Справа № 450/468/20 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/582/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 грудня 2024 року м. Львів

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів - ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

секретаря судового засідання - ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , представника МТСБУ ОСОБА_8 на вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2024 року щодо

ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Києва, українця, громадянина України, громадянина Республіки Словаччина, з вищою освітою, розлученого, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України,

з участю прокурора ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_6

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_10 ,

потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 ,

представника потерпілих ОСОБА_13 ,

представника МТСБУ ОСОБА_8

встановила:

вироком Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2024 року ОСОБА_6 визнано винним за ч. 2 ст. 286 КК України та призначено йому покарання у виді трьох років шести місяців позбавлення волі з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк три роки.

Вирішено питання щодо речових доказів та процесуальних витрат у кримінальному провадженні.

Накладені ухвалами слідчого судді Галицького районного суду м. Львова від 29.07.2019 арешти на транспортні засоби марки «Audi A8» реєстраційний номер Республіки НОМЕР_1 , марки «Фольксваген Пассат» р.н. НОМЕР_2 , скасовано.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_12 25 038 грн відшкодування моральної шкоди, 50 076 грн відшкодування витрат на поховання та спорудження пам`ятника.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_12 449 924 грн відшкодування моральної шкоди, 75 224 грн відшкодування витрат на поховання та спорудження пам`ятника.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України користь ОСОБА_11 відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 100 000 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з пошкодженням транспортного засобу у розмірі 66 220 грн 34 коп.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_11 відшкодування моральну шкоду розмірі 30 000 грн.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_14 відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням у розмірі 9379,57 грн.

Стягнутио з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_14 відшкодування моральної шкодиу у розмірі 468,97 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_14 відшкодування моральної шкоди розмірі 30 000 грн.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_15 відшкодування матеріальної шкоди, пов`язаної з лікуванням у розмірі 6 944,49 грн.

Стягнуто з Моторного (транспортного) страхового бюро України на користь ОСОБА_15 відшкодування моральної шкоди у розмірі 347,22 грн.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь ОСОБА_15 відшкодування моральної шкоди розмірі 30 000 грн.

Згідно з вироком суду, ІНФОРМАЦІЯ_2, приблизно о 18 годині 30 хвилин, ОСОБА_16 , керуючи автомобілем «Audi A8» реєстраційний номер Республіки НОМЕР_1 , та рухаючись ним по автодорозі Київ -Чоп, у напрямку до м. Київ, при проїзді її ділянки в районі 567 км + 310 м, що поблизу АДРЕСА_2 , порушив вимоги Р 1 п.п. 1.5, 1.10 (в частині значення терміну «дати дорогу»); Р 2 п. 2.3 б), д); Р. 10 п.п. 10.1, 10.4 Правил дорожнього руху України (затверджені постановою КМУ № 1306 від 10.10.2001), які виразилися в тому, що він проявив неуважність до дорожньої обстановки та її змін, при розвороті, не дав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 під керуванням водія ОСОБА_11 , котрий рухався головною автодорогою Київ-Чоп в напрямку до м. Київ, такими своїми діями створив аварійну обстановку, яка призвела до зіткнення між їхніми транспортними засобами.

Внаслідок порушення водієм ОСОБА_16 правил безпеки дорожнього руху, водій автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_11 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 43/2019 від 19.08.2019 отримав садна на грудній клітці та злам надколінника правої ноги, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров?я; пасажир автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_14 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 44/2019 від 19.08.2019 отримала струс головного мозку, перелом 4-го поперекового хребця, перелом 2-го та 3-го поперекового хребців, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров?я; пасажир автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_17 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 111/2019 від 23.09.2019 отримала травматичне пошкодження ключично-акроміального з?єднання справа 1-го ступеня, перелом VII-го ребра справа, які відносяться до тілесного ушкодження середньої тяжкості, за ознакою тривалого розладу здоров?я; пасажир автомобіля «Volkswagen Passat» реєстраційний номер НОМЕР_2 ОСОБА_18 , згідно з висновком судово-медичної експертизи № 67/19 від 30.08.2019 отримала поєднану травму тіла у вигляді закритої черепно-мозкової травми у вигляді крововиливів у речовину та під оболонки головного мозку, крововиливів в м?які тканини голови, закритої травми грудної клітки у вигляді крововиливів в тканину легень, закриту травму черевної порожнини у вигляді розриву селезінки, розрив брижі товстого кишківника, що супроводжувалась кровотечою в черевну порожнину, крововиливів в зв?язково-підвішуючий апарат внутрішніх органів, закритої травми заочеревинного простору у вигляді крововиливів навколо обох нирок, перелом правої сідничної кістки, множинні синці, садна та рани на тілі, які відносяться до тяжкого тілесного ушкодження, та в даному випадку спричинили смерть.

Не погоджуючись із оскарженим вироком суду, представник МТСБУ - адвокат ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржений вирок в частині вирішеного цивільного позову до Моторного (транспортного) страхового бюро України та відмовити у задоволенні позову.

В мотивах своєї апеляційної скарги зазначає, при вирішення цивільного позову судом першої інстанції не було взято до уваги ряд обставин, які мають суттєве значення для правильного вирішення цивільного позову. Закрема, не враховано норми спеціального законодавства ст. 30 Закону України № 1961-IV «Про обов`язкове страхування цивільно- правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» внаслідок чого суд безпідставно прийшов до висновку, щодо стягнення вартості транспортного засобу до ДТП. Не досліджено докази, надані стороною позивача, що вказує на порушення КПК України. Не надано відповіді на заперечення сторони відповідача, що вказує на формальний розгляд справи. Задовольняючи позови, суд першої інстанції не вказав жодної норми та підстави задоволення позову, що вказує на формальний розгляд справи.

Захисник обвинуваченого в апеляційній скарзі просить змінити оскаржений вирок, звільнивши обвинуваченого ОСОБА_6 на підставі от. 75 КК України від відбування покарання з випробуванням та визначенням іспитового строку 1 рік, а також не застосовувати до нього додаткового покарання у ваді позбавлення права керувати транспортними засобами.

В обґрунтування апеляційних вимог зазначає, що судом першої інстанції не враховано у повній мірі особу обвинуваченого ОСОБА_6 , зокрема, що він раніше не судимий, щодо нього немає підозри у скоєнні будь-якого іншого кримінального правопорушення, що він позитивно характеризується за місцем своєї реєстрації, не. перебуває на обліку в лікарів нарколога та психіатра, свою вину у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення визнав в повному обсязі.

Також судом не враховано ту обставину, що ОСОБА_6 має на утримані двох малолітніх дітей та матір похилого віку і автомобіль йому необхідний для роботи та догляду за ними, тому позбавлення права керування транспортним засобом фактично залишає його та його сім`ю без засобів на існування, що вказує на недоцільність і непотрібність застосування до нього додаткової міри покарання у вигляді позбавляння права керувати транспортними засобами.

Заслухавши доповідь головуючого, пояснення обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника - адвоката ОСОБА_7 на підтримку своєї апеляційної скарги та заперечення проти апеляційної скарги МТСБУ, прокурора ОСОБА_9 , потерпілих ОСОБА_11 , ОСОБА_12 , представника потерпілих ОСОБА_13 , які заперечили проти вимог обох апеляційних скарг, представника МТСБУ ОСОБА_8 , якій підтримав вимоги своєї апеляційної скарги та заперечив проти вимог апеляційної скарги захисника обвинуваченого, при цьому просив розгляд справи завершувати у його відсутності, дослідивши матеріали кримінального провадження, колегія суддів вважає, що апеляційні скарги не підлягають до задоволення, виходячи із наступного.

Відповідно до ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим. При цьому, законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

Згідно положень ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Статтею 22 КПК України встановлено, що кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів, засобами, передбаченими цим кодексом. Обов`язок доказування обставин, передбачених ст.91 КПК України, тобто винуватості обвинуваченого, форми вини, мотиву і мети вчинення кримінального правопорушення, виду і розміру шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, у відповідності до положень ч.1 ст.92 КПК України, покладається на слідчого, прокурора та, в установлених цим кодексом випадках, на потерпілого.

Статтею 85 КПК України визначено, що належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.

Згідно вимог ч.1 ст.94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожен доказ з точки зору його належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення.

Оцінка доказів з точки зору їх достовірності та достатності для висновків є перш за все завданням суду першої інстанції. Апеляційний суд повинен перевірити, чи керувався суд першої інстанції під час оцінки доказів принципами, закладеними Конституцією та кримінальним процесуальним законом, а також чи достатньо мотивовані рішення судів про прийняття або відхилення тих чи інших доказів, чи є ці мотиви логічними і чи приймалися судами всі важливі фактори, необхідні для оцінки окремого доказу чи їх сукупності.

При цьому, апеляційний суд звертає увагу на позицію, Європейського суду з прав людини, який неодноразово вказував, що право на вмотивованість судового рішення сягає своїм корінням більш загального принципу, втіленого у Конвенції, який захищає особу від сваволі; рішення національного суду повинно містити мотиви, які достатні для того, щоб відповісти на істотні аспекти доводів сторони (рішення у справі «Руїз Торія проти Іспанії», параграфи 29 - 30). Це право не вимагає детальної відповіді на кожен аргумент, використаний стороною; більше того, воно дозволяє судам вищих інстанцій просто підтримати мотиви, наведені судами нижчих інстанцій, без того, щоб повторювати їх.

Колегія суддів вважає, що зазначені вище вимоги закону судом першої інстанції при ухваленні оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_6 дотримано.

Висновок суду про доведеність вини ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, відповідає фактичним обставинам справи, підтверджується зібраними у справі доказами, є обґрунтованим та в апеляційному порядку учасниками кримінального провадження не оскаржується.

У відповідності до ч. 1 ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Щодо заявленого цивільного позову до МТСБУ, то колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», Моторне (транспортне) страхове бюро України є єдиним об`єднанням страховиків, які здійснюють обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів за шкоду, заподіяну третім особам. Участь страховиків у МТСБУ є умовою здійснення діяльності щодо обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів.

Згідно ч.2.1 ст. 39 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» основними завданнями МТСБУ є здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом.

Згідно ст. 41.1. даного Закону, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно - правову відповідальність.

Згідно ч.1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Відповідно до ч.1 ст. 1168 ЦК України моральна шкода, завдана каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, може бути відшкодована одноразово або шляхом здійснення щомісячних платежів.

Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості (стаття 23 ЦК України).

Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення.

Відповідно до ст. 26-1 «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком С у випадках, передбачених підпунктами «Г» і «Г» пункту 41.1 та підпункту «В» пункту 41.2 ст. 41 цього Закону - МТСБУ» відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ДТП, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю.

Згідно з висновками Великої Палати Верховного Суду України від 19 червня 2019 року. Справа № 465/4621/16-к у якій зазначено, що для задоволення в межах кримінального провадження цивільного позову потерпілого до МТСБУ про стягнення шкоди, завданої внаслідок вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ст. 286 КК України, попереднє звернення потерпілого до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування в порядку ст. 35 Закону «Про ОСЦ ПВВ НТЗ», не є обов`язковим.

Обов`язок відшкодування шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою, у тому числі, коли йдеться про вчинення злочину, передбаченого ст. 286 КК, обумовлений не порушенням певного договірного зобов`язання, а фактом спричинення шкоди майну, здоров`ю та життю людини.

Колегія суддів повністю погоджується із висновками суду першої інстанції про задоволення цивільних позовів потерпілих з наведених ними мотивів, в тому обсязі, який належно встановлений судом першої інстанції на підставі всебічно і належно досліджених доказів з врахуванням фактичних обставин справи.

Підстав для відмови в позові до МТСБУ чи зменшенні сум, стягнутих на користь кожного з потерпілих з МТСБУ, колегією суддів не встановлено.

З приводу покликань представника цивільного відповідача МТСБУ на передчасність поданих цивільних позовів слід зазначити, що згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду від 11.12.2019 р. по справі №465/4287/15, суд касаційної інстанції прийшов до висновку про неправильне застосування судом апеляційної інстанції норми матеріального права, який відмовив у позові про стягнення страхового відшкодування з тих підстав, що цивільний позивач не звернувся до страховика із заявою про виплату страхового відшкодування, оскільки жодним законодавчим актом не передбачено обов`язку потерпілого звернутися попередньо до страховика, а не звернення до страховика не позбавляє права позивача звернутися до суду для стягнення страхового відшкодування.

Щодо апеляційних вимог сторони захисту про застосування до обвинуваченого положень ст. 75 КК України та не призначення додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, колегія суддів зазначає наступне.

Згідно зі ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами. Покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Відповідно до вимог ст.65 КК України, суд призначає покарання, враховуючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, особу винного та обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання. Крім того, призначене особі покарання має бути необхідним і достатнім для її виправлення та попередження нових злочинів.

У відповідності до позиції, висловленої у постанові Верховного суду від 17 жовтня 2019 року у справі № № 205/7091/16-к (№ 51 - 1532 км 19), поняття судової дискреції (судового розсуду) у кримінальному судочинстві охоплює повноваження суду (права та обов`язки), надані йому державою, обирати між альтернативами, кожна з яких є законною, та інтелектуально-вольову владну діяльність суду з вирішення у визначених законом випадках спірних правових питань, виходячи із цілей та принципів права, загальних засад судочинства, конкретних обставин справи, даних про особу винного, справедливості й достатності обраного покарання тощо.

При призначенні покарання, суд першої інстанції належним чином врахував усі конкретні обставини справи, тяжкість заподіяних злочином наслідків, спосіб вчинення злочину і його мотиви, форму вини, обстановку вчинення злочину, дані про особу обвинуваченого, зокрема те, що останній позитивно характеризується по місцю проживання, на обліку в нарколога та психіатра не перебуває, вчинив тяжкий злочин з необережності, спричинену шкоду не відшкодував. Відтак, суд першої інстанції законно призначив ОСОБА_20 покарання в межах санкції ч.2 ст. 286 КК України у виді позбавлення волі з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами.

На думку колегії суддів, таке покарання є достатнім і необхідним для виправлення останнього, запобігання вчинення ним нових злочинів, відповідає вимогам ст. 50, 65 КК України.

Підстав для пом`якшення покарання ОСОБА_20 , в тому числі не застосування до нього додаткового виду покарання - позбавлення права керування транспортними засобами, колегією суддів не встановлено.

Таким чином, доводи представника МТСБУ - адвоката ОСОБА_8 та захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , викладені у апеляційних скаргах, не знайшли свого підтвердження під час апеляційного розгляду та не заслуговують на увагу. Підстав для відмови в цивільному позові до МТСБУ та пом`якшення покарання обвинуваченому колегією суддів не встановлено.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону, які б могли слугувати причиною скасування чи зміни вироку, колегією суддів не встановлено. Відтак вирок суду першої інстанції є законним та обґрунтованим, тому його слід залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , представника МТСБУ ОСОБА_8 - без задоволення.

Керуючись ст.ст. 404, 405,407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

вирок Пустомитівського районного суду Львівської області від 19 лютого 2024 року щодо ОСОБА_6 , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, залишити без змін, а апеляційні скарги захисника обвинуваченого ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_7 , представника МТСБУ ОСОБА_8 - без задоволення.

Касаційна скарга на судове рішення може бути подана до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня його проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4