Провадження № 1-кс/932/4082/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

11 листопада 2024 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань розташованого у місті Краматорську ОСОБА_6 , за погодженням з прокурором Маріупольської спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_3 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Запоріжжя, громадянина України, не одруженого, утриманців не маючого, військовослужбовця, солдата, місце проживання зареєстровано за адресою: АДРЕСА_1 ,

в межах кримінального провадження №0009192 від 05.09.2024 за ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

В обґрунтування заявленого клопотання слідчим зазначено, що ОСОБА_4 , будучи військовослужбовцем, в умовах воєнного стану, 10.01.2024 самовільно залишив розташування підрозділу військової частини НОМЕР_1 , чим вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.5 ст.407 КК України.

У клопотанні вказано, що підозрюваного затримано на підставі ухвали слідчого судді про дозвіл на затримання та доставлено до суду для розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу, та про існування щодо підозрюваного ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 4, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Під час судового засідання прокурор підтримав заявлене клопотання та надав пояснення аналогічні викладеним в ньому письмово.

ОСОБА_4 зазначив що проходив військову службу у військовій частині НОМЕР_1 , в кінці грудня 2023 року був пораненим та лікувався. Після цього повернувся до військової частини НОМЕР_1 а пізніше переведений до військової частини НОМЕР_2 де проходить військову службу і на даний час.

Захисник заперечив проти задоволення клопотання, вказав про невручення підозри, про її необґрунтованість та відсутність заявлених прокурором ризиків.

Встановлені обставини.

05.09.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про вчинення самовільне залишення 10.01.2024 солдатом ОСОБА_4 військової частини НОМЕР_1 .

20.09.2024 складено повідомлення про підозру ОСОБА_4 .

Разом із тим наданими матеріалами службового розслідування, протоколами допитів свідків та іншими матеріалами підозра підтверджується лише частково.

Так підтверджено, що ОСОБА_4 10.01.2024 самочинно залишив військову частину НОМЕР_1 , проте вже 29.01.2024 повернувся.

При цьому про факт повернення до частини НОМЕР_1 слідчому було відомо до складення повідомлення про підозру із показань свідків. Проте у підозрі та клопотанні такий факт не знайшов свого відображення.

Повідомлення про підозру скеровано до військової частини НОМЕР_1 та надіслано поштою за адресою місця проживання ОСОБА_4 - АДРЕСА_1 .

Військова частина НОМЕР_1 відповіла слідчому про те, що ОСОБА_4 повернувся до частини та 19.02.2024 був переведений до військової частини № НОМЕР_3 .

Також військова частина НОМЕР_1 зазначила про надіслання повідомлення про підозру до військової частини № НОМЕР_3 .

ОСОБА_4 підтвердив факт вручення йому повідомлення про підозру керівництвом військової частини НОМЕР_2 .

Незважаючи на наявну у слідчого інформацію про місцезнаходження ОСОБА_4 останній звертався із дорученням про встановлення місцезнаходження останнього, безпідставно оголосив його у розшук та звернувся до слідчого судді із клопотанням про дозвіл на його затримання, ввівши при цьому слідчого суддю в оману про переховування ОСОБА_4 .

Очевидно неправдиві відомості про переховування ОСОБА_4 зазначені стороною обвинувачення і у клопотанні до Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська.

Застосовані джерела права.

Відповідно до ч.1 ст.278 КПК України, письмове повідомлення про підозру вручається в день його складення слідчим або прокурором, а у випадку неможливості такого вручення - у спосіб, передбачений цим Кодексом для вручення повідомлень.

Згідно абзацу першого ч.1 ст.135 КПК України, особа викликається до слідчого, прокурора, слідчого судді, суду шляхом вручення повістки про виклик, надіслання її поштою, електронною поштою чи факсимільним зв`язком, здійснення виклику по телефону або телеграмою.

Згідно ч.2 вказаної статті, у разі тимчасової відсутності особи за місцем проживання повістка для передачі їй вручається під розписку дорослому члену сім`ї особи чи іншій особі, яка з нею проживає, житлово-експлуатаційній організації за місцем проживання особи або адміністрації за місцем її роботи.

За приписами ч.1 ст.136 КПК України, належним підтвердженням отримання особою повістки про виклик або ознайомлення з її змістом іншим шляхом є розпис особи про отримання повістки, в тому числі на поштовому повідомленні, відеозапис вручення особі повістки, будь-які інші дані, які підтверджують факт вручення особі повістки про виклик або ознайомлення з її змістом.

За приписами ч.2 ст.194 КПК України, слідчий суддя, суд зобов`язаний постановити ухвалу про відмову в застосуванні запобіжного заходу, якщо під час розгляду клопотання прокурор не доведе наявність всіх обставин, передбачених частиною першою цієї статті.

Відповідно до ч.1 вказаної статті, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Висновки.

Повідомлена ОСОБА_4 підозра, хоча й не враховує факт його повернення до військової частини, все ж таки не може вважатися необґрунтованою.

Так, підтверджується факт самовільного залишення ОСОБА_4 військової частини в період воєнного стану та відсутності його в частині протягом 19 днів, що охоплюється диспозицією ч.5 ст.407 КК України.

На момент складення повідомлення про підозру стороні обвинувачення була відома інформація про проходження ОСОБА_4 військової служби у військовій частині НОМЕР_1 .

Відтак надсилання повідомлення про підозру до такої частини вбачається правомірним повідомленням про підозру.

Окрім цього враховую що основну мету повідомлення про підозру було досягнуто, а саме повідомлення про підозру було отримано ОСОБА_4 близько двох місяців тому у військовій частині НОМЕР_2 , що підтверджується останнім.

Відтак встановлено факт набуття ОСОБА_4 статусу підозрюваного та обґрунтованість повідомленої йому підозри.

Разом із тим стороною обвинувачення не виконано свого обов`язку щодо обґрунтування існування будь-яких ризиків щодо підозрюваного. У клопотанні наведено лише законодавче визначення ризиків.

Більше того, оскільки підозрюваний самостійно повернувся до військової частини та на даний час не встановлено вчиненням ним подібних дій в подальшому, не встановлено обставини про переховування підозрюваного після повідомлення його про підозру, відсутні підстави вважати про існування ризику переховування підозрюваного чи вчинення іншого кримінального правопорушень.

Ризик можливості щось знищити чи впливати на свідків також виключається, оскільки від моменту вчинення злочину минуло вже десять місяців і підозрюваний, маючи відповідний намір міг втілити його в життя.

Відтак приходжу до переконання про очевидну безпідставність поданого клопотання а відповідно й про відмову у його задоволені.

Окрім вказаного звертаю увагу на наступне.

Достовірно знаючи, що підозрюваний перебуває у військовій частині НОМЕР_2 сторона обвинувачення, закриваючи на це очі, звертається до оперуповноваженого про встановлення місця знаходження ОСОБА_4 .

Оперуповноважений дивним чином не може з`ясувати де перебуває ОСОБА_4 .

Після чого обвинувачення оголошує підозрюваного у розшук та звертається до слідчого судді із клопотанням про дозвіл на його затримання, очевидно дурячи слідчого суддю про факт переховування підозрюваного.

Після затримання підозрюваного обвинувачення повторно клопоче про застосування запобіжного заходу мотивуючи його ризиком переховування підозрюваного.

І навіть в судовому засіданні прокурор, який чув пояснення сторони захисту та оголошення слідчим суддею доказів, продовжував підтримувати клопотання вперто ігноруючи грубі порушення процесуального закону та очевидну незаконність рішень сторони обвинувачення.

Описана позиція сторони обвинувачення викликає занепокоєння, адже цілком очевидним є той факт, що завідомо незаконні процесуальних дії та рішення останньої усвідомлено спрямовані на незаконне позбавлення підозрюваного волі.

Окрім процесуального закону викладене є грубим порушенням Конституції України та Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

З огляду на наведене, керуючись статтями 135, 177, 183, 188, 189, 190, 193, 278, 309, 372, 376 КПК України слідчий суддя,

П О С Т А Н О В И В :

У задоволенні клопотання слідчого відмовити.

Апеляційна скарга на ухвалу слідчого судді подається безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Повний текст ухвали проголошено 15.11.2024.

Слідчий суддя ОСОБА_1