Справа № 489/2636/25
кримінальне провадження
№1-кс/489/863/25
УХВАЛА

16 квітня 2025 р. м. Миколаїв

Слідчий суддя Ленінського районного суду м. Миколаєва ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у закритому судовому засіданні клопотання слідчого про дозвіл на затримання з метою приводу підозрюваного для участі в розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Василівка російська федерація, громадянина України, раніше не судимого, з середньою спеціальною освітою, не одруженого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , який перебував на посаді механіка водія 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «матрос»,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_4 підозрюється в тому, що вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Громадянин ОСОБА_4 на виконання Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/2022 від 24 лютого 2022 року, Указу Президента України «Про загальну мобілізацію» №69/2022 від 24 лютого 2022 року та у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, 17.11.2023 призваний на військову службу за мобілізацією на період воєнного стану з ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_2 .

Солдат призваний під час мобілізації ОСОБА_4 , який прибув з військової частини НОМЕР_3 на підставі витягу з наказу №27 від 27.01.2024 (по стройовій частині) командира військової частини НОМЕР_1 призначено на посаду механіка водія 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , зараховано до списків особового складу частини та поставлено на всі види забезпечення.

Згідно положень п. 4 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» початком проходження військової служби для громадян, призваних на військову службу під час мобілізації, вважається день відправлення у військову частину з відповідного районного (міського) територіального центру комплектування та соціальної підтримки.

Відтак, з 17.11.2023, тобто з моменту відправлення з ІНФОРМАЦІЯ_2 до військової частини НОМЕР_2 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Згідно ст. 1 Закону України «Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію» особливий період це період функціонування національної економіки, органів державної влади, інших державних органів, органів місцевого самоврядування, Збройних Сил України, інших військових формувань, сил цивільного захисту, підприємств, установ і організацій, а також виконання громадянами України свого конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, який настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Статтею 1 Закону України «Про оборону України» надається визначення терміну воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

З моменту видання Президентом України Указу «Про введення воєнного стану в Україні» № 64/2022 від 24.02.2022 на території України почав діяти воєнний стан, який триває дотепер.

Згідно п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби, а також поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Про запроваджений в Україні воєнний стан та порядок проходження військової служби матросу ОСОБА_4 достеменно було відомо і до часу самовільного залишення місця служби останній дотримувався встановленого порядку несення служби та виконував покладені на нього завдання.

Проходячи військову службу, матрос ОСОБА_4 відповідно до вимог ст.ст. 17, 65, 68 Конституції України, ст.ст. 9, 11, 16, 49, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 2-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Однак, матрос ОСОБА_4 29.03.2024, будучи військовослужбовцем військової служби за мобілізацією, проходячи її на посаді механіка водія 1 танкового взводу 3 танкової роти танкового батальйону військової частини НОМЕР_1 , діючи умисно всупереч вищезазначених вимог закону, усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх дій, передбачаючи їх суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від виконання обов`язків з військової служби в умовах воєнного стану, самовільно залишив тимчасове місце дислокації військової частини НОМЕР_1 за адресою: АДРЕСА_2 та продовжує незаконно перебувати поза її межами, тривалістю понад три доби, проводячи час на власний розсуд, не пов`язуючи його з виконанням обов`язків військової служби, не повідомляючи про себе органам військового управління та правоохоронним органам як про військовослужбовця, який самовільно залишив місце служби.

ОСОБА_4 27.03.2025 в порядку ч.1 ст. 278, ст. 135 КПК України повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 407 КК України.

Клопотання про дозвіл на затримання з метою приводу подано одночасно з клопотанням про застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Відповідно до ч.2 ст.187 КПК України, якщо слідчий, прокурор подав після подання клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою клопотання про дозвіл на затримання підозрюваного, обвинуваченого з метою його приводу, слідчий суддя, суд приймає рішення згідно зі статтею 189 цього Кодексу.

При цьому, вирішуючи питання про затримання підозрюваного з метою приводу, суд вважає встановленими обставини, які дають підстави для підозри ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, оскільки вони підтверджуються повідомленням командира військової частини, матеріалами службового розслідування та протоколами допиту свідків.

Також приходжу до висновку про існування ризиків, зазначених у клопотанні про застосування запобіжного заходу, а саме переховування від органів слідства та суду, знищення, схову або спотворення будь-якої із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконного впливу на свідків у кримінальному провадженні, вчиненні інших кримінальних правопорушень, перешкоджанні кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, за викликами до слідчого не з`являється, його місце перебування невідоме, в зв`язку з чим останнього оголошено в розшук 27.03.2025, що дає підстави для тримання підозрюваного під вартою та прийняття судом рішення про затримання підозрюваного.

Враховуючи, що відповідно до вимог ч.4 ст.189 КПК України, прокурором доведено, що зазначені у клопотанні обставини вказують на наявність підстав для тримання під вартою підозрюваного, а також є достатні підстави вважати, що підозрюваний переховується від органів досудового розслідування і суду, вважаю необхідним постановити ухвалу про дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу.

Керуючись ст.189, 190, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Дати дозвіл на затримання ОСОБА_4 з метою приводу до Ленінського районного суду м. Миколаєва для участі у розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Строк дії ухвали про дозвіл на затримання до 16 жовтня 2026 року.

Ухвала про дозвіл на затримання з метою приводу втрачає законну силу з моменту приводу підозрюваного до суду; закінчення строку дії ухвали; добровільного з`явлення підозрюваного до слідчого судді; відкликання ухвали прокурором.

Уповноваженій службовій особі в разі затримання підозрюваного негайно повідомити про це слідчого Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Миколаєві) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Миколаєві ОСОБА_5 за адресою: м. Миколаїв, вул. Погранична, 9.

Ухвала набирає законної сил з моменту постановлення і оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя