САДГІРСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД М. ЧЕРНІВЦІ
Справа № 726/1287/25
Провадження №1-кс/726/426/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

16.04.2025 м. Чернівці

Садгірський районний суд м. Чернівці у складі:

слідчого судді: ОСОБА_1 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 розглянувши скаргу представника ГО «НОН СТОП» ОСОБА_3 , на бездіяльність уповноваженої особи ТУ БЕБ у Чернівецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових,-

ВСТАНОВИВ :

ОСОБА_3 , як представник ГО «НОН СТОП», звернувся до слідчого судді із скаргою на бездіяльність уповноваженої особи ТУ БЕБ у Чернівецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви про кримінальне правопорушення.

У скарзі зазначає, що 06.04.2025 року він звернувся до уповноважених осіб ТУ БЕБ в Чернівецькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. У заяві, як і у скарзі вказав значний обсяг інформації щодо особи ОСОБА_4 . Стверджує, що вказаною особою створено бізне-структуру, розгалужену систему товариств, які діють у злочинній змові та співпраці з іншими особами та товариствами, яка використовується для вчинення різноманітних кримінальних правопорушень, в тому числі ухилення від сплати податків, легалізації грошових коштів, тощо. До злочинних схем вказаної особи залучено безліч посадових осіб держаних органів, серед яких органів митниці чотирьох областей, податкової служби по всій державі, органів ДПС, митної служби, державної прикордонної служби, БЕБ, СБУ, національної поліції України та ще чимало інших. Переконує, що злочинна діяльність вказаної особи є вкрай обширною та включає у себе різноманітну діяльність: контрабанда товарів, несплати податків, організацію злочинних схем із використанням онлайн казино Vbet, незаконна трансляцій реклами із використанням вказаного онлайн казино, злочинні змови із широким колом державних та правоохоронних органів, співпраця із державою-агресором, організацію схем по ухиленню від мобілізації, схиляння банківських установ до схем легалізації та виводу коштів отриманих злочинним шляхом, та ряд інших. На думку скаржника, уповноважена особа без зобов`язана за його заявою зареєструвати кримінальне провадження за ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 201-4, ч. 4 ст. 203-2, ч.1 ст. 204, ч. 3 ст. 209,, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 258-5, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369, КК України.

Разом із тим на таку заяву скаржник відповіді не отримав.

Заявник вважає, таку бездіяльність незаконною, яка приховує вчинення описаних злочинів, а тому просить слідчого суддю постановити ухвалу, якою зобов`язати уповноважених осіб ТУ БЕБ в Чернівецькій області внести відомості до ЄРДР та розпочати досудове розслідування за його заявою.

В судове засідання скаржник не зявився, скаргу просив розглянути без його участі.

Уповноважена особа ТУ БЕБ в Чернівецькій області в судове засідання для розгляду скарги не зявилась, однак надіслала заяву з проханням скаргу розглянути без її участі, відмовити у її задоволенні у зв`язку із безпідставністю.

Дослідивши письмові матеріали додані до скарги, слідчий суддя встановив таке.

Із долучених до скарги матеріалів, слідчим суддею було встановлено, що ОСОБА_3 , як представник ГО «НОН СТОП», звернувся до уповноважених осіб ТУ БЕБ в Чернівецькій області із заявою про вчинення кримінального правопорушення. У заяві, як і у скарзі виклав значний обсяг інформації щодо особи ОСОБА_4 . Стверджує, що вказаною особою створено бізне-структуру, розгалужену систему товариств, які діють у злочинній змові та співпраці з іншими особами (в тому числі і з посадовими) та товариствами, яка використовується для вчинення різноманітних кримінальних правопорушень. До злочинних схем вказаної особи залучено безліч посадових осіб держаних органів, серед яких органів митниці чотирьох областей, податкової служби по всій державі, органів ДПС, митної служби, державної прикордонної служби, БЕБ, СБУ, національної поліції України та ще чимало інших. У зв`язку із викладеним, просив внести відомості щодо вчинення злочинів за ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 201-4, ч. 4 ст. 203-2, ч.1 ст. 204, ч. 3 ст. 209,, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 258-5, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369, КК України до ЄРДР та розпочати досудове розслідування. Крім того, прохальна частина містить 27 пунктів на декількох аркушах, у яких заявник детально просить здійснити ті чи інші слідчі дії, вжити певних заходів забезпечення кримінального провадження, тощо.

Така заява була скерована на електронну адресу ТУ БЕБ у Чернівецькій області 06.04.2025 року.

Як вбачається із листа детектива ТУ БЕБ у Чернівецькій області ОСОБА_5 , заявнику було роз`яснено, що підставою для внесення відповідних відомостей до ЄРДР за заявою особи, є відомості та фактичні дані, які вказують на ознаки вчинення особою кримінального правопорушення передбаченого статтею КК України, яка є підслідною для органів БЕБ України.

Зазначено, що реєстрації в ЄРДР підлягають не будь-які заяви чи повідомлення, а лише ті з них, які містять достатньо об`єктивні данні, які дійсно свідчать про ознаки конкретного кримінального правопорушення, реальність конкретної події. Якщо ж такі відомості відсутні, вони не вважаються такими, що підлягають обов`язковому внесенню до ЄРДР.

Підставами вважати заяву прийнятною, є наявність даних про ознаки злочину. Такими даними є існування доказів, що підтверджують реальність події злочину, зокрема час, місце, спосіб, шкода та інше.

Разом із тим, подана заявником заява не відповідає вимогам повідомлення про вчинення злочин, оскільки не містить вищевказаних критеріїв. Відтак підстави для внесення відомостей до ЄРДР відсутні.

Слідчим суддею не встановлено чи було направлено вказаний лист заявнику та чи отримав він його.

Разом із тим, слідчий суддя погоджується із доводами, які виклав детектив у своєму листі враховуючи таке.

Відповідно до ч. 1 ст. 24 КПК України кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності слідчого в порядку, передбаченому КПК України.

Згідно п. 1 ч. 1 ст. 303 КПК України на досудовому провадженні можуть бути оскаржені бездіяльність слідчого, дізнавача прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення.

Вищезазначена бездіяльність виникає у зв`язку з невиконанням слідчим, дізнавачем, прокурором передбаченого ч. 1 ст. 214 КПК України обов`язку внести відомості про вчинення кримінального правопорушення до ЄРДР і таким чином розпочати проведення досудового розслідування за відповідними фактами.

Так, згідно ч. 4 ст. 214 КПК України, слідчий, прокурор, інша службова особа, уповноважена на прийняття та реєстрацію заяв і повідомлень про кримінальні правопорушення, зобов`язані прийняти та зареєструвати таку заяву чи повідомлення. Відмова у прийнятті та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення не допускається.

Згідно ч 1 ст. ст. 214 КПК України, слідчий, дізнавач, прокурор невідкладно, але не пізніше 24 годин після подання заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення або після самостійного виявлення ним з будь-якого джерела обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, зобов`язаний внести відповідні відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань, розпочати розслідування та через 24 години з моменту внесення таких відомостей надати заявнику витяг з Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Так, порядок внесення відомостей до ЄРДР врегульовано Положенням про Єдиний реєстр досудових розслідувань, порядок його формування та ведення, затвердженим наказом Офісу Генерального прокурора від 30.06.2020 за № 298. Згідно з пунктом 1 глави 2 розділу I цього Положення, до реєстру вносяться відомості про короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела; попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що узгоджується з вимогами пункту 4 частини 5статті 214 КПК України.

Досудове розслідування розпочинається з моменту внесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань (ч. 2 ст. 214 КПК України).

Чинним КПК закріплено спрощену процедуру початку досудового розслідування (без проведення дослідчої перевірки). Проте, така спрощена процедура не означає, що взагалі відсутні критерії для внесення чи невнесення відповідних відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань. Її спрощеність виражається у тому, що для перевірки наявності зазначених вище критеріїв не потрібно проводити попередню перевірку викладених у заяві відомостей, а необхідно лише перевірити зміст самої заяви.

Як зауважив Вищий спеціалізований суд України з розгляду цивільних і кримінальних справ (далі - ВССУ) у Листі від 12.01.2017 № 9-49/0/4-17) «Про практику розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність органів досудового розслідування чи прокурора під час досудового розслідування» питання правової оцінки заяви чи повідомлення на предмет обґрунтованості викладених у них відомостей, що свідчать саме про кримінальне правопорушення, є складним і неоднозначним, і воно характеризує стан судової практики розгляду аналізованої категорії скарг.

Слід звернути увагу на те, що правове регулювання механізму кримінально-процесуальної діяльності не повинно давати можливість окремим особам зловживати своїми правами та використовувати його з метою, що суперечить суспільним потребам, зокрема, перевантажувати правоохоронну систему держави численними повідомленнями, які завідомо не містять відомостей саме про кримінальне правопорушення, задля досягнення власних інтересів та виконання нею невластивих їй функцій. Такими запобіжниками, зокрема, є: встановлення кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (ст. 383 КК України) та фільтр повідомлень про кримінальні правопорушення, що підлягають внесенню до ЄРДР, встановлений нормами самого КПК України.

Інформація, стосовно обставин вчинення кримінального правопорушення, необхідна для визначення того, що ставиться питання про вчинення саме кримінального правопорушення, та можливості спрямувати орган досудового розслідування на його розкриття, зібрання відповідних доказів.

Для внесення відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань заявник у повідомленні про кримінальне правопорушення має зазначити конкретні, відомі йому обставини об`єктивної сторони такого правопорушення (яке саме