Справа № 711/1813/24
Номер провадження 1-кп/711/172/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 лютого 2025 року м. Черкаси

Придніпровський районний суд м. Черкаси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря ОСОБА_2 ,

прокурорів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

обвинуваченого ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

потерпілих ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

представника потерпілих ОСОБА_9 ,

цивільного відповідача ОСОБА_10 ,

представника цивільного відповідача ОСОБА_11 ,

провівши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси судовий розгляд кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000398 від 29.01.2024, за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Тарасівка, Звенигородського району, Черкаської області, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, працюючого водієм автотранспортних засобів в ФОП ОСОБА_10 , одруженого, на утриманні неповнолітніх дітей не має, зареєстрованого в АДРЕСА_1 та мешканця АДРЕСА_2 , не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

ВСТАНОВИВ:

ОСОБА_5 , 29 січня 2024 року близько 06 години 25 хвилин, керуючи спеціалізованим вантажним самоскидом марки КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Митницька, зі сторони вулиці Надпільна в напрямку до вулиці Гоголя на нерегульованому перехресті з вулицею Благовісна, поблизу будинку № 289, що по вулиці Благовісна, проявив неуважність та порушив вимоги:

- п. 2.3.б) Правил дорожнього руху України, згідно до якого для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі;

- п. 16.11 Правил дорожнього руху України, згідно до якого на перехресті нерівнозначних доріг водій транспортного засобу, що рухається по другорядній дорозі, повинен дати дорогу транспортним засобам, які наближаються до даного перехрещення проїзних частин по головній дорозі, незалежно від напрямку їх подальшого руху;

- вимоги дорожнього знаку 2.1. «Дати дорогу», згідно до якого водій повинен дати дорогу транспортним засобам, що під`їжджають до нерегульованого перехрестя по головній дорозі, а за наявності таблички 7.8 - транспортним засобам, що рухаються по головній дорозі.

Під час руху він, керуючи спеціалізованим вантажним самоскидом КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 та рухаючись в місті Черкаси по проїзній частині вулиці Митницька, зі сторони вулиці Надпільна в напрямку до вулиці Гоголя, будучи заздалегідь проінформованим про наближення до нерегульованого перехрестя, що позначене дорожнім знаком 2.1 «Дати дорогу» ПДР України з вулицею Благовісна, поблизу будинку №289, що по вулиці Благовісна, проявив неуважність, не стежив за дорожньою обстановкою та відповідно не реагував на її зміну, не зупинив керований ним спеціалізований вантажний самоскид КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а продовжив рух на перехрестя та допустив зіткнення з автомобілем Pontiac Vibe, реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який рухався по головній дорозі вулиці Благовісна, зі сторони вулиці Богдана Хмельницького в напрямку до вулиці Небесної Сотні.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди водій автомобіля Pontiac Vibe, реєстраційний номер НОМЕР_2 , потерпілий ОСОБА_8 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/161 від 27.02.2024, отримав тілесні ушкодження: травма живота з розривом селезінки та крововиливом в черевну порожнину, травма грудної клітки з переломами ребер з 2-х сторін, перелом лівої ключиці, попаданням повітря в ліву плевральну порожнину зі здавленням легені, що відносяться до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя; травма шийного відділу хребта з переломом поперечного відростку 7-го шийного хребця зліва, травма грудного відділу хребта з переломами поперечних відростків справа 11, 12 грудних хребців, травма поперекового відділу хребта з переломом поперечного відростку справа 1-го поперекового хребця, травма лівої кисті з переломами 3, 4 п`ясної кісток до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; рана лівої вушної раковини, поверхневі рани лівої бокової поверхні грудної клітки та живота, крововилив в лівому підребер`ї, рани м`яких тканин волосяної частини голови та обличчя до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

В результаті дорожньо-транспортної пригоди пасажир автомобіля Pontiac Vibe, реєстраційний номер НОМЕР_2 , потерпілий ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , відповідно до висновку судово-медичної експертизи № 02-01/174 від 27.02.2024, отримала тілесні ушкодження: перелом кісток склепіння та основи черепа, крововилив над твердою мозковою оболонкою лівої півкулі мозку що відноситься до категорії тяжких тілесних ушкоджень, як такі, що небезпечні для життя; перелом кісток лицьового черепа, перелом ребер з двох сторін, перелом поперечного відростку зліва другого грудного хребця, перелом лівої ключиці до категорії тілесних ушкоджень середньої тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; рани м`яких тканин обличчя та голови до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

Спричинення потерпілому ОСОБА_8 та потерпілій ОСОБА_7 тяжких тілесних ушкоджень знаходиться в причинному зв`язку, відповідно до висновку судової автотехнічної експертизи № СТ/065Е-24 від 22.02.2024, з порушенням водієм спеціалізованого вантажного самоскида КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 п. 16.11. та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху України.

Вказаними діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог пунктів 16.11 та вимог дорожнього знаку 2.1 «Дати дорогу» Правил дорожнього руху, порушення правил безпеки дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_5 , свою винуватість у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, визнав повністю та суду пояснив, що у ФОП ОСОБА_12 він працює з 01.08.2021 водієм. Він перевозив будівельні матеріали на будівельні об`єкти в м. Черкасах. В той день, близько 06-00 год. 29.01.2024 він завантажився та віз матеріали на автомобілі КАМАЗ, д.н.з. НОМЕР_1 , по вул. Громова (нова назва вул. Залізняка), потім він повернув на вул. Ільїна (нова назва вул. Надпільна), а потім повернув на вул. Митницьку, де на перехресті вул. Митницька - Благовісна відбулась ДТП. Швидкість руху його автомобіля була близько 20 км/год. Рухаючись по вул. Митницька, він рухався по другорядній дорозі, і виїжджаючи на перехрестя він мав надати перевагу в русі транспортним засобам, які рухалися по головній дорозі, а саме по вул. Благовісна, але він був неуважним і допустив зіткнення із автомобілем Понтіак. Він його не побачив. Зіткнення відбулось передньою частиною КАМАЗУ в лівий бік Понтіаку.

На уточнюючі запитання прокурора обвинувачений пояснив, що з усіма експертизами, проведеними у даному кримінальному провадженні він ознайомлений. Також слідчий експеримент проводився за його участі. Він підтверджує, що всі обставини, які він вказував у слідчому експерименті, відповідають дійсності. Він також визнає в повному обсязі всі обставини, викладені в обвинувальному акті.

На уточнюючі запитання представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 , обвинувачений пояснив, що він визнає, що на його погляд внаслідок ДТП потерпілим була завдана моральна шкода, внаслідок перенесених ними фізичного болю, отриманих травм та впливу даної ДТП на їх (потерпілих) життя, після цієї події. Він визнає, що через його дії, потерпілі отримали травми. Він не може відповісти на запитання чому не визнає цивільний позов в повному обсязі.

На уточнюючі запитання сторони захисту - адвоката ОСОБА_6 , обвинувачений пояснив, що в той день ДТП відбулось рано вранці, коли починало сіріти. Понтіак був сірого кольору. Понтіаку він не надав перевагу у русі, тому що він його не побачив. В автомобілі КАМАЗ є GPS-треккер і власник машини може бачити куди він їде на КАМАЗі. Власник контролює його пересування.

На уточнюючі запитання представника цивільного відповідача ФОП ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_11 , обвинувачений пояснив, що КАМАЗ був справним. У зв`язку із тим, що він не побачив ОСОБА_13 , то він не гальмував задля уникнення зіткнення. До цієї ДТП, він ніколи не потрапляв в дорожньо-транспортні пригоди, до адміністративної відповідальності за ст.124 КУпАП його не притягували. За два роки до цих подій, на нього накладали адміністративне стягнення за те, що на КАМАЗі була зношена резина. В той день він виїхав так рано, оскільки замовник йому повідомив, що йому на 07-00 год. буде потрібен бетон. Замовник йому зателефонував та повідомив про це. На момент ДТП він виконував роботи на ФОП ОСОБА_12 , оскільки машина замовляється у ФОП ОСОБА_12 , а потім підрядчики йому зазначають місце куди треба доставити будматеріали.

На уточнюючі запитання головуючого обвинувачений пояснив, що його водійський стаж складає більше 20 років і жодного разу за цей час він не був учасником ДТП. В день ДТП, а саме 29.01.2024 дорожнє покриття буле сухе, на ньому не було льоду чи вологи. До вчиненого ним злочину він відноситься із щирим каяттям. Потерпілим він частково відшкодовував завдані ним збитки. Через адвоката він надсилав потерпілим кошти в загальній сумі по 23000,0грн. кожному. Так, в порядку добровільного відшкодування шкоди ним було відшкодовано потерпілим, згідно платіжних інструкцій, наступні суми: 30.01.2024 по 8000,0 грн. кожному потерпілому; 06.02.2024 - по 10000,0грн. кожному; 23.02.2024 - по 5000,0 грн. кожному. В призначеннях платежу не було вказано саме якої відшкодування це шкоди, але він відчував себе винним за вчинене і тому перераховував їм кошти. Перед потерпілими він вибачався, щиро кається. Наразі йому повних 62 роки, він проживає разом із дружиною, його діти є повнолітніми. З 29.01.2024 він не працює водієм, хоча трудову книжку йому ФОП ОСОБА_12 не повернув, але він отримує пенсійні виплати. Він має у власності транспортний засіб, яким користується, щоб їздити в село на дачу, яке знаходиться приблизно в 115 км від м. Черкаси. Цивільний позов не визнає, вважає суму цивільного позову завищеною.

В судовому засіданні потерпілий ОСОБА_8 суду пояснив, що 29.01.2024 він працював таксистом на автомобілі ОСОБА_14 , 2005 р.в., який належить його батьку. В той день він виконав два замовлення, а коли відбулась ДТП, то було його третє замовлення. Наразі він навіть не пам`ятає, кого і звідки забирав і куди мав везти. Він взагалі не пам`ятає події ДТП. До тями він вже прийшов в лікарні і спогади в нього також тільки з того моменту. Внаслідок ДТП, автомобіль ОСОБА_13 не підлягає відновленню, оскільки він має тотальні пошкодження. В нього були фізичні пошкодження, внаслідок яких йому було видалено селезінку, були переломи ребер, ключиці, зап`ястку, рани на голові, які зашивали. Наразі проходить лікування через гематоми на лівій руці. Удар КАМАЗУ прийшовся в лівий бік Понтіаку. Загалом, під час лікування ним було перенесено дві операції, одна по видаленню селезінки, а друга для встановлення пластин в руку та ключицю. В лікарні він лежав близько одного місяця, після чого проходив лікування амбулаторно. Обвинувачений йому перерахував кошти на банківську картку батьків в загальній сумі 23000,0грн.

На уточнюючі запитання представника потерпілого - адвоката ОСОБА_9 , потерпілий пояснив, що він близько місяці перебував у лікарні, потім тривалий час лікувався амбулаторно, через чотири місяці, через видалення селезінки, лікарями було встановлено в нього підвищений цукор та згущення крові, які він також відновлював медикаментозно тривалий час. До сих пір він проходить процедури щодо лікування гематом, та необхідно реабілітаційне лікування по відновленню рухливості руки. Через деякий час, йому необхідно буде провести ще одну операцію для видалення пластин з руки та ключиці, але на даний час ключиця ще не зрослася, тому операцію будуть проводити тільки після її зростання. За весь час його лікування, він ніде не працював, а відтак не міг надавати допомогу своїм батькам, які є особами з інвалідністю 2 групи. Півроку він був вимушений позичати кошти в друзів для власного забезпечення. Наразі він почав працювати, але він боїться їздити на автомобілі. Коли він перебував у лікарні, то він постійно був на знеболюючих, коли його виписали, то в нього також все боліло, він два місяці міг спати тільки на спині, йому було важко обслуговувати себе. Наразі, він до сих пір не може спати на лівому боці через біль в ребрах та ключиці. Також він часто просинається вночі через паніку.

На запитання захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_15 , потерпілий пояснив, що до ДТП він надавав послуги таксі. Він не знає, чи проводився обов`язковий технічний огляд автомобіля Пантіак, як транспортного засобу на якому надаються послуги пасажирських перевезень. Він не знає, чого не спрацювали подушки безпеки в автомобілі Понтіак в момент його зіткнення із КАМАЗом. Він не був пристебнутим ременем безпеки в момент ДТП. Пасажир сиділа на задньому сидінні позаду нього. В автомобілі Потніак є ремені безпеки на задньому пасажирському сидінні, але він не знає чи була пристебнута пасажир ременем безпеки на момент зіткнення.

На уточнюючі запитання представника цивільного відповідача ФОП ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_11 , потерпілий пояснив, що до цих подій, він один раз давно був учасником ДТП, коли на парковці злегка зачепив інший транспортний засіб. Він не пам`ятає обставини подій, які відбулись 29.01.2024, в том числі із якою швидкістю рухався його автомобіль. На сьогоднішній день йому відшкодовує витрати на лікування страхова компанія, яка також відшкодувала його батькам втрату автомобіля. СК відшкодувала витрати за проведення операції, а також лікування його гематоми на руці. Точні суми він не пам`ятає, але є банківські виписки, з яких можна встановити суми виплат. Загалом страховий ліміт був 320 тис. грн., на його запитання до СК скільки ще залишилось із цього ліміту, то вони йому повідомили, що близько 200 тис. грн. За лікування СК відшкодовує йому на карту. Для відновлення свого здоров`я він також звертався до лікаря, через скарги на проблеми зі сном та пам`яттю. В керуванні транспортними засобами в нього з`явився острах, особливо коли він під`їжджає до перехрестя. Після ДТП, вперше за кермо він сів через шість місяців.

На уточнюючі запитання головуючого, потерпілий пояснив, що цивільний позов підтримує в повному обсязі. Визначення міри основного покарання обвинуваченому залишає на розсуд суду, але вважає, що обвинуваченого необхідно позбавити права керування транспортними засобами. Довідку про догляд за батьками він отримав місяць тому, до цього часу він здійснював догляд за батьками, але без офіційного оформлення довідки. Просив цивільний позов задовольнити в повному обсязі.

В судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду пояснила, що 29.01.2024 зранку через додаток «Уклон» вона викликала таксі для поїздки на автостанцію. Коли приїхало таксі, вони вийшла на вулицю де вже починало сіріти та розвиднятися. Вона сіла в таксі на заднє праве пасажирське сидіння. Вона не була пристебнута паском безпеки. Вони поїхали в напрямку кінцевої точки її маршруту. Назв вулиць в м. Черкаси вона не знає, але пам`ятає, що на перехресті вони зупинились на червоне світло світлофору. А коли вони рушили, відбулось зіткнення із КАМАЗом. До тями вона прийшла вже в лікарні, тому вона не пам`ятає як відбулось зіткнення і що відбувалось після нього. В той день було холодно, але снігу не було. В лікарні їй зашивали обличчя біля ока, виймали скло, провели операцію на щелепі. Операцію їй проводили під місцевим наркозом, тому вона це пам`ятає. Також в неї була поламана ліва ключиця, перелом черепа з лівого боку, перелом лівої гайморової пазухи. Через те, що в неї була поламана щелепа, їй робили шинування і вона тривалий час, близько двох місяців, не могла розмовляти та приймати їжу, тому вона харчувалася рідкими стравами через трубочку. Також в неї був перелом хребця. В лікарні вона перебувала на лікуванні до 22 лютого 2024 року. А потім продовжувала лікування вдома за місцем проживання. Після ДТП до неї в лікарню одразу приїхала її мати. Обвинувачений перераховував кошти на банківську картку її матері, яку суму вона не знає, бо не питала в неї. Після того, більше коштів від обвинуваченого не приходили. Психологічно для неї ці події пройшли важко. Тепер вона може їздити тільки на передньому сидінні, щоб контролювати обстановку на дорозі. До сих пір часто відчуває біль, через отримані травми, особливо через зміну погоди в неї часто болить голова та рука, порушився сон. Через болі та заборону лікарів, до червня 2024 року вона не могла спати на лівому боку. Через понівечене обличчя вона перебувала у сильному стресі і їй було важко дивитися у дзеркало. Наразі її зовнішність відновилась, але лікарі кажуть, що їй періодично треба проходити обслідування щелепи для виявлення можливих змін.

На уточнюючі запитання представника цивільного відповідача ФОП ОСОБА_12 - адвоката ОСОБА_11 , потерпіла пояснила, що в той день водій таксі, в якому вона рухалась, їхав із нормальною швидкістю. На вулиці було сіро, опадів в той день не було. Події відбувались близько 06-20 год., але точного часу вона не пам`ятає. Окрім коштів, які надсилав обвинувачений, нею більше ніяких коштів не було отримано. Страхова компанія їй коштів не надсилала. Вона зверталась до страхової компанії, але їй повідомили, що потрібна довідка з лікарні, в той же час, в лікарні їй повідомили, що вони довідку їй не нададуть, а нададуть виключно за запитом страхової. За психологічною допомогою вона не зверталась.

На запитання головуючого, потерпіла пояснила, що визначення міри основного покарання обвинуваченому залишає на розсуд суду, але вважає, що обвинуваченого необхідно позбавити права керування транспортними засобами. Цивільний позов підтримала в повному обсязі.

На підтвердження вини ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, стороною обвинувачення надані наступні докази, які були судом досліджені, оголошені та перевірені на предмет їх достовірності в судовому засіданні.

