№ 505/417/25
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

03 лютого 2025 року

Котовський міськрайонний суд Одеської області

в складі головуючої - судді Ващук О.В.,

з участю: секретаря судових засідань Федорцової І.С.

розглянувши у порядку спрощеного провадження в залі суду в м. Подільськ кримінальне провадження, внесене 23 січня 2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000024, про обвинувачення

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Федорівка, Котовського району, Одеської області, громадянки України, з середньою освітою, не працюючої, не одруженої, яка зареєстрована та фактично проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст.164 КК України,

встановив:

ОСОБА_1 , будучи зобов`язаною згідно з рішенням Котовського міськрайонного суду Одеської області від 04 грудня 2018 року (справа №505/2687/18, провадження №2/505/1416/2018) сплачувати аліменти на утримання малолітньої доньки - ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , в розмірі 1/4 частини від всіх її доходів, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму, встановленого законом на дитину відповідного віку, починаючи з 23 серпня 2018 року і до досягнення дитини повноліття, тобто до ІНФОРМАЦІЯ_3 .

Однак, ОСОБА_1 будучи працездатною, умисно, систематично тривалий час, а саме починаючи з 23 серпня 2018 року злісно ухилялась від сплати встановлених зазначеним рішенням суду коштів (аліментів) на утримання малолітньої доньки ОСОБА_2 .

У вказаний період часу, будучи працездатною і попередженою державним виконавцем про кримінальну відповідальність за злісне ухилення від сплати аліментів, документів, які б свідчили про неможливість працевлаштування чи погіршення стану здоров`я у виконавчу службу не пред`являла, офіційно не працевлаштувалась, в центрі зайнятості, як шукаюча роботу не реєструвалась, отримувала доходи у межах України, однак про суму заробітку та джерела доходів державного виконавця не повідомляла, аліменти не виплачувала, отримані доходи від роботи по найму у приватних осіб використовувала на власні потреби, що свідчить про злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

Також, ОСОБА_1 , знаючи про свій обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття, будучи ознайомленою про те, що згідно вище вказаного рішення суду їй необхідно сплачувати аліменти на утримання дитини, злісно ухилялась від сплати аліментів, в результаті чого на підставі розрахунку Подільського міжрайонного відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) № 392/21.19.31/4 від 22 січня 2025 року, у останньої за період часу з 23 серпня 2018 року по 01 січня 2025 року виникла заборгованість з виплати аліментів на утримання ОСОБА_2 в розмірі 178150 грн. 03 коп., що сукупно складає суму виплат більше, ніж за три місяці відповідних платежів.

Таким чином, ОСОБА_1 обвинувачується у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, що кваліфікується, як злісне ухилення від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дітини (аліментів).

29 січня 2025 року ОСОБА_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України.

Прокурор звернулася до суду з клопотанням про розгляд обвинувального акту стосовно ОСОБА_1 у спрощеному провадженні без проведення судового розгляду в судовому засіданні.

До обвинувального акта додано письмову заяву ОСОБА_1 , складену у присутності захисника Григоржевського Б.І., згідно якої обвинувачена ОСОБА_1 беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованому їй кримінальному проступку, погоджується із встановленими дізнанням обставинами та не оспорює їх, ознайомлена з обмеженнями права на апеляційне оскарження і згодна на розгляд обвинувального акту стосовно неї у спрощеному порядку за її відсутності.

Добровільність беззаперечного визнання винуватості ОСОБА_1 , її згода зі встановленими в результаті досудового розслідування обставинами і згоду на розгляд обвинувального акта за її відсутності підтвердив своїм підписом захисник Григоржевський Б.І., а тому вищезазначена заява сумнівів у її добровільності у суду не викликає.

Також до обвинувального акта додано заяву законного представника малолітньої потерпілої ОСОБА_2 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_3 , згідно якої остання погодилася із встановленими досудовим розслідуванням обставинами, вказала, що ознайомлена з обмеженням права апеляційного оскарження та надала згоду на розглядом обвинувального акту у спрощеному провадженні.

Із наданих суду матеріалів кримінального провадження вбачається, що обставини, які встановлені органом досудового розслідування, не оспорюються учасниками провадження, які надали згоду щодо розгляду обвинувального акта за їх відсутності, а обвинувачена в присутності захисника, беззаперечно визнала свою винуватість у вчиненні інкримінованому їй кримінальному проступку.

А тому, суд дійшов висновку про наявність підстав для розгляду обвинувального акта без проведення судового розгляду в судовому засіданні за відсутності учасників судового провадження на підставі вивчення обвинувального акту та доданих до нього матеріалів із ухваленням вироку без зазначення доказів на підтвердження встановлених обставин відповідно до положень ч.2 ст.382 КПК України.

У відповідності до ч. 4 ст. 107 КПК України в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши обвинувальний акт та додані до нього матеріали кримінального провадження, у тому числі документи, які засвідчують беззаперечне визнання обвинуваченою своєї винуватості, суд дійшов висновку, що за сукупністю встановлених органом досудового розслідування обставин, винуватість ОСОБА_1 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України доведена та її дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 164 КК України, як умисні дії, які виразились у злісному ухиленні від сплати встановлених рішенням суду коштів на утримання дитини (аліментів).

При призначенні виду та міри покарання обвинуваченій ОСОБА_1 суд враховує характер і ступінь тяжкості вчиненого останньою кримінального проступку, особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання.

Вирішуючи питання про обрання міри покарання обвинуваченій ОСОБА_1 суд, відповідно до вимог статей 65-67 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке згідно з ст. 12 КК України є кримінальним проступком, обставини його вчинення, особу обвинуваченої, яка за місцем проживання характеризується посередньо, доказів, які б свідчили про неможливість працювати за станом здоров`я матеріали кримінального провадження не містять, на психіатричному та наркологічному обліку не перебуває, раніше не судима, обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання.

Обставинами, що пом`якшують покарання, відповідно до ст. 66 КК України, є щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України не встановлено.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне і достатнє для виправлення та попередження нових злочинів, виходячи із принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації - покарання має бути відповідним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу.

Згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

За вказаних обставин суд приходить до висновку, що обвинуваченій ОСОБА_1 слід призначити покарання у межах санкції статті Кримінального Закону у виді громадських робіт.

Суд вважає, що призначене покарання для обвинуваченої буде достатнім для її виправлення і попередження нових злочинів.

Запобіжний захід не обирався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлений.

Процесуальні витрати та речові докази у кримінальному провадженні відсутні.

Керуючись ст.369,370,373-374,381,382,395 КПК України, суд, -

ухвалив:

ОСОБА_1 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнати винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 164 КК України, та призначити їй покарання в виді громадських робіт на строк 80 (вісімдесят) годин.

На вирок, ухвалений за результатами спрощеного провадження, може бути подана апеляційна скарга до Одеського апеляційного суду через Котовський міськрайонний суд Одеської області протягом тридцяти днів з дня отримання копії вироку.

Вирок суду першої інстанції, ухвалений за результатами спрощеного провадження в порядку, передбаченому статтями 381 та 382 КПК України, не може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав розгляду провадження за відсутності учасників судового провадження, не дослідження доказів у судовому засіданні або з метою оспорити встановлені досудовим розслідуванням обставини.

Відповідно до ч. 4 ст. 382 КПК України копію вироку не пізніше дня, наступного за днем його ухвалення, надіслати учасникам судового провадження.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя О.В. Ващук