свобод вимагає, щоб будь-який захід, яким людина позбавляється волі, відповідав меті ст. 5, а саме захисту особи від свавілля.

У п. 175 рішення Європейського суду з прав людини від 21 квітня 2011 року у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» визначено, що термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (рішення у справі «Фокс, Кемпбелл і Гартлі проти Сполученого Королівства» від 30 серпня 1990 року, п. 32, Series А, № 182).

При цьому, обґрунтована підозра вимагає тільки наявності певних об`єктивних відомостей, які дають підстави для переконання в тому, що особа вірогідно вчинила злочин. За визначенням Європейського суду, «у п-п. «с» п. 1 ст. 5 йдеться про розумну підозру, а не про щиру або сумлінну (bona fide) підозру».

В справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» (1994) Суд визначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими ж переконливими, як ті, що є необхідними для обґрунтованого обвинувального вироку чи просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

Отже враховуючи, що зазначені у клопотанні обставини підозри мають місце і підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю матеріалів кримінального провадження, детальний перелік яких міститься у клопотанні та досліджений в судовому засіданні, а слідчий суддя на цьому етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї обмежувального заходу, то з огляду на ті дані, які були надані стороною обвинувачення, наявні всі підстави для висновку про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_4 , кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4ст. 185 КК України.

Прокурором частково доведено наявність ризиків, які дають достатні підстави вважати, що підозрювана може вчинити дії, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки існує можливість:

- п. 1 - переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

- п. 5 вчинити інше кримінальне правопорушення, що підтверджується тим, що у підозрюваної ОСОБА_4 відсутнє офіційне місце працевлаштування, а отже і джерело доходу, у зв`язку з чим підозрювана може продовжити свою злочинну діяльність та вчинити інше кримінальне правопорушення, з метою незаконного збагачення.

Вирішуючи дане клопотання враховую вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваною ОСОБА_4 кримінального правопорушення, тяжкість покарання, що загрожує підозрюваній у разі визнання її винуватою у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого вона підозрюється.

Але, прокурором не доведено неможливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, зазначеним у клопотанні, зокрема такого запобіжного заходу як домашній арешт.

Згідно з ч. 1 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному залишати житло цілодобово або у певний період доби.

Підозрювана проживає разом з трьома дітьми, які є неповнолітніми та їм потрібен догляд та виховання, розмір шкоди завданої потерпілому є незначним, а тому слідчий суддя вважає за можливе застосувати запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Частиною 5 ст. 194 КПК України передбачено обов`язки, які слідчим суддею можуть бути покладені на підозрюваного.

Отже, враховуючи вищенаведене, вважаю, що в судовому засіданні поза розумним сумнівом доведено можливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, тому клопотання слід задовольнити частково та застосувати щодо ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, заборонивши їй залишати житло цілодобово з покладенням на неї додаткових обов`язків і саме такий запобіжний захід буде достатнім для забезпечення дієвості даного кримінального провадження.

Частиною 6 ст. 181 КПК України передбачено, що строк дії ухвали слідчого судді про тримання особи під домашнім арештом не може перевищувати двох місяців.

Строк дії ухвали слід визначити до 27 березня 2025 року включно, тобто в межах строку досудового розслідування.

Керуючись ст.ст. 176-178, 181, 183, 193-194, 196, 205, 309, 376, 395 КПК України, -

У Х В А Л И В:

Клопотання задовольнити частково.

Застосувати до підозрюваної ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, заборонивши їй залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора, або суду.

Покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- не відлучатися із міста Івано-Франківська без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Ухвала слідчого судді діє до 27 березня 2025 року включно та підлягає до негайного виконання після її оголошення.

Про прийняте рішення повідомити заінтересованих осіб.

Виконання ухвали доручити відповідному органу Національної поліції за місцем проживання підозрюваної, а контроль за її виконанням покласти на прокурора Окружної прокуратури міста Івано-Франківська ОСОБА_3 .

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Івано-Франківського апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1

Повний текст ухвали оголошено 28.01.2025 року. о 17.00 год.