Так, відповідно до протоколу огляду місця події від 29.01.2024 зі схемою до вказаного протоколу та таблиці зображень до вказаного протоколу по факту ДТП, слідчий СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_16 , в присутності понятих провів огляд місця події, яким є місце ДТП, яке знаходиться на перехресті вулиць Благовісної та Митницької біля будинку 289 в м. Черкаси. Огляд здійснювався у світлу пору доби, без опадів, при температурі 0? С, у напрямку від вул. Б.Хмельницького до вул. Н.Сотні. Елементи вулиці, дороги - горизонтальна ділянка, пряма в плані, нерегульоване перехрестя, нерегульовані пішохідні переходи; вид покриття - асфальтобетонне; стан покриття - сухе; число смуг для руху в напрямку огляду - 3; на проїжджій частині нанесені - дорожня розмітка 1.1, 1.14.1, 1.5 по вул. Благовісній, 1.1, 1.14.1 по вул. Митницькій; до проїзної частини примикають: праворуч - бордюр, узбіччя, тротуар, ліворуч - бордюр, узбіччя, тротуар; далі за тротуаром розміщені по обидві сторони будівлі міського типу; спосіб регулювання руху на цій ділянці - регулюється ПДР України; місце пригоди знаходиться у зоні дії дорожніх знаків, встановлених по ходу огляду: 2.3, 5.38.1, 5.38.2 по вул. Благовісній та 2.1, 5.71., 5.7.2, 5.38.1, 5.38.2 по вул. Митницькій; загальний стан видимості дороги 400 м.; видимість конкретної перешкоди - не менше 200 метрів. Пошкодження ТЗ 1 «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 - лівої сторони авто, лівого крила, лівих дверей, скла лівих дверей, бамперу з лівої сторони, лобового скла, порогу з лівої сторони, лівих колес, внаслідок зіткнення з автомобілем КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , правих дверей, правого порогу, правий колес, внаслідок наїзду на бордюр правого краю проїзної частини вул. Благовісної по напрямку до вул. Н.Сотні та лівого краю проїзної часини вул. Митницькій по напрямку руху до вул. Гоголя, після зіткнення з автомобілем КАМАЗ55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 . Пошкодження ТЗ 2 КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 - переднього бамперу, передніх номерних знаків, передніх крил, переднього правого розсіювача фари, внаслідок зіткнення з автомобілем «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Наявність слідів та інших речових доказів на транспортному засобі - нашарування на передньому бампері КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 лакофарбового покриття синього кольору; положення передніх коліс щодо транспортного засобу: «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 - прямо, а КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 - повернуто вліво під кутом до 20?; характер вантажу: в «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 - відсутній, а в КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 - 3 м? розчину М-100р?. Наявність слідів зіткнення транспортного засобу з навколишніми предметами - пошкодження бордюру правого краю проїзної частини вул. Благовісної по напрямку руху від вул. Б.Хмельницького до вул. Н.Сотні та лівого краю проїзної частини вул. Митницька по напрямку руху від вул. Надпільної до вул. Гоголя внаслідок наїзду ТЗ «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 та КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , відповідно до схеми. Інші сліди і негативні обставини: слід зсуву ґрунту на узбіччі в місці розташування обох ТЗ за межами правого краю проїзної частини від вул. Благовісної по напрямку руху до вул. Н.Сотні та лівого краю проїзної частини вул. Митницької по напрямку рху до вул. Гоголя; наявність обривків одежі, слідів, схожих з кров`ю: сліди рідин бурого кольору на обшивці даху та задньому правому сидінні автомобіля «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 . Дані автомобілі вилучені та направлені на майданчик тимчасового зберігання транспортних засобів ЧРУП ГУНГП в Черкаській області за адресою м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104. (Т.2, а.с. 1-12)

Згідно висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СТ/036Е-24 від 12.02.2024 з довідкою про витрати на проведення експертизи, до моменту настання ДТП деталі ходової частини автомобіля «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 перебували в працездатному стані. Дати відповідь на поставлене питання в частині системи рульового керування та робочої гальмівної системи не представляється можливим з причин зазначених в дослідницькій частині. З урахуванням досліджень, проведених по питанню № 1, відповідь на питання № 2 «Постанови» втрачає сенс і з цієї причини дослідження не проводилися. (Т.2 а.с. 14-18, 19)

Відповідно до висновку судової експертизи технічного стану транспортного засобу № СТ/037Е-24 від 12.02.2024 з довідкою про витрати на проведення експертизи, до моменту настання ДТП деталі ходової частини, рульового керування та робочої гальмівної системи автомобіля «КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 знаходились в працездатному стані. З урахуванням досліджень, проведених по питанню № 1, відповідь на питання № 2 «Постанови» втрачає сенс і з цієї причини дослідження не проводилися. (Т.2 а.с. 22-26, 27)

Згідно висновку судової транспортно-трасологічної експертизи № СТ/038Е-224 від 12.02.2024 із схемою до нього та довідкою про витрати на проведення експертизи, в первинний контакт вступала передня частина автомобіля КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , а саме: передній бампер, капот та ліва бокова частина автомобіля «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 , а саме: передні ліві двері, задні ліві двері, передня ліва стійка. Первинний контакт відбувся з лівою боковою частиною автомобіля «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 на відстані близько 120 см від його передньої частини, з повним перекриттям передньої частини автомобіля КАМАЗ. Кут між повздовжніми вісями автомобіля «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 та автомобіля КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , в момент первинного контакту знаходиться в межах близько 90?±5?. Місце зіткнення автомобіля КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 та автомобіля «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 знаходиться в середній смузі проїзної частини вул. Благовісна по напрямку руху автомобіля «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 , при цьому його праве переднє колесо в момент первинного контактування було розташоване в кінці сліду гальмування, позначеного на схемі до протоколу огляду місця події від 29.01.2024 року позначкою 1?. (Т.2 а.с. 30-37, 38)

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту від 19.02.2024 та схеми до нього з фототаблицею зображень, слідчий РЗСТ СВ ЧРУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_17 за участю свідка ОСОБА_5 , у присутності понятих, провів 19.02.2024 о 12.00 год. на перехресті вулиць Благовісної та Митницької, поблизу будинку № 289 по вул. Благовісній в м. Черкаси слідчий експеримент, яким встановлено, слідчим було відображено на проїзній частині вул. Благовісної слід гальмування L?=14,7 м автомобіля «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 (правого переднього колеса), який було зафіксовано в протоколі ОМП від 29.01.2024, а саме на план-схемі до протоколу. Свідку ОСОБА_5 було запропоновано вказати місце зіткнення його автомобіля КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 з легковим автомобілем «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на що останній погодився та вказав. Заміром встановлено, що місце зіткнення розташоване на відстані 4,7 м до лівого краю проїзної частини вул. Митницької в напрямку до вл. Гоголя та 4,6 м до лівого краю проїзної частини вул. Благовісної в напрямку до вул. Н.Сотні. Крім того, свідку ОСОБА_5 . Було запропоновано вказати, як рухався його автомобіль КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 відносно ширини проїзної частини вул. Митницької, на що останній погодився та вказав. Заміром встановлено, що автомобіль рухався на відстані 0,6 м від осі правого переднього колеса та 0,6 м від осі правого заднього колеса до правого краю проїзної частини вул. Митницької в напрямку до вул. Гоголя. Встановлено, що з моменту виїзду на проїзну частину вул. Гоголя і до моменту зіткнення з автомобілем «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 , автомобіль КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 подолав відстань по прямій L?=4,6 м зі швидкістю 27 км/год. (Т.2 а.с. 44-53)

Згідно висновку судової автотехнічної експертизи № СТ/065Е-24 від 22.02.2024 з довідкою про витрати на проведення експертизи, мінімальна розрахована швидкість руху автомобіля «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 , на момент початку утворення сліду гальмування в умовах даної дорожньо-транспортної пригоди складала близько 49,6…51,9 км/год. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, водій автомобіля КАМАЗ 55111, реєстраційний номер НОМЕР_1 , ОСОБА_5 повинен був діяти у відповідності до вимог пп. 16.11, 33.2.1 Правил дорожнього руху України. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, водій автомобіля «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 , ОСОБА_8 повинен був діяти у відповідності до вимог п.12.3 Правил дорожнього руху України. У момент виникнення небезпеки для руху, який вказаний у постанові слідчого про призначення експертизи, водій автомобіля Pontiac Vibe, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 не мав технічної можливості своїми одноособовими діями уникнути зіткнення з автомобілем КАМАЗ, р.н. НОМЕР_3 , під керуванням ОСОБА_5 шляхом застосування екстреного гальмування в умовах місця пригоди. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, у діях водія автомобіля КАМАЗ, р.н. НОМЕР_3 , ОСОБА_5 вбачаються невідповідності вимогам пп. 16.11., 33.2.1 Правил дорожнього руху України, які, з технічної точки зору, перебували у причинному зв`язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, та на виконання яких він перешкод технічного характеру, згідно наданих на дослідження матеріалів, не мав. У дорожній обстановці, яка склалася на момент пригоди, за зазначених в постанові слідчого вихідних даних, у діях водія автомобіля Pontiac Vibe, р.н. НОМЕР_2 , ОСОБА_8 невідповідностей вимогам Правил дорожнього руху України, які б, з технічної точки зору, перебували у причинному зв?язку з виникненням даної дорожньо-транспортної пригоди, не вбачається. (Т.2 а.с. 55-61, 62)

Відповідно до висновку експерта № 02-01/161 судово-медичної експертизи потерпілого ОСОБА_8 , яка була проведена 27.02.2024 встановлено, що у ОСОБА_8 , згідно даних медичної карти стаціонарного хворого, мали місце ушкодження: травма живота з розривом селезінки та крововиливом в черевну порожнину; травма грудної клітки з переломами ребер з 2-х сторін, переломом лівої ключиці, попаданням повітря в ліву плевральну порожнину зі здавленням легені; травма шийного відділу хребта з переломом поперечного відростку 7-го шийного хребця зліва, травма грудного відділу хребта з переломами поперечних відростків справа 11,12 грудних хребців, травма поперекового відділу хребта з переломом поперечного відростку справа 1-го поперекового хребця, травма лівої кисті з переломами 3,4 п`ясної кісток; рана лівої вушної раковини, поверхневі рани лівої бокової поверхні грудної клітки та живота, крововилив в лівому підребер`ї, рани м`яких тканин волосяної частини голови та обличчя. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться: - травма живота з розривом селезінки та крововиливом в черевну порожнину; травма грудної клітки з переломами ребер з 2-х сторін, переломом лівої ключиці, попаданням повітря в ліву плевральну порожнину зі здавленням легені до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя; - травма шийного відділу хребта з переломом поперечного відростку 7-го шийного хребця зліва, травма грудного відділу хребта з переломами поперечних відростків справа 11, 12 грудних хребців, травма поперекового відділу хребта з переломом поперечного відростку справа 1-го поперекового хребця, травма лівої кисті з переломами 3, 4 п`ясної кісток до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; - рана лівої вушної раковини, поверхневі рани лівої бокової поверхні грудної клітки та живота, крововилив в лівому підребер`ї, рани м`яких тканин волосяної частини голови та обличчя до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (Т.2 а.с. 65-66)

Відповідно до висновку експерта № 02-01/174 судово-медичної експертизи потерпілої ОСОБА_7 , яка була проведена 27.02.2024 встановлено, що у ОСОБА_7 , згідно даних медичної карти, мали місце ушкодження: перелом кісток склепіння та основи черепа, крововилив над твердою мозковою оболонкою лівої півкулі мозку; переломи кісток лицьового черепа, перелом ребер з двох сторін, перелом поперечного відростку зліва другого грудного хребця, перелом лівої ключиці; рани м`яких тканин обличчя та голови. Вказані ушкодження виникли від дії тупих предметів, могли виникнути в час та при обставинах вказаних в постанові про призначення експертизи та відносяться: - перелом кісток склепіння та основи черепа, крововилив над твердою мозковою оболонкою лівої півкулі мозку до категорії ТЯЖКИХ тілесних ушкоджень як такі, що небезпечні для життя; - переломи кісток лицьового черепа, перелом ребер з двох сторін, перелом поперечного відростку зліва другого грудного хребця, перелом лівої ключиці до категорії тілесних ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що спричинили тривалий розлад здоров`я; - рани м`яких тканин обличчя та голови до категорії ЛЕГКИХ тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я. (Т.2 а.с. 68-69)

Відповідно до протоколу огляду предметів від 28.02.2024 з фототаблицею до нього, слідчий СВ Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області ОСОБА_17 провів огляд диску лазерної системи зчитування, який поміщений в пристрій на системному блоці марки «Brain», після чого виконано перегляд інформації, що міститься на цьому диску на моніторі марки «LG Flatron», а саме відео файл. На огляд представлено диск лазерної системи зчитування, який поміщено в пристрій на системному блоці марки «Brain», після чого виконано перегляд інформації, що міститься на цьому диску на моніторі марки «LG Flatron», а саме відеофайл: «Blahovisna-Khmelnytskoho, cam1_n_1446_to_3414». Під час перегляду даного відеофайлу встановлено, що він ведеться камерою вуличного відеоспостереження, розташованої на перехресті вул. Богдана Хмельницького та вул. Благовісна в м. Черкаси. У верхньому лівому куті відеозапису мається дата та час проведення зйомки: час початку відеоролику 29.01.2024 о 06:14:46, а закінчення - 29.01.2024 о 06:34:14. Тобто загальна тривалість відеоролику складає 19 хв. 28 сек. Сектором зйомки камери являється проїзна частина вул. Благовісна, в напрямку до вул. Пастерівська, перед виїздом на перехрестя з вул. Богдана Хмельницького в м. Черкаси. В процесі перегляду відеоролику встановлено, що інформація яка становить інтерес для органу досудового розслідування розпочинається о 06:27:48. Саме в цей час в сектор зйомки камери потрапляє автомобіль Pontiac Vibe, р.н. НОМЕР_2 , який рухається по проїзній частині вул. Благовісна, зі сторони вул. Пастерівська в напрямку до вул. Богдана Хмельницького. Автомобіль рухається в середній смузі руху з увімкненим ближнім світлом фар. Автомобіль Pontiac Vibe, р.н. НОМЕР_2 наближається до регульованого перехрестя з вул. Богдана Хмельницького і не зупиняючись продовжує рух далі. О 06:27:52 автомобіль пересікає дорожню розмітку 1.12 ПДР України та виїжджає на перехрестя з вул. Богдана Хмельницького. Позаду автомобіля Pontiac Vibe, р.н. НОМЕР_2 в попутному напрямку, в середній та лівій смузі руху також рухаються транспортні засоби, які не зупиняються і продовжують рух далі. Подальші події, які відображені на відеозаписі не становлять інтерес для органу досудового розслідування. Протокол записано в точній відповідності до проведених дій та отриманих результатів. Після огляду диск лазерної системи зчитування поміщений до паперового конверту, склеєно та зроблено пояснювальний напис. (Т.2 а.с.70-72)

Всі вище перелічені докази належні, оскільки вони підтверджують існування обставин, що підлягають доказуванню, допустимі, оскільки вони отримані в порядку встановленому КПК України, достовірні, оскільки фактичні дані отримані з цих доказів, не спростовані жодним іншим доказом, наданим сторонами кримінального провадження.

При цьому, при аналізі інших зібраних доказів, суд вважає, що заявлені прокурором в якості доказів - витяг з ЄРДР про внесення відомостей про вчинене кримінальне правопорушення, запити, супровідні листи та постанови слідчого про визнання та приєднання до кримінального провадження речових доказів не є джерелом доказів, а частина з них є процесуальними рішеннями прийнятими під час досудового розслідування, а відтак вони не мають жодного доказового значення у даному кримінальному провадженні в межах інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_5 злочину. Так, реєстр є лише електронною базою даних, відповідно до якої здійснюється збирання, зберігання, захист, облік, пошук, узагальнення даних, зазначених у Положенні про порядок ведення Єдиного реєстру досудових розслідувань, які використовуються для формування звітності, а також надання інформації про відомості, внесені до реєстру та, згідно з частиною 2 статті 84 КПК України, витяг з ЄРДР, запит та супровідний лист не є процесуальними джерелами доказів.

Аналогічна позиція викладена у постанові Верховного Суду від 09.09.2020 року у справі № 761/28347/15-к (провадження № 51-500 км 18).

Крім того, за клопотанням сторін захисту була призначена та проведена судова психологічна експертиза потерпілим ОСОБА_8 та ОСОБА_7 .

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-24/13019-ПС від 17.12.2024, у підекспертного ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню його як особистості і виникли внаслідок впливу отриманих ним тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.01.2024. Ситуація, що досліджується за справою, є психотравмувальною для ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 завдані страждання (моральна шкода). ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 спричинені страждання за умови отриманих ним ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що досліджується у справі. ОСОБА_8 завдані страждання (моральна шкода). В результаті того, що ОСОБА_8 були завдані страждання, орієнтовна грошова компенсація за завдані йому страждання може становити 288 МЗП, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду. Результати дослідження, а саме, результати орієнтовного розміру компенсації моральної шкоди є актуальними саме на момент дослідження і лише для наданих на дослідження об?єктів та мають орієнтовний (імовірний) характер, оскільки остаточне рішення з указаного питання приймає суд. У разі виникнення у справі нововиявлених обставин або при наявності додаткових об?єктів, які містять інформацію про досліджувану подію або про досліджувану особу, і які не було надано на дослідження, результати оцінки орієнтовного розміру відшкодування моральної шкоди не можуть вважатися достовірними та потребують проведення додаткового дослідження. (Т.3 а.с. 16-30,31)

Відповідно до висновку експерта № СЕ-19/124-24/13023-ПС від 11.12.2024, у підекспертної ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 наявні негативні зміни в емоційному стані, індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню її як особистості і виникли внаслідок впливу отриманих нею тілесних ушкоджень внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що мала місце 29.01.2024 по вул. Митницькій в м. Черкаси, з її участю. ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_3 спричинені страждання (моральна шкода) за умов ДТП, яка мала місце 29.01.2024 по вул. Митницькій в м. Черкаси, за якої останній завдано тілесні ушкодження. Потерпілій ОСОБА_7 завдані страждання (моральна шкода). В результаті того, що ОСОБА_7 були завдані страждання, орієнтовна грошова компенсація за завдані їй страждання може становити 288 МЗП, розмір якої встановлюється рівним розміру мінімальної заробітної плати в Україні, чинному на момент винесення рішення суду. Результати дослідження, а саме, результати орієнтовного розміру компенсації моральної шкоди є актуальними саме на момент дослідження і лише для наданих на дослідження об`єктів та мають орієнтовний (імовірний) характер, оскільки остаточне рішення з указаного питання приймає суд. У разі виникнення у справі нововиявлених обставин або при наявності додаткових об?єктів, які містять інформацію про досліджувану подію або про досліджувану особу, і які не було надано на дослідження, результати оцінки орієнтовного розміру відшкодування моральної шкоди не можуть вважатися достовірними та потребують проведення додаткового дослідження. (Т.3 а.с. 2-13,14)

Таким чином, враховуючи викладене, суд вважає, що своїми діями ОСОБА_5 вчинив кримінальне правопорушення - злочин, передбачене ч. 2 ст. 286 КК України, тобто порушення правил безпеки дорожнього руху, а саме вимог пунктів 2.3 «б», 16.11 Правил дорожнього руху, особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілим тяжкі тілесні ушкодження.

