Справа № 463/1473/25 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/305/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

про відмову у відкритті апеляційного провадження

за апеляційною скаргою

02 квітня 2025 року м. Львів

Суддя судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду ОСОБА_2 , вирішуючи питання відкриття апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України,

встановила:

вищевказаним вироком затверджено угоду від 12 лютого 2025 року про визнання винуватості у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, укладену між сторонами кримінального провадження: прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 у присутності захисника ОСОБА_5 .

ОСОБА_3 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України, та призначено йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 рахувати з 31 січня 2025 року.

Запобіжний захід у виді тримання під вартою, застосований щодо ОСОБА_3 , залишено без змін до набрання вироком законної сили.

Не погоджуючись із цим рішенням суду, обвинувачений ОСОБА_3 звернувся з апеляційною скаргою, у якій просить призначити йому мінімальний умовний термін покарання, з застосуванням щодо нього статей 69, 75 КК України.

Вирішуючи питання щодо прийнятності поданої апеляційної скарги, суддя-доповідач, окрім іншого, має з`ясувати, чи може бути оскаржений в апеляційному порядку вирок суду першої інстанції на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості.

Законність і обґрунтованість рішень суду першої інстанції може бути забезпечена можливістю їх оскарження в апеляційному порядку. Передбачене положеннями КПК право на оскарження судових рішень є важливою гарантією забезпечення захисту прав і законних інтересів учасників кримінального провадження і процесуальним інструментом виправлення судової помилки.

Водночас, право на доступ до суду не є абсолютним і підлягає дозволеним обмеженням, зокрема, щодо переліку судових рішень, які можуть бути переглянуті в апеляційному порядку. Такі обмеження не шкодять самій суті права доступу до суду, переслідують легітимну мету - ефективний розгляд судом лише справ відповідного рівня значущості, а також обґрунтовані пропорційністю між застосованими засобами і поставленою метою.

При цьому кримінальним процесуальним законом визначено суттєві особливості розгляду кримінальних проваджень на підставі угод.

Так, положеннями глави 35 КПК України встановлено умови, за яких може бути укладено угоду про примирення або угоду про визнання винуватості, вимоги до змісту угоди, наслідки укладення та затвердження угоди, порядок судового провадження на підставі угоди.

Нормою ч. 4 ст. 475 КПК України визначено, що вирок на підставі угоди може бути оскаржено у порядку, передбаченому цим Кодексом, на підставах, передбачених ст. 394 цього Кодексу.

За приписами п. 1 ч. 4 ст. 394 КПК України вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості може бути оскаржений в апеляційному порядку обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою ст. 474 цього Кодексу, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди.

Зазначений перелік підстав, з яких вирок суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути оскаржено, є вичерпним.

Таким чином, законодавець створив процесуальні запобіжники від можливої недобросовісності та зловживання процесуальними правами обвинуваченим, котрий, з метою скасування вироку суду першої інстанції на підставі угоди про визнання винуватості, може в апеляційній скарзі відмовитися від визнання обставин, які визнавалися ним під час судового провадження на підставі угоди. Імперативна вказівка у цій процесуальній нормі щодо виключного визначення підстав для оскарження відповідного судового рішення узгоджується і з положеннями ч. 2 ст. 473 КПК.

Згідно з матеріалами судового провадження, 12 лютого 2025 року у кримінальному провадженні №0001088 від 23 жовтня 2024 року, між прокурором Львівської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Західного регіону ОСОБА_4 та обвинуваченим ОСОБА_3 , у присутності захисника ОСОБА_5 , укладено угоду про визнання винуватості, відповідно до якої прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо всіх істотних обставин кримінального провадження, правової кваліфікації дій обвинуваченого за ч. 5 ст. 407 КК України, а також виду і розміру призначеного покарання, а саме 5 років позбавлення волі.

Як вбачається із вироку та укладеної між прокурором та обвинуваченим угоди, суд першої інстанції призначив ОСОБА_3 покарання, яке узгоджене між сторонами та визначене в угоді, - 5 років позбавлення волі.

Відповідно до журналу судового засідання, судом першої інстанції виконано вимоги, передбачені ст. 474 КПК, зокрема, суд переконався, що обвинувачений ОСОБА_3 цілком розуміє права, визначені ч. 4 ст. 474 КПК України, наслідки укладення та затвердження цієї угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, вид покарання, а також інші заходи, які будуть застосовані до нього у разі затвердження угоди судом; йому роз`яснені наслідки невиконання угоди, передбачені ст. 389-1 КК України, статей 394, 424 КПК України, про що зазначено у вироку.

Згідно з матеріалами судового провадження, у судовому засіданні ОСОБА_3 визнав себе винним у вчиненні інкримінованого йому злочину, просив затвердити угоду про визнання винуватості від 12 лютого 2025 року, яку ним було укладено з прокурором. Обвинувачений також зазначив, що суть укладеної угоди йому зрозуміла, така укладена ним добровільно, термін покарання з ним узгоджений.

Крім того, наслідки укладання угоди роз`яснені під час укладення цієї угоди за участю захисника, що стверджується особистими підписами обвинуваченого ОСОБА_3 та адвоката ОСОБА_5 . У судовому засіданні захисник ОСОБА_5 повністю підтримав угоду про визнання винуватості та просив її затвердити.

Відповідно до вимог ч. 4 ст. 399 КПК України суддя-доповідач відмовляє у відкритті провадження, якщо апеляційна скарга подана на судове рішення, яке не підлягає оскарженню в апеляційному порядку, або судове рішення оскаржене виключно з підстав, з яких воно не може бути оскарженим згідно з положеннями ст. 394 цього Кодексу.

З огляду на те, що обвинуваченим подано апеляційну скаргу з приводу призначення судом покарання, яке було узгоджене сторонами угоди про визнання винуватості, доходжу висновку про відмову у відкритті провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року

Керуючись ст. 392, 394, 399 КПК, суддя

постановила:

відмовити у відкритті апеляційного провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_3 на вирок Личаківського районного суду м. Львова від 19 лютого 2025 року про його обвинувачення у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КПК України.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження невідкладно надіслати особі, яка подала апеляційну скаргу, разом з апеляційною скаргою та усіма доданими до неї матеріалами.

Касаційна скарга може бути подана безпосередньо до суду касаційної інстанції протягом трьох місяців з дня прийняття судового рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя ОСОБА_2