Заводський районний суд м. Запоріжжя
Справа № 332/6041/24
Провадження №: 1-кс/332/48/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 лютого 2025 р. м. Запоріжжя

Слідчий суддя Заводського районного суду м. Запоріжжя ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , за участю прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), обвинуваченого ОСОБА_4 (в режимі відеоконференції), захисника адвоката ОСОБА_5 , розглянувши в режимі відеоконференції у відкритому судовому засіданні клопотання начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000766 від 18 жовтня 2024 року, про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Мазурівка Чернівецького району Вінницької області, українця, громадянина України, який має середню освіту, не одруженого, утриманців не має, військовослужбовця ЗСУ ВЧ НОМЕР_1 , солдата, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України,

встановив:

До Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Клопотання обґрунтовано тим, що Заводським районним судом м. Запоріжжя здійснюється судовий розгляд кримінального провадження, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстр досудових розслідувань під № 0000766 від 18 жовтня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у тому, що він, будучи військовослужбовцем за мобілізацією, перебуваючи на посаді навідника 2 механізованого відділення 1 механізованого взводу 3 механізованої роти 1 механізованого батальйону військової частини НОМЕР_1 , у військовому звані - «солдат», 17 жовтня 2024 року, приблизно о 17 голині 05 хвилин, маючи умисел на нанесення тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , перебуваючи в кімнаті АДРЕСА_2 , будучи в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, наніс тілесні ушкодження потерпілому ОСОБА_7 , в тулуб, а саме в область черевної порожнини, за допомогою ножа. Після чого, 09.12.2024, під наглядом лікарів, в приміщенні Комунального некомерційного підприємства «Міська лікарня екстреної та швидкої медичної допомоги» Запорізької міської ради, потерпілий ОСОБА_7 помер від отриманих тілесних ушкоджень.

Таким чином, ОСОБА_4 , за викладених вище обставин, обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України - умисне тілесне ушкодження, що спричинило смерть потерпілого.

18.10.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. 18.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України. 10.12.2024 підозрюваного ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України

Обґрунтованість підозри ОСОБА_4 у вчиненні вищевказаного кримінального правопорушення (злочину), підтверджується зібраними по кримінальному провадженню доказами, а саме: протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_3 ; протоколом огляду (одягу) в приміщенні хірургічного корпусу КНП «МЛЕ та ШМД» ЗМР; протоколами допиту свідків ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ; іншими матеріалами кримінального провадження.

Згідно з вимогами п.4 ч.1 ст.184 КПК України, під час проведення досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; незаконно впливати на свідків; вчинити інше кримінальне правопорушення.

Відносно ОСОБА_4 слідчим суддею Заводського районного суду м.Запоріжжя 19.10.2024 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 16.12.2024 включно, який був продовжений до 18.01.2025 та до 18.02.2025 включно.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав за обставин викладених у ньому, суду пояснилив, що ризики, передбаченні п.п.1,3.5 ч.1 ст.177 КПК України по кримінальному провадженню не зменшилися, судовий розгляду справі ще не розпочався, термін перебування під вартою обвинуваченого закінчується 18 лютого 2025 року, а тому необхідно продовжити строк дії обраного щодо ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

В судовому засіданні обвинувачений проти задоволення клопотання не заперечував, його захисник підтримав позицію підзахисного.

Слідчий суддя, вислухавши думку сторін кримінального провадження та дослідивши надані докази, встановив, що до Заводського районного суду м. Запоріжжя надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке, внесено до Єдиного реєстр досудових розслідувань під № 0000766 від 18 жовтня 2024 року, за обвинуваченням ОСОБА_4 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Підготовче судове засідання у справі ще не призначено.

У відповідності до ч. 6 ст. 199 КПК України, у разі закінчення строку запобіжного заходу до проведення підготовчого судового засідання прокурор не пізніше ніж за п`ять днів до закінчення строку дії попередньої ухвали про застосування запобіжного заходу може подати клопотання про його продовження. Розгляд такого клопотання здійснюється слідчим суддею за правилами цієї статті.

18.10.2024 ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

18.10.2024 ОСОБА_4 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.121 КК України.

10.12.2024, підозрюваного ОСОБА_4 повідомлено про зміну раніше повідомленої підозри у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.121 КК України.

Слідчим суддею Заводського районного суду м.Запоріжжя 19.10.2024 відносно ОСОБА_4 обрано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, до 16.12.2024 включно, який був продовжений до 18.01.2025 та до 18.02.2025 включно.

15.12.2024 постановою керівника Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони строк досудового розслідування продовжений до 18.01.2025.

Слідчим суддею Заводського районного суду м. Запоріжжя строк досудового розслідування продовжено до чотирьох місяців, а саме до 18.02.2025 року.

Клопотання прокурора, яке надійшло до суду, відповідає вимогам КПК України.