При призначенні обвинуваченому ОСОБА_5 покарання, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів, особу обвинуваченого, який має постійне місце проживання, працює, одружений, раніше не судимий, інвалідом не являється, на обліку у лікаря психіатра чи нарколога не перебуває, характеризується за місцем проживання позитивно, вину визнав, щиро розкаявся, частково відшкодував завдані збитки.

В якості обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, згідно ст. 66 КК України, суд визнає його щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

При цьому, суд враховує, що щире каяття характерне тим, що воно засновано на належній критичній оцінці особою своєї протиправної поведінки через визнання вини і готовність нести кримінальну відповідальність, тобто характеризує суб`єктивне ставлення винної особи до вчиненого кримінального правопорушення, яке виявляється в тому, що вона визнає свою провину, висловлює жаль з приводу вчиненого та бажання виправити ситуацію, що склалася.

У судовому засіданні обвинувачений свою вину визнав у повному обсязі, у вчиненому щиро розкаявся, неодноразово вибачався за вчинене та висловлював жаль з приводу вчиненого, критично оцінив свої дії, добровільно частково відшкодував завдані збитки, зауважив на тому, що готовий нести відповідальність за вчинене, що також свідчить про те, що особа розуміє тяжкість наслідків від своїх дій та щиро кається, дійсно бажає виправити ситуацію, що склалася з його вини.

Відповідно до постанови Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.11.2018 активне сприяння розкриттю злочину є окремою обставиною, що пом`якшує покарання, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України. Тобто, передбачені п. 1 ч. 1 ст. 66 КК України обставини, що пом`якшують покарання, а саме щире каяття і активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, є альтернативними, незалежними та можуть існувати відокремлено одна від одної.

Активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення як обставина, що пом`якшує покарання, означає добровільну допомогу слідству будь-яким чином: повідомлення правоохоронним органам або суду фактів у справі, надання доказів, інших відомостей про власну кримінальну діяльність чи діяльність інших осіб, викриття інших співучасників, визначення ролі кожного з них у вчиненні злочину, наданні допомоги в їх затриманні, видачі знарядь і засобів вчинення злочину, майна, здобутого злочинним шляхом. Під активним сприянням розкриттю кримінального правопорушення слід вважати надання особою органам дізнання або досудового слідства будь-якої допомоги в установленні невідомих їм обставин справи, при цьому таке сприяння має бути активним. ОСОБА_5 повідомив усі суттєві обставини щодо вчинення ним дорожньо-транспортної пригоди.

Обставин, що обтяжують покарання, згідно ст. 67 КК України, судом не встановлено.

Згідно до п.п. 20, 21 Постанови Пленуму Верховного суду України №14 від 23 грудня 2005 р. «Про практику застосування судами України законодавства у справах про деякі злочини проти безпеки дорожнього руху та експлуатації транспорту, а також про адміністративні правопорушення на транспорті», при призначенні покарання за ст. 286 КК України суди мають ураховувати не тільки наслідки, що настали, а й характер та мотиви допущених особою порушень правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту, її ставлення до цих порушень та поведінку після вчинення злочину, вину інших причетних до нього осіб (пішоходів, водіїв, працівників, відповідальних за технічний стан і правильну експлуатацію транспортних засобів, тощо), а також обставини, які пом`якшують і обтяжують покарання, та особу винного. У кожному випадку призначення покарання за частинами 1, 2 ст. 286 КК України необхідно обговорювати питання про доцільність застосування до винного додаткового покарання - позбавлення права керувати транспортними засобами або обіймати посади, пов`язані з відповідальністю за технічний стан чи експлуатацію транспортних засобів, відповідно.

При вирішенні питання про призначення додаткового покарання обвинуваченому ОСОБА_5 у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує суспільну небезпечність вчиненого злочину, направленого проти безпеки дорожнього руху, те, що своїми необережними діями, які виразились в порушенні двох пунктів Правил дорожнього руху, завдав потерпілим тяжкі тілесні ушкодження, на час розгляду справи фактично не працює водієм, тобто не отримує доходу від роботи водієм, отримує лише пенсійні виплати, автомобіль, який перебуває у його власності використовує у власних цілях, тому приходить до висновку про доцільність призначення йому додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортним засобом строком на 1 рік.

На підставі вищевикладеного, з урахуванням загальних засад призначення покарання: законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, враховуючи вимоги ст. 65 КК України про те, що особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання, необхідне і достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень, а також враховуючи ступень тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, його наслідків, особи обвинуваченого, обставин, що пом`якшують покарання обвинуваченого, думки потерпілих, які просили позбавити обвинуваченого права керування транспортними засобами, які зважаючи на двооб`єктний характер злочину, передбаченого ч.2 ст.286 КК України, хоча і не є вирішальними, однак підлягають обов`язковому врахуванню у сукупності з іншими обставинами справи, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_5 покарання у виді позбавлення волі з позбавлення права керувати транспортними засобами. Підстав для застосування ст.ст. 69, 69-1 КК України суд не вбачає.

З урахуванням вищевикладених обставин по справі, суд вважає, що виправлення та перевиховання обвинуваченого можливо без ізоляції від суспільства, шляхом звільнення від відбування основного покарання з іспитовим строком на підставі ст. 75 КК України, а також вважає необхідним покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 обов`язки у відповідності з п.п. 1,2 ч.1 ст. 76 КК України.

Таке покарання, на переконання суду, буде необхідним для виправлення обвинуваченого, запобіганню вчинення нових злочинів, відповідатиме особі обвинуваченого та є достатнім для досягнення, відповідно до ст. 50 КК України, мети покарання.

Враховуючи те, що стосовно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід не застосовувався, а сторони провадження не заявили клопотання про застосування відносно нього запобіжного заходу, суд не вбачає підстав для застосування обвинуваченому ОСОБА_5 запобіжного заходу до набрання вироком законної сили.

Згідно ч.4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Так, ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.02.2024 накладений арешт на автомобіль марки «КАМАЗ 55111», реєстраційний номер НОМЕР_1 , вилучений в ході огляду місця події від 29.01.2024 та поміщений на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , належить ОСОБА_10 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 .

Також ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.02.2024 накладений арешт автомобіль марки «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вилучений в ході огляду місця події від 29.01.2024 та поміщений на спеціальний майданчик тимчасового утримання транспортних засобів Черкаського РУП ГУНП в Черкаській області за адресою м. Черкаси, вул. Пастерівська, 104, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , належить ОСОБА_18 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 .

Із змісту ухвал встановлено, що цей захід забезпечення кримінального провадження застосовано з метою збереження речових доказів. Мета вказаного заходу досягнута, арешт з метою забезпечення цивільного позову не накладався і таке клопотання до суду не надходило, тому є всі підстави для скасування арештів на майно.

Вирішуючи питання про заявлені потерпілими ОСОБА_7 та ОСОБА_8 цивільні позови про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, суд прийшов до наступного.

Відповідно до ч. 2 ст. 127 КПК України шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ч.1 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ч.1 ст.129 КПК України суд, ухвалюючи, зокрема, обвинувальний вирок, задовольняє цивільний позов повністю або частково чи відмовляє в ньому залежно від доведеності підстав і розміру позову.

Згідно з вимогами ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала, якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки.

За приписами ч.2 ст.1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до ч.1 ст.1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків.

Узвичаєна практика застосування зазначених положень цивільного законодавства виходить з того, що за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація, з якою працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу.

Положення частини 1 статті 1188 ЦК України про застосування принципу вини у разі завдання шкоди внаслідок взаємодії джерел підвищеної небезпеки не скасовує правила про відповідальність саме власника (володільця) джерела підвищеної небезпеки (ч.2 ст.1187 ЦК України).

Аналіз змісту глави 82 ЦК України свідчить, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування.

Така конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси.

За приписами ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Розмір грошового відшкодування такої шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення.

У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки. У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки - роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, що на відповідній правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем цього джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм.

Тлумачення частини 1 статті 1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника.

Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 у справі №355/1394/16-ц. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 у справі №640/4185/15-ц, від 05.05.2018 у справі №910/14685/17, від 21.08.2020 у справі № 905/1391/19.

Використання транспортного засобу з дозволу підприємства покладає на останнього обов`язок щодо контролю за безпечну експлуатацію такого транспортного засобу.

Винні дії водія, який перебуває у трудових відносинах з роботодавцем та використовує транспортний засіб у виробничих цілях, не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди потерпілим, завданої внаслідок використання транспортного засобу, оскільки такі дії водія підлягають врахуванню при визначенні розміру відшкодування моральної шкоди.

Подібні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 14.06.2021 у справі №235/3191/19.

За матеріалами кримінального провадження, судом встановлено, що обвинувачений ОСОБА_5 на момент ДТП працював на посаді водія автотранспортних засобів у ФОП ОСОБА_10 ДТП мало місце за участю транспортного засобу - спеціалізований вантажний самоскид марки КАМАЗ 55111, д.н.з. НОМЕР_1 , - який належить ФОП ОСОБА_10 та яким керував ОСОБА_5 під час виконання трудових обов`язків, оскільки за вказівкою, з відома та дозволу роботодавця здійснював доставку вантажу (розчину) за місцем призначення з метою розвантажування відповідного вантажу, а отже тягар відшкодування моральної шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, згідно з положеннями ч.2 ст.1187 ЦК України покладається на роботодавця - ФОП ОСОБА_10 , а не безпосередньо на винного водія, яким є обвинувачений.

Доводи представника цивільного відповідача про те, що на момент виникнення ДТП ОСОБА_5 не виконував трудові обов`язки, є необґрунтованими, оскільки даний факт було встановлено судом під час розгляду справи, і матеріали справи не містять належних та достатніх доказів, які б свідчили про протилежне.

Подібний висновок узгоджується з правовою позицією, висловленою у постанові Верховного Суду від 20.10.2022 у справі №349/381/19.

Потерпілий ОСОБА_8 заявив цивільний позов до ФОП ОСОБА_10 та ОСОБА_5 , в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просив в якості відшкодування моральної шкоди, завданої йому внаслідок ДТП, яка сталася з вини обвинуваченого ОСОБА_5 , стягнути з ФОП ОСОБА_10 суму коштів в розмірі 2 304 000грн та 30 000 грн. в якості відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу. Також потерпілий просив покласти на ФОП ОСОБА_10 судові витрати за проведення психологічної експертизи.

В обґрунтування позовних вимог позивача посилається на те, що моральна шкода полягає у фізичних та душевних стражданнях у зв`язку з ушкодженням здоров`я.

Тяжкі тілесні ушкодження призвели до загрози життю, розладу здоров?я, довготривалого лікування, яке триває і наразі та втраті працездатності.

ОСОБА_8 є особою молодого віку і працював в компаніях таксі, таких як Bolt та Uklon, мав середній заробіток приблизно 40 000 грн. на місяць. Лікування ОСОБА_8 тривало з 29.01.2024 по 16.02.2024, а отримані ним травми будуть мати наслідки на все життя. За 6 місяців лікування позивач втратив тільки в заробітку більше 240 000 грн.

На утриманні позивача знаходяться двоє батьків ( ОСОБА_18 та ОСОБА_19 ), які є особами з інвалідністю ІІ групи. Батько позивача має тяжку форму ниркової недостатності та перебуває на лікування в центрі діалізу. Потребує допомоги в лікуванні та забезпеченні транспортування. Позивач допомагав своїм батькам як фінансово так і фізично у вирішенні побутових потреб. На сьогодні він не має можливості заробляти собі на життя, забезпечувати своє лікування і без його допомоги залишились батьки.

ОСОБА_8 постійно відчуває фізичний біль, який дуже складно подолати навіть з використання знеболюючих препаратів. На фоні постійних душевних хвилювань за своє життя та майбутнє, втратив спокій та рівновагу, що відображається на психоемоційному стані.

Позивач змушений вживати додаткових заходів по організації свого життя. Наразі весь його час зайнятий проходженням лікування та реабілітації.

Для вирішення елементарних побутових потреб він вимушений звертатись за допомогою до рідних людей та друзів. Лише завдяки підтримці близьких та рідних, позивачу вдається справлятись зі складнощами повсякденного життя.

З урахуванням висновку психологічної експертизи №СЕ-19/124-24/13019-ПС від 17.12.2024, покликаючись на наявність негативних змін в емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілого як особистості і виникли внаслідок впливу отриманих ним тілесних ушкоджень в результаті ДТП, розмір грошової компенсації моральних страждань потерпілий оцінює в сумі еквівалентній 288 розмірам мінімальної заробітної плати в Україні станом на момент винесення рішення суду, тобто 2 304 000грн (з 01.01.2025 розмір мінімальної заробітної плати в Україні складає 8000 грн. згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025рік»).

Потерпіла ОСОБА_20 заявила цивільний позов до ФОП ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_5 , в якому з урахуванням збільшення позовних вимог просила в якості відшкодування моральної шкоди, завданої їй внаслідок ДТП, яка сталася з вини обвинуваченого ОСОБА_5 , стягнути з ФОП ОСОБА_10 суму коштів в розмірі 2 304 000 грн., а також стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_5 суму коштів розмірі 32 000 в якості відшкодування витрат потерпілої на правничу допомогу. Також потерпіла просила покласти на обвинуваченого ОСОБА_5 судові витрати за проведення психологічної експертизи.

Обґрунтовуючи позовні вимоги потерпіла посилалася на те, що вона є молодою активною дівчиною, яка займалась собою, вела насичений спосіб життя. Однак дана ДТП повністю змінила її життя. Вона не може продовжувати той образ життя, який був у неї раніше. Зараз вона стала людиною з цілим рядом обмежень, яка не може самостійно доглядати за собою, бути активною в соціумі, нормально працювати та інше.

На даний час ОСОБА_20 ще не просто не відновилася, але навіть не пройшла процес реабілітації і невідомо скільки ще часу займе цей процес. В неї постійне відчуття відчаю, болю, тривога та переживання. Все її тіло було понівеченим. Вона відчуває себе безпорадною, не може спати нормально вночі, втратила апетит. Її турбує її стан здоров?я, а саме головні болі, болі в тілі, неможливість повноцінно відчувати своє тіло, користуватися своїм тілом по сьогоднішній день.

З урахуванням висновку психологічної експертизи №СЕ-19/124-24/13023-ПС від 11.12.2024, покликаючись на наявність негативних змін в емоційному стані та індивідуально-психологічних проявах, які перешкоджають активному соціальному функціонуванню потерпілої як особистості і виникли внаслідок впливу отриманих нею тілесних ушкоджень в результаті ДТП, розмір грошової компенсації моральних страждань потерпіла оцінює в сумі еквівалентній 288 розмірам мінімальної заробітної плати в Україні станом на момент винесення рішення суду, тобто 2 304 000грн (з 01.01.2025 розмір мінімальної заробітної плати в Україні складає 8000грн згідно з ч.1 ст.8 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025рік»).

Таким чином, фактично обидва потерпілі заявили цивільні позови про відшкодування моральної шкоди, розмір якої в грошовому еквіваленті визначили в однаковому розмірі.

Обґрунтовуючи розмір моральної шкоди обидва позивачі посилалися, окрім іншого, на висновки психологічних експертиз, проведених на підставі ухвали суду від 05.09.2024.

Дослідження змісту висновків психологічних експертиз №СЕ-19/124-24/13019-ПС від 17.12.2024 (щодо ОСОБА_8 ) та № СЕ-19/124-24/13023-ПС від 11.12.2024 (щодо ОСОБА_7 ) свідчить, що у таких висновках належним чином викладені детальна аргументація та обґрунтування змісту психологічних страждань, яких зазнав кожний з потерпілих і які свідчать про наявність моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню в грошовому еквіваленті. При цьому у висновках враховані індивідуально-психологічні особливості особистостей кожного з потерпілих, їх емоційні сфери та основні сфери їх діяльності, що сформувалися протягом життя, а також наявність психологічно деструктивного впливу, яким обумовлюються негативні зміни у структурі діяльності та особистості потерпілих.

В той же час, для визначення орієнтованого еквіваленту грошової компенсації розміру моральної шкоди кожному з потерпілих, у відповідних висновках здійснювались обчислення із використанням модифікованої та відкорегованої формули ОСОБА_21 , внаслідок чого розрахунок розміру відшкодування фактично обґрунтовується лише величиною, яка визначається тяжкістю тілесних ушкоджень. Внаслідок таких обчислень експерт дійшов висновку, що орієнтована грошова компенсація за завдані кожному з потерпілих страждання може становити 288 мінімальних заробітних плат в Україні, розмір яких встановлений на момент ухвалення судом рішення у справі. Таким чином у відповідних висновках експерта викладене обґрунтоване припущення про можливий, а не конкретний, розмір грошового відшкодування моральної шкоди потерпілим.

Надаючи оцінку обґрунтованості заявленого потерпілими розміру відшкодування моральної шкоди суд виходить з наступного.

Моральна шкода - це зумовлені моральними стражданнями втрати немайнового характеру. Страждання викликають певні зміни у житті особи: неможливість реалізації своїх звичок і бажань, погіршення стосунків у колективі, втрата роботи, втрата довіри близьких людей, тощо. Тому, встановлюючи факт такої шкоди, слід керуватися не лише тими критеріями, які обумовлюють суб`єктивне сприйняття потерпілого (почуття, емоції), але й тими, які характеризують її зовнішній прояв - порушення звичайного для даної людини способу життя.

Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (рішення Європейського суду з прав людини «STANKOV v. BULGARIA», № 68490/01, від 12 липня 2007 року).

Об`єднана палата Касаційного цивільного суду в складі Верховного Суду у своїй постанові від 01.03.2021 в справі № 180/1735/16-ц зазначила, що «за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. По своїй суті зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є досить специфічним зобов`язанням, оскільки не на всіх етапах свого існування характеризується визначеністю змісту, а саме щодо способу та розміру компенсації. Джерелом визначеності змісту обов`язку особи, що завдала моральної шкоди, може бути: (1) договір особи, що завдала моральної шкоди, з потерпілим, в якому сторони домовилися зокрема, про розмір, спосіб, строки компенсації моральної шкоди; (2) у випадку, якщо не досягли домовленості, то рішення суду в якому визначається спосіб та розмір компенсації моральної шкоди».

Отже саме суду на підставі наданих доказів надано право визначити розмір моральної шкоди, який при цьому повинен керуватися наступними принципами: умовна рівність втраченого блага і того, яке може бути надбане за конкретну суму грошей; поміркованість відповідності вимогам розумності та об`єктивного відображення дійсності, справедливості неупередженого ставлення до усіх учасників процесу.

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш, аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її необґрунтованого збагачення.

Суд звертає увагу, що розмір відшкодування моральної шкоди, що присуджується, має кореспондувати глибині та силі страждань, які мав потерпілий у зв`язку із порушенням його прав, а також відповідати поведінці завдавача шкоди.

Визначаючи розмір конкретної суми, що підлягає стягненню на відшкодування моральної шкоди, суд ураховує характер та обсяг страждань, яких зазнав кожний з потерпілих у зв`язку із ушкодженням здоров`я при настанні дорожньо-транспортної пригоди, зокрема: кількість та ступень тяжкості тілесних ушкоджень, їх локація; період, впродовж якого потерпілі перебували на стаціонарному лікуванні; проведення оперативних втручань (операцій); часткова втрату працездатності, що унеможливлює виконання роботи визначеного обсягу, професії без шкоди для здоров`я; тривалість реабілітаційного лікування; обставини життєдіяльності потерпілих до моменту ДТП; індивідуальні особливості особистості кожного з потерпілих (стать; вік; освіта; вид діяльності т.і.); зміст змін усталеного способу життя та негативних змін у структурі особистості потерпілих тощо.

З урахуванням зазначеного, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, приймаючи додатково до уваги конкретні обставини кримінального правопорушення, підстави правової відповідальності цивільного відповідача, зважаючи на судову практику з визначення розміру відшкодування моральної шкоди у подібних випадках, суд доходить висновку про те, що розмір суми відшкодування моральної шкоди, який необхідно стягнути з ФОП ОСОБА_10 на користь кожного з потерпілих складає по 300 000 грн.

Що стосується вимог цивільних позивачів про відшкодування їм витрат на правову допомогу, то суд зазначає наступне.

Статтею 118 КПК України встановлено, що процесуальні витрати складаються із витрат на правову допомогу.

Згідно з ч.1 ст.124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь потерпілого усі здійснені ним документально підтверджені процесуальні витрати.

Відповідно до ч.5 ст.128 КПК України цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні відносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Таким чином, на підставі приписів частини першої статті 124 КПК України відшкодування витрат потерпілого на правову допомогу, що заявлені у цивільному позові, підлягають компенсації саме за рахунок обвинуваченого, а не цивільного відповідача ФОП ОСОБА_10 .

Потерпілий ОСОБА_8 в якості відшкодування судових витрат на професійну правничу допомогу просив стягнути на його користь з ФОП ОСОБА_10 30 000 грн., а потерпіла ОСОБА_7 в якості відшкодування її витрат на правничу допомогу просила стягнути солідарно з ФОП ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_5 суму коштів розмірі 32 000грн.

Отже, беручи до уваги принцип диспозитивності, який властивий як у кримінальному судочинстві (ст.26 КПК України) так і у цивільному судочинстві (ст.13 ЦПК України), то з урахуванням положень ч.1 ст.124, ч.5 ст.128 КПК України вимоги потерпілих про відшкодування їм витрат на правову допомогу, що заявлені до ФОП ОСОБА_10 , задоволенню не підлягають.

Стосовно вимог потерпілої ОСОБА_7 про відшкодування витрат на правову допомогу за рахунок обвинуваченого ОСОБА_5 , то суд виходить з наступного.

Згідно з п.3 ч.1 ст.91 КПК України розмір процесуальних витрат, належить до обставин, які підлягають доказуванню у кримінальному провадженні.

В той же час положення кримінального процесуального закону не регламентують порядку та способу вирішення питання щодо розміру та обґрунтованості витрат цивільного позивача на правову допомогу. За таких обставин до таких процесуальних відносин слід застосовувати положення цивільного процесуального законодавства. Подібний висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі Касаційного кримінального суду від 19.08.2024 по справі №521/3869/22.

Відповідно до п.3 ч.2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, у разі часткового задоволення позову покладаються на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Згідно з ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися.

У своєму позові потерпіла ОСОБА_7 заявила вимогу про компенсацію їй, в тому числі за рахунок обвинуваченого, витрат з оплати правової допомоги адвоката в сумі 32 000 грн. Обвинувачений ОСОБА_5 заперечив проти обґрунтованості розміру таких витрат та покладання на нього обов`язку з їх відшкодування.

З матеріалів справи судом встановлено, що в якості доказів розміру витрат потерпілої ОСОБА_7 на професійну правничу допомогу суду надано: договір про надання правничої допомоги №014/24-к від 21.03.2024; додаток №1 від 20.01.2025 до такого договору; акт наданих послуг від 20.01.2025; платіжні інструкції на загальну суму 32 000грн.

Таким чином розмір витрат відповідача на оплату правової допомоги підтверджений належним чином.

Водночас у частині третій статті 141 ЦПК України визначено критерії, керуючись якими, суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) може відступити від загального правила під час вирішення питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. У такому випадку суд повинен конкретно визначити, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести обґрунтування такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин може обмежити такий розмір з огляду на розумну потребу судових витрат для конкретної справи.

Близькі за змістом висновки сформульовані у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.11.2022 №922/1964/21.

Випадки, за яких суд може відступити від загального правила розподілу судових витрат, унормованого частиною другою статті 141 ЦПК України, визначені також положеннями частин четвертої, п`ятої, дев`ятої статті 141 цього Кодексу.

При цьому, на предмет відповідності зазначеним критеріям суд має оцінювати поведінку/дії/бездіяльність обох сторін при вирішенні питання про розподіл судових витрат.

Таким чином, під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу.

У такому випадку суд, керуючись частинами третьою-п`ятою, дев`ятою статті 141 ЦПК України, відмовляє стороні, на користь якої ухвалено рішення, у відшкодуванні понесених нею на правову допомогу повністю або частково, та відповідно не покладає такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення. При цьому, в судовому рішенні суд повинен конкретно вказати, які саме витрати на правову допомогу не підлягають відшкодуванню повністю або частково, навести мотивацію такого рішення та правові підстави для його ухвалення. Зокрема, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. У зв`язку з наведеним суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи.

Аналогічна правова позиція викладена у постанові об`єднаної палати Верховного Суду у складі суддів Касаційного господарського суду від 03.10.2019 у справі № 922/445/19, у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 01.08.2019 у справі № 915/237/18, від 24.10.2019 у справі № 905/1795/18, від 17.09.2020 у справі № 904/3583/19.

Також у постановах Верховного Суду від 07.11.2019р. у справі № 905/1795/18 та від 08.04.2020р. у справі № 922/2685/19 висловлено правову позицію, за якою суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо, керуючись принципами справедливості, пропорційності та верховенством права, встановить, що розмір гонорару, визначений стороною та його адвокатом, є завищеним щодо іншої сторони спору, зважаючи на складність справи, витрачений адвокатом час, та неспіврозмірним у порівнянні з ринковими цінами адвокатських послуг.

У постановах від 19.02.2022 №755/9215/15-ц та від 05.07.2023 у справі № 911/3312/21 Велика Палата Верховного Суду виснувала, що під час вирішення питання про розподіл судових витрат суд за наявності заперечення сторони проти розподілу витрат на адвоката або з власної ініціативи, керуючись критеріями, що визначені частиною третьою статті 141 ЦПК України, може не присуджувати стороні, на користь якої ухвалено судове рішення, всі її витрати на професійну правову допомогу, або ж присудити такі витрати частково.

Критерії оцінки реальності адвокатських витрат (установлення їхньої дійсності та неодмінності), а також розумності їхнього розміру застосовуються з огляду на конкретні обставини справи, тобто є оціночним поняттям. Вирішення питання оцінки суми витрат, заявлених до відшкодування, на предмет відповідності зазначеним критеріям є завданням того суду, який розглядав конкретну справу і мав визначати суму відшкодування з належним урахуванням особливостей кожної справи та всіх обставин, що мають значення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін.

Аналіз змісту наданих потерпілої ОСОБА_7 доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу свідчить, що відповідні витрати складаються з оплати послуг адвоката за вчинення наступних процесуальних дій з врахування витрат робочого часу адвоката на вчинення відповідних дій:

- консультації щодо процедури судового розгляду та щодо порядку відшкодування шкоди - 1год - 2000 грн.;

- підготовчі заходи для визначення суми відшкодування, яке можна отримати - 0,5год - 1000 грн.;

- підготовчі дії, спрямовані на подання позовної заяви, - 4год - 8000 грн.;

- підготовка та подання позовної заяви в суд - 4,5год - 9000 грн.;

- участь адвоката у судових засіданнях - 12 000 грн.

Натомість суд звертає увагу, що аналіз змісту виконаних робіт представника потерпілої ОСОБА_7 , свідчить, що його участь у даному кримінальному провадженні обумовлена необхідністю заявлення та підтримки позовних вимог потерпілої про відшкодування моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням. Процесуальна складність відповідних правовідносин обумовлюється специфікою доказування розміру еквівалентного виразу відповідної моральної шкоди у грошових одиницях. В той же час доказування інших обставин делікту, який є підставою для відшкодування такої шкоди, відноситься до завдань публічного обвинувачення (обставини події ДТП; винуватець ДТП та його вина у спричиненні шкоди; причинно-наслідковий зв`язок між діями винуватця та наслідками у вигляді шкоди потерпілим; обсяг тілесних ушкоджень, завданих потерпілим тощо). Натомість, фактично, єдиним доказом, який додано до цивільного позову потерпілої на підтвердження розміру моральної шкоди, є висновок психологічної експертизи, яка була призначена судом за клопотанням потерпілої, а витрати за її проведення є витратами кримінального провадження і підлягають розподілу в загальному порядку.

При цьому суд бере до уваги процесуальну поведінку потерпілої ОСОБА_7 , яка первісно у своїй позовній заяві зазначала, що достатньою компенсацією її моральної шкоди є сума коштів в розмірі 350 000грн, а згодом збільшила розмір своїх вимог до 2 304 000грн.

Також суд бере до уваги, що за результатами розгляду цивільного позову, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог потерпілої ОСОБА_7 в межах суми 300 000 грн., що складає 13,02% від ціни позову (300 000 грн. /2 304 000 грн. *100%).

За таких обставин, беручи до уваги зміст позовних вимог, складність справи, сутність спірних правовідносин, обсяг виконаних представником потерпілої ОСОБА_7 робіт, докази на підтвердження понесених витрат, процесуальну поведінку учасників справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо компенсації витрат потерпілої на правову допомогу в межах суми 5 000 грн., оскільки такий розмір видається пропорційним та обґрунтованим з огляду на складність, об`єм справи, ціну позову, передумови виникнення спору між сторонами, а також результат розгляду справи судом та зміст і значення остаточного рішення суду для сторін.

Щодо вимог представника цивільного відповідача про необхідність залучення страховика, то слід зазначити, що на момент ДТП відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані Законом України №1961-IV від 01.07.2004 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон №1961-IV), який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України.

Страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування (п.9.1 ст.9 Закону №1961-IV).

Страхові виплати за договорами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності обмежуються страховими сумами, які діяли на дату укладення договору та зазначені в договорі страхування (п.9.4 ст.9 Закону № 1961-IV).

У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (а.1 п.22.1 ст.22 Закону №1961-IV). До складу такої шкоди входить моральна шкода, що полягає у фізичному болю та стражданнях, яких потерпілий - фізична особа зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я (а.5 п.23.1 ст.23 Закону №1961-IV)

Статтею 26-1 Закону №1961-IV встановлено, що страховиком відшкодовується потерпілому-фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Страховик, керуючись нормами цього Закону, приймає вмотивоване рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) або про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) приймається у зв`язку з визнанням майнових вимог заявника або на підставі рішення суду, у разі якщо спір про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) розглядався в судовому порядку. Якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати (регламентної виплати) за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою (а.1 п.36.1 ст.36 Закону №1961-IV).

Аналіз вищенаведених норм Закону №1961-IV свідчить, що відшкодування моральної шкоди страховиком має формальний характер, оскільки розмір такого відшкодування залежить виключно від розміру страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. За таких обставин наявність у потерпілих права на відшкодування моральної шкоди, якої потерпілий зазнав у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я внаслідок ДТП, за рахунок страховика страхувальника, який винуватий у настанні ДТП, має братися судом до уваги, але не має вирішального значення, оскільки розмір такого відшкодування обмежується конкретно визначеною ставкою у 5 % і залежить від ліміту страхової суми та розміру страхової виплати.

В даному випадку цивільно-правова відповідальність власника автомобіля КАМАЗ 55111, д.н.з. НОМЕР_1 ОСОБА_10 , застрахована згідно поліса страхування ПрАТ СК «ПЗУ Україна» № ЕР.213337770, строк дії якого з 00:00 14.02.2023 по 24:00 13.02.2024. За таким полісом ліміт страхового відшкодування за шкоду, заподіяну здоров`ю одному потерпілому, складає 320 000 грн., а відтак максимально допустимий розмір відшкодування моральної шкоди потерпілим за рахунок страховика складає 16 000 грн. Отже в даному випадку наявність у потерпілих права отримати за рахунок страховика ПрАТ СК «ПЗУ Україна» в якості відшкодування моральної шкоди суму коштів в межах ліміту 16 000 грн. не перешкоджає вирішенню питання судом про відшкодування реального розміру відповідної моральної шкоди за рахунок цивільного відповідача.

Стосовно витрат з оплати психологічних експертиз, то відповідні витрати відносяться до загальних процесуальних витрат кримінального провадження і на підставі ч.2 ст.124, ч.1 ст.126 КПК України підлягають стягненню з ОСОБА_5 на користь держави в повному обсязі, що складає 31 836 грн. згідно відповідних довідок судового експерта.

Відповідно до положень ч. 2 ст. 124 КПК України з обвинуваченого на користь держави підлягають стягненню документально підтверджені витрати на залучення експерта в розмірі 5300 грн. 96 коп., які необхідно перерахувати на рахунок ( р/р НОМЕР_6 ; отримувач коштів ОСОБА_22 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; МФО 305299; банк отримувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; вид платежу: за експертизу СТ/065Е-24).

Долю речових доказів суд вирішує на підставі ст. 100 КПК України.

Керуючись ст.ст. 368-370, 373, 374 КПК України,

УХВАЛИВ:

Визнати ОСОБА_5 винним у вчиненні кримінального правопорушення-злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити йому покарання у вигляді 3 (трьох) років позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобамистроком на 1 (один) рік.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування призначеного основного покарання з випробуванням з іспитовим строком на 1 (один) рік 6 (шість) місяців.

Відповідно до п.п. 1,2 ч. 1 ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_5 наступні обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу пробації; повідомляти уповноважений орган пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Запобіжний захід ОСОБА_5 до набрання вироком законної сили - не обирати.

Цивільні позови ОСОБА_7 та ОСОБА_8 до фізичної особи підприємця ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_5 про відшкодування шкоди - задовольнити частково.

Стягнути з ФОП ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 , мешканця АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_9 , мешканки АДРЕСА_5 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 300 000 (триста тисяч) грн.

Стягнути з ФОП ОСОБА_10 ( ІНФОРМАЦІЯ_4 , ЄДРПОУ НОМЕР_8 , мешканця АДРЕСА_3 ) на користь ОСОБА_8 ( ІНФОРМАЦІЯ_2 , ІПН НОМЕР_10 , мешканця АДРЕСА_6 ) в рахунок відшкодування моральної шкоди суму в розмірі 300 000 (триста тисяч) грн.

Стягнути з ОСОБА_5 ( ІНФОРМАЦІЯ_1 , ІПН НОМЕР_11 , мешканця АДРЕСА_2 ) на користь ОСОБА_7 ( ІНФОРМАЦІЯ_3 , ІПН НОМЕР_9 , мешканки АДРЕСА_5 ), процесуальні витрати на правову допомогу в розмірі 5 000 (п`ять тисяч) грн.

В задоволенні інших позовних вимог - відмовити.

Стягнути із ОСОБА_5 процесуальні витрати на залучення експерта: за проведення судової автотехнічної експертизи № СТ/065Е-24 в розмірі 5300 грн. 96 коп., перерахувавши їх на рахунок: р/р НОМЕР_6 ; отримувач коштів ОСОБА_22 ; код ЄДРПОУ НОМЕР_7 ; МФО 305299; банк отримувача АТ КБ «ПРИВАТБАНК»; вид платежу: за експертизу СТ/065Е-24.

Стягнути із ОСОБА_5 на користь держави процесуальні витрати на залучення експерта: висновок № СЕ-19/124-24/13023 - ПС від 11.12.2024 в розмірі 15918 грн.; висновок № СЕ-19/124-24/13019-ПС від 17.12.2024 в розмірі 15918 грн., що всього становить 31836 (тридцять одна тисяча вісімсот тридцять шість) грн.

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.02.2024, на автомобіль марки «КАМАЗ 55111», реєстраційний номер НОМЕР_1 ,під керуванням ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , вилучений в ході огляду місця події від 29.01.2024, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_4 , належить ОСОБА_10 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_3 .

Скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Соснівського районного суду м. Черкаси від 01.02.2024, на автомобіль марки «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 , вилучений в ході огляду місця події від 29.01.2024, який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_5 , належить ОСОБА_18 , проживаючому за адресою: АДРЕСА_4 .

Речові докази по справі:

-автомобіль «Pontiac Vibe», реєстраційний номер НОМЕР_2 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_8 - повернути власнику ОСОБА_18 ;

-спеціалізований вантажний самоскид «КАМАЗ 55111», реєстраційний номер НОМЕР_1 , який переданий на відповідальне зберігання ОСОБА_10 - залишити у власності ОСОБА_10 ;

-диск лазерної системи зчитування з відеозаписом, який приєднаний до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання;

-роздруківку з GPS-трекера, який встановлений в автомобілі КАМАЗ, р.н. НОМЕР_1 , що приєднана до матеріалів кримінального провадження - залишити в матеріалах кримінального провадження протягом усього часу їх зберігання.

На вирок суду протягом 30 днів з дня його проголошення може бути подана апеляційна скарга до Черкаського апеляційного суду через Придніпровський районний суд м. Черкаси.

Вирок набирає законної сили після спливу закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого ч. 2 ст.395 КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок суду, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору в порядку, визначеному ст. 376 КПК України.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя: ОСОБА_1