КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Справа №752/4838/24 Слідчий суддя в суді першої інстанції - ОСОБА_1
Провадження № 11-сс/824/7978/2024 Суддя-доповідач у суді апеляційної інстанції - ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду у складі:

головуючого судді: ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , на ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року, щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки села Тихонівка Лисянського району Черкаської області, громадянки України, зареєстрованої та проживаючої за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимої,

яка підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України,

за участю:

прокурора ОСОБА_8 ,

підозрюваної ОСОБА_7 ,

захисника ОСОБА_6 ,

в с т а н о в и л а:

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000538 від 27.10.2023 стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги у межах строку досудового розслідування, тобто до 26.01.2025 року включно.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до прокурора, слідчого та суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими, а також утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків визначено до 26.01.2025 включно.

Роз`яснено підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтись у житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Виконання ухвали доручено органу національної поліції за місцем проживання підозрюваної, а саме Деснянському УП ГУНП у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_12 .

Не погоджуючись з вказаним рішенням слідчого судді, захисник ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року та постановити нову ухвалу, якою обрати відносно ОСОБА_7 запобіжний захід, не пов`язаний з позбавленням або цілодобовим обмеженням волі.

На обґрунтування доводів апеляційної скарги, захисник посилається на те, що суд першої інстанції неповно та не всебічно дослідив обставини справи, що призвело до помилкового застосування до підозрюваної такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт.

Апелянт зазначає, що підозрювана сама виховує малолітню дитину - ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 . В жовтні 2019 року підозрювана розлучилася зі своїм колишнім чоловіком ОСОБА_14 , про що свідчить рішення Деснянського районного суду м. Києва від 21.10.2019 року. Наразі підозрюваній невідомо, де знаходиться її колишній чоловік, оскільки після розлучення вона не підтримує з ним зв`язку. На сьогоднішній день дочка підозрюваної ходить в школу № 307, яка знаходиться приблизно за кілометр від будинку підозрюваної, крім того, навчання проходить в другу зміну і закінчується близько 18:30, і на дану пору року це вже темний час доби, і дитина вимушена сама темними дворами добиратися додому, оскільки підозрювана позбавлена можливості забирати дитину зі школи. Крім того, під час відключення світла виникає проблема із зв`язком, що унеможливлює підозрюваній зв`язатися із дитиною.

Також вказує, що у підозрюваної виникають проблеми з купівлею продуктів для приготування їжі, оскільки цілодобовий домашній арешт позбавляє її можливості виходити до магазину.

Крім того, підозрювана являється підприємцем (ФОП), орендує декілька перукарень в Деснянському районі міста, але в зв`язку із застосуванням до неї такого запобіжного заходу, як цілодобовий домашній арешт, підозрювана позбавлена можливості займатися своєю роботою, що в подальшому може негативно вплинути на фінансову стабільність родини та занепаду підприємницької діяльності підозрюваної. Також, для розвитку своєї підприємницької діяльності підозрювана в листопаді 2024 року отримала кредит в банку «АКЦЕНТ-БАНК», але у зв`язку із застосуванням до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту значно ускладнюється погашення кредиту.

На переконання апелянта, при постановленні ухвали, слідчий суддя помилково дійшов до висновку, що стороною обвинувачення було встановлено та доведено існування ризиків, передбачених п.п. 1-5 ч. 1 ст.177 КПК України, хоча у судовому засіданні сторона захисту звертала увагу слідчого судді, що прокурором не було доведено жодного ризику із перерахованих у ст. 177 КПК України та не було вказано на жоден доказ, який би підтверджував наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 інкримінованих їй кримінальних правопорушень, як того вимагає положення ч. 2 ст. 372 та п. 1 ч. 1 ст. 194 КПК України.

Стверджує, що жодного доказу, який би свідчив про дійсне існування таких ризиків слідчим суддею в порушення вимог п. 2, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України не було зазначено.

Апелянт також посилається на те, що у порушення вимог п. 3, 4 ч. 1 ст. 196 КПК України слідчим суддею не досліджувалось та не було враховано в ухвалі можливість застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Заслухавши доповідь судді-доповідача, доводи підозрюваної ОСОБА_7 та її захисника ОСОБА_6 , які підтримали апеляційну скаргу та просили задовольнити її з наведених у ній підстав, доводи прокурора ОСОБА_8 , який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, вивчивши матеріали судового провадження, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга захисника ОСОБА_6 в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 не підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Як вбачається з представлених в апеляційний суд матеріалів, у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000538 від 27.10.2023 року, за підозрою ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-2 КК України, за підозрою ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255-2 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 255-1, ч. 3 ст. 332, ч.3 ст. 358, ч. 1 ст. 263 КК України.

19.11.2024 року ОСОБА_7 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

20.11.2024 року слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , за погодження з прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , звернулась до слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва з клопотанням про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000538 від 27.10.2023 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

В обґрунтування клопотання слідчий зазначила, що у провадженні відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві перебувають матеріали кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000538 від 27.10.2023 року, за підозрою ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 , ОСОБА_18 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255-2 КК України, за підозрою ОСОБА_19 , ОСОБА_20 , у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 263, ч. 1 ст. 255-2 КК України, ОСОБА_11 , ОСОБА_10 , ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 332 КК України та за фактом вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 1 ст. 255, ч. 1 ст. 255-1, ч. 3 ст. 332, ч.3 ст. 358, ч. 1 ст. 263 КК України.

У даному провадженні ОСОБА_7 підозрюється у тому, що у невстановлений досудовим розслідуванням час, але не пізніше 16.05.2023 року, перебуваючи у м. Києві, вступила у попередню змову з ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими невстановленими особами, з метою організації незаконного переправлення військовозобов`язаних громадян України через державний кордон України, зокрема, ОСОБА_21 , який звернувся до ОСОБА_7 з відповідним проханням.

Так, досудовим розслідуванням встановлено, що 16.05.2023 року у період часу з 14 год 40 хв. по 16 год, поблизу вул. Граденська в м. Києві, ОСОБА_7 зустрілась з ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , й вони обговорили питання щодо незаконного переправлення ОСОБА_21 через державний кордон України у період військового стану, зокрема виготовлення завідомо підроблених документів, розміру грошової винагороди, залучення інших невстановлених досудовим розслідуванням осіб до їх протиправної діяльності. Після чого, ОСОБА_7 , діючи за попередньою змовою із ОСОБА_10 та ОСОБА_11 , поінформувала ОСОБА_21 про можливість організації його незаконного переправлення через державний кордон України.

У невстановлений слідством час, але не пізніше 23.05.2023 року ОСОБА_10 , діючи за попередньою змовою з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , зустрілась із ОСОБА_21 за адресою: м. Київ, вул. Граденська, 9, під час якої останній передав ОСОБА_10 ксерокопію паспорта громадянина України, фотокартку із його зображенням, два чистих аркушах паперу розміром А4 з його підписами та гроші в сумі 2 000 доларів США.

Також, у невстановлений час, але не пізніше 19.06.2023 року, ОСОБА_11 в невстановленому досудовим розслідуванням час, спосіб та місці організував виготовлення завідомо підроблених документів на ім`я ОСОБА_21 , а саме: тимчасове посвідчення військовозобов`язаного під № НОМЕР_1 від 23.05.2023 року; довідку військово-лікарської комісії під № 2563 від 23.05.2023 року; довідку під № 2880 від 23.05.2023 року про відсутність заперечень, щодо виїзду за кордон та передав їх ОСОБА_10 , яка, діючи за попередньою змовою групою осіб з ОСОБА_11 та ОСОБА_7 , передала їх ОСОБА_21 , а саме посвідчення військовозобов`язаного № НОМЕР_1 від 23.05.2023 року, відповідно до якого ОСОБА_21 непридатний до військової служби та виключений з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_4 , довідку військово-лікарської комісії № 2563 від 23.05.2023 року, відповідно до якої ОСОБА_21 пройшов медичний огляд ВЛК 23.05.2023 року, за наслідками якого визнаний таким, що є непридатним до військової служби з виключенням з військового обліку військовозобов`язаних ІНФОРМАЦІЯ_5 , а також довідку № 2880 від 23.05.2023 року, відповідно до якої ІНФОРМАЦІЯ_6 не заперечував проти виїзду за кордон ОСОБА_21 . ОСОБА_10 отримала від ОСОБА_21 грошову винагороду.

В подальшому, 11.09.2023 року, ОСОБА_21 о 14 год, перебуваючи в міжнародному пункті пропуску через державний кордон України для залізничного сполучення «Чоп» (Дружба), НОМЕР_2 прикордонного загону за адресою: АДРЕСА_2 , з метою перетину державного кордону України, пред`явив на паспортний контроль працівнику прикордонного наряду закордонний паспорт, а також завідомо підроблені документи, які отримав від ОСОБА_10 .

У подальшому ОСОБА_21 було затримано та вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 26.09.2023 року визнано винуватим у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 5 ст. 27 ч. 1 ст. 358, ч. 4 ст. 358 КК України.

Такі дії ОСОБА_7 органом досудового розслідування кваліфіковані за ч. 3 ст. 332 КК України, як організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, а також надання засобів та усунення перешкод, вчинені за попередньою змовою групою осіб з корисливих мотивів.

Слідчий зазначила, що обґрунтованість підозри ОСОБА_7 у вчиненні інкримінованих їй кримінальних правопорушень підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами, а саме: протоколом допиту ОСОБА_21 , протоколами огляду мобільних телефонів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , протоколом огляду інформації, отриманої в результаті проведеного моніторингу; іншими протоколами слідчих дій та матеріалами провадження у їх сукупності.

Орган досудового розслідування вважає, що наявні ризики того, що ОСОБА_7 може переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на свідків або експертів у кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню інших чином; вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто в межах вказаного кримінального провадження існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

У клопотанні слідчий також вказав, що обрання іншого більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваної та просив застосувати до ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком 60 днів з одночасним визначенням альтернативного запобіжного заходу у виді застави в розмірі 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що складає 242 240,00 гривень. Також, у разі визначення застави слідчий просив покласти на ОСОБА_7 процесуальні обов`язки, передбачені ч. 5 ст. 194 КПК України.

Ухвалою слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року відмовлено у задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів слідчого управління Головного управління Національної поліції у м. Києві ОСОБА_9 , погоджене прокурором відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_8 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою у кримінальному провадженні № 0000538 від 27.10.2023 року стосовно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Застосовано до підозрюваної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, із забороною цілодобово залишати місце проживання за адресою: АДРЕСА_1 , за виключенням необхідності отримання медичної допомоги та/або необхідності забезпечення особистої безпеки у період дії воєнного стану, шляхом перебування у захисних спорудах (бомбосховищах) на випадок оголошення повітряної тривоги у межах строку досудового розслідування, тобто до 26.01.2025 року включно.

Покладено на підозрювану ОСОБА_7 відповідно до положень ч. 5 ст. 194 КПК України наступні обов`язки:

- прибувати за викликом до прокурора, слідчого та суду на їх першу вимогу, а в разі неможливості прибути за викликом у призначений строк, заздалегідь повідомити про це зазначених осіб;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними у даному кримінальному провадженні, а саме: ОСОБА_10 , ОСОБА_11 та іншими, а також утримуватися від спілкування зі свідками у даному кримінальному провадженні з приводу обставин кримінального провадження;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Строк дії обов`язків визначено до 26.01.2025 року включно.

Роз`яснено підозрюваній, що відповідно до ч. 5 ст. 181 КПК України, працівники органу поліції з метою контролю за її поведінкою мають право з`являтись у житло, під арештом в якому вона перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних із виконанням покладених на неї зобов`язань.

Виконання ухвали доручено органу національної поліції за місцем проживання підозрюваної, а саме Деснянському УП ГУНП у м. Києві.

Контроль за виконанням ухвали покладено на прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_12 .

Колегія суддів погоджується з такими висновками слідчого судді, виходячи з наступного.

Відповідно до ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Як убачається з ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ст. 181 КПК України, домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Застосовуючи щодо підозрюваної ОСОБА_7 запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, слідчим суддею встановлено, що матеріали провадження містять достатні дані, які підтверджують існування обґрунтованої підозри у вчиненні нею кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України.

Обґрунтованість підозри у вчиненні ОСОБА_7 вказаного кримінального правопорушення підтверджується наявними у матеріалах судового провадження доказами, зокрема, протоколом допиту ОСОБА_21 , протоколами огляду мобільних телефонів ОСОБА_21 , ОСОБА_22 , ОСОБА_11 , протоколом огляду інформації, отриманої в результаті проведеного моніторингу; іншими протоколами слідчих дій та матеріалами провадження у їх сукупності.

Крім того, слідчим суддею визнано доведеними вказані у клопотанні слідчого ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України, зокрема, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , характер та обставини інкримінованих їй дій, дані про особу підозрюваної, слідчий суддя дійшов правильного висновку про доведеність слідчим у клопотанні існування у кримінальному провадженні ризиків, передбачених п.п. 1-4 ст. 177 КПК України, а саме можливості підозрюваної переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На переконання колегії суддів, з урахуванням наявних у справі матеріалів, вищевказані висновки слідчого судді є правильними.

Зокрема, оцінюючи доведеність наявності ризику, передбаченого п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України (переховування від органів досудового розслідування та/або суду), колегія суддів виходить із того, що ОСОБА_7 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, за яке законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з конфіскацією майна, що відповідно до частини 6 статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Таким чином, знаючи про тяжкість покарання, що їй загрожує у разі визнання винуватою у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, з метою уникнення відповідальності за вчиненим нею злочином ОСОБА_7 може переховуватись від органу досудового розслідування та в подальшому від суду. При цьому, враховуючи, що ОСОБА_7 є особою жіночої статі, має закордонний паспорт, остання має можливість перетнути державний кордон України без будь-яких перешкод, окрім цього, ОСОБА_7 , користуючись знайомствами та можливостями серед осіб, які також вчиняють злочини щодо незаконного переправлення осіб через кордон, може схилитися до рішення щодо перетину державного кордону України, а тому може намагатися всіма силами та засобами уникнути кримінальної відповідальності, що обґрунтовано дає підстави вважати про наявність вищевказаного ризику.

Наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України (знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення) зумовлено тим, що у разі обрання запобіжного заходу, не пов`язаного із триманням під вартою, підозрювана, маючи доступ до засобів та осіб, причетних до виготовлення підроблених документів, може забезпечити знищення, приховування або спотворення речей і документів, що мають значення для кримінального провадження, впливати на інших осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, які розслідуються у кримінальному провадженні. У той же час, вказаний ризик збільшується тим, що на теперішній час триває проведення інших (слідчих) розшукових дій, направлених на встановлення всіх осіб, причетних до вчинення кримінальних правопорушень, речей і документів, які можуть мати доказове значення для незалежного та неупередженого суду, у тому числі збір яких забезпечується заходами забезпечення кримінального провадження.

Наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України (ризик незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні), вбачається із того, що підозрювана ОСОБА_7 , зловживаючи своїми зв`язками, дружніми відносинами, має можливість впливати на свідків, які на даний час не допитані, а також свідків, які на даний час допитані та за участі яких необхідно провести інші слідчі дії. Крім того, ОСОБА_7 в ході виконання слідчих дій отримає ряд копій документів, котрі нададуть останній можливість безпосередньо, або за участі інших осіб фізично та психологічно впливати на свідків, що може призвести до зміни показів вже допитаних осіб, їх відмови безпосередньо давати покази в суді.

Наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України (перешкоджання кримінальному провадженню), є доведеним, оскільки ОСОБА_7 розуміє ступінь тяжкості вчиненого злочину, наслідки та ризик втечі для неї, а тому може забезпечити затягування процесуальних дій, зловживання своїми процесуальними правами. Крім цього, підозрювана, перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності за вчинений злочин, в якому підозрюється, може умисно вчинити симуляцію хвороб, підробивши для цього відповідні документи, вчинити інші дії, що можуть зашкодити кримінальному провадженню в цілому.

Таким чином, врахувавши тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_7 , ступінь суспільної небезпеки та його наслідки, суворість покарання, що загрожує у разі визнання її винуватості, конкретні обставини інкримінованих їй дій та дані про особу підозрюваної, врахувавши процесуальну поведінку останньої, слідчий суддя на час розгляду клопотання дійшов правильного висновку про можливість застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту, із покладенням на неї обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід є пропорційним тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, співрозмірним із тяжкістю інкримінованого підозрюваній кримінального правопорушення, у повній мірі зможе забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

З наведених підстав, колегія суддів погоджується із висновком слідчого судді та не убачає підстав для застосування щодо підозрюваної більш м`якого запобіжного заходу, оскільки, на переконання колегії суддів, станом на день розгляду слідчим суддею клопотання саме такий запобіжний захід був достатнім стримуючим засобом, та здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки підозрюваної.

Слідчий суддя правильно встановив, що наведені у клопотанні дані, виклад яких зроблено з посиланням на матеріали кримінального провадження, свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 зазначеного злочину.

Такий висновок слідчого судді ґрунтується на доданих слідчим до клопотання матеріалах. Останні містять дані, які вказують на причетність підозрюваної до вчинення інкримінованого їй кримінального правопорушення.

При цьому, слід зазначити, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення винуватості чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21.04.2011, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30.08.1990, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28.10.1994 та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення.

Більш того, у п. 48 рішення «Чеботарь проти Молдови» № 35615/06 від 13.11.07- Європейський Суд з прав людини зазначив «Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 & 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання».

Крім того, колегія суддів враховує правову позицію Європейського Суду з прав людини, викладену у рішенні за скаргою «Ферарі-Браво проти Італії», відповідно до якої затримання та тримання особи під вартою, безумовно, можливе не лише у випадку доведеності факту вчинення злочину та його характеру, оскільки така доведеність сама по собі і є метою досудового розслідування, досягненню цілей якого і є тримання під вартою.

У відповідності до змісту ст. 368 КПК України, питання щодо наявності чи відсутності складу кримінального правопорушення в діянні, винуватості особи в його вчиненні, оцінки належності та допустимості доказів вирішуються судом під час ухвалення вироку, тобто на стадії судового провадження.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій, доведеність його винуватості, у тому числі правильність кваліфікації його дій та наявність або відсутність у його діях складу інкримінованого злочину, потребують перевірки та оцінки у сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування, а дослідження та оцінка доказів, встановлення наявності або відсутності події та складу кримінального правопорушення, та достатності доказів для доведеності винуватості особи, відноситься до стадії судового розгляду по суті, та не вирішується на стадії досудового розслідування.

Сукупність матеріалів судового провадження, на даному етапі кримінального провадження до моменту з`ясування істини у справі, є достатньою для застосування щодо підозрюваної запобіжного заходу, оскільки обґрунтованість підозри - це не акт притягнення особи до відповідальності, а сукупність даних, які переконують об`єктивного спостерігача, що особа могла бути причетною до вчинення конкретного злочину.

З наведених підстав, доводи апеляційної скарги захисника про відсутність у діях ОСОБА_7 складу інкримінованого їй злочину, є передчасними та такими, що підлягають вирішенню під час розгляду кримінального провадження по суті.

Викладені в апеляційній скарзі захисника доводи про недоведеність наявності ризиків, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, є безпідставними, оскільки слідчий суддя прийняв рішення на основі всебічно з`ясованих обставин, з якими закон пов`язує можливість застосування запобіжного заходу у виді домашнього арешту, при цьому дослідив належним чином всі матеріали провадження та навів в ухвалі мотиви, з яких прийняв відповідне рішення.

Твердження апелянта про те, що слідчим суддею належним чином не перевірено обставини, які свідчать про недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, спростовуються змістом оскаржуваної ухвали.

Посилання апелянта на те, що підозрювана має міцні соціальні зв`язки, має на утриманні малолітню дитину, є фізичною особою-підприємцем та отримала кредит, для виплати якого їй необхідно працювати, не спростовують висновків суду про те, що ОСОБА_7 в разі застосування відносно неї більш м`якого запобіжного заходу, ніж цілодобовий домашній арешт, може вчинити дії, передбачені ст. 177 КПК України, та не є достатньою підставою для застосування щодо неї більш м`якого запобіжного заходу.

Інші доводи апеляційної скарги захисника висновків слідчого судді не спростовують.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які перешкодили чи могли перешкодити слідчому судді постановити законну та обґрунтовану ухвалу, колегією суддів апеляційної інстанції не встановлено.

За таких обставин, ухвала слідчого судді суду першої інстанції відповідно до вимог статті 370 КПК України є законною, обґрунтованою і вмотивованою, а тому колегія суддів не вбачає підстав для її скасування та задоволення апеляційної скарги.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 181, 194, 199, 376, 407, 418, 422 КПК України, колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Київського апеляційного суду

п о с т а н о в и л а:

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_6 , який діє в інтересах підозрюваної ОСОБА_7 , - залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду міста Києва від 26 листопада 2024 року - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

Судді:

______________ ________________ __________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4