Строк обраного запобіжного заходу у виді тримання під вартою закінчується, однак судовий розгляд у справі ще не розпочався.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Частиною 1 ст. 183 КПК України встановлено, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Вирішуючи питання щодо встановлення наявності обґрунтованої підозри слідчий суддя враховує, що поняття «обґрунтована підозра» не визначене в національному законодавстві. Кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики ЄСПЛ (ч. 5 ст. 9 КПК України). Відповідно до усталеної практики ЄСПЛ (наприклад, у рішенні в справі Fox, Campbell and Hartley v. The United Kingdom від 30.08.1990, заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86, § 32; у рішенні в справі Нечипорук і Йонкало проти України від 21.04.2011, заява № 42310/04, § 175) термін «обґрунтована підозра» означає існування фактів або інформації, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення, крім того, вимога розумної підозри передбачає наявність доказів, які об`єктивно пов`язують підозрюваного з певним злочином, вони не повинні бути достатніми, щоб забезпечити засудження, але мають бути достатніми, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Обставини здійснення підозрюваним конкретних дій та доведеність його вини, потребують перевірки та оцінки в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні під час подальшого досудового розслідування.

Отже, для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри, оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності, доведення чи не доведення винуватості особи, що здійснюється судом при ухваленні вироку, а з метою визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Так, викладені в клопотанні обставини, що дають підстави підозрювати ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.121 КК України підтверджуються зібраними у кримінальному провадженні доказами.

Слідчий суддя вважає, що надані стороною обвинувачення докази на обґрунтування підозри є переконливими, узгоджуються між собою та є достатніми для висновку щодо причетності ОСОБА_4 до подій вищевказаного кримінального правопорушення.

Перевіряючи доводи клопотання на предмет наявності ризиків передбачених ч.1 ст.177 КПК України, встановлено, що доводи прокурора в частині наявності ризиків, передбачених п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України є обґрунтованими, з чим погоджується і слідчий суддя, виходячи з наступного.

Ризики, передбачені п.п.1,3,5 ч.1 ст.177 КПК України обумовлюються тим, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення (злочину), передбаченому ч.2 ст.121 КК України, який згідно ст. 12 КК України, віднесений до категорії тяжких злочинів, у зв`язку з чим, враховуючи суворість можливого покарання, що загрожує підозрюваному в разі визнання його винним, існує ризик того, що останній буде переховуватися від органів досудового розслідування та суду. Очікуване покарання, хоча і не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте пред`явлення такої підозри у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі.

Слідчий суддя також враховує, що як вбачається з наданих матеріалів клопотання, підозрюваний утриманців не має, також не має офіційного працевлаштування та будь-яких джерел доходу, а також будь-яких інших сталих та міцних соціальних зв`язків.

У зв`язку з цим слідчий суддя враховує прецедентну практику Європейського суду з прав людини, який у справі «Ілійков проти Болгарії» від 26.07.2001 року зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування».

Ризик, передбачений п.3 ч.1 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що з огляду на встановлену КПК України процедуру отримання показань від осіб, які є свідками у кримінальному провадженні, суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них, відповідно до ч.4 ст.95 КПК України. Крім того, обізнаність обвинуваченого про місцезнаходження свідків також надасть більше можливостей на незаконний вплив на них.

Ризик передбачений п.5 ст.177 КПК України обґрунтовується тим, що обвинувачений ОСОБА_4 , як військовослужбовець, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 № 233 від 07.08.2024, самовільно залишив військову частину 28.12.2023 року, що свідчить про те, що останній може також вчиняти військові злочини.

Також суд враховує, що Указом Президента України № 64/2022 на території України з 24.02.2022 введено воєнний стан. Відповідно до п. 8 роз`яснень, наданих Верховним Судом у листі від 03.03.2022 р. N 1/0/2-22 «Щодо окремих питань здійснення кримінального провадження в умовах воєнного стану», оцінюючи ризики, які обґрунтовують доцільність застосування запобіжних заходів загалом та тримання під вартою зокрема, слідчий суддя (суд) керується всіма наявними матеріалами клопотання про застосування (продовження) запобіжного заходу. Водночас як відповідний ризик суди мають ураховувати запровадження воєнного стану та збройну агресію.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до переконання, що жоден із інших, більш м`яких запобіжних заходів, крім тримання під вартою, не може забезпечити уникненню ризиків, передбачених ст.177 КПК України, належну процесуальну поведінку обвинуваченого та виконання ним процесуальних обов`язків. Запобіжний захід у виді тримання під вартою буде достатнім стримуючим засобом, який здатен забезпечити гарантії належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 . Підстав вважати його завідомо непомірним для обвинуваченого не вбачається.

Відомостей, які б свідчили про неможливість подальшого застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою, у тому числі за станом здоров`я, слідчому судді не надано.

Відповідно до положень ч.4 ст.183 КПК України передбачає, що суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 КПК України, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні, зокрема, щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування.

Враховуючи категорію та характер інкримінованого ОСОБА_4 злочину, слідчий суддя вважає, що наразі відсутні підстави для визначення підозрюваному розмір застави.

Керуючись ст.ст.177-178, 181, 194, 199, 314 - 316, 369 - 372 КПК України, суд,

постановив:

Клопотання начальника Мелітопольського відділу Запорізької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони ОСОБА_6 про продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ,- задовольнити.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , продовжити до 18 квітня 2025 року включно без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена до Запорізького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Для особи, яка перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення їй копії судового рішення. Подання апеляційної скарги на ухвалу суду зупиняє набрання нею законної сили, але не зупиняє її виконання.

Повний текст ухвали складено 18 лютого 2025 року.

Слідчий суддя: ОСОБА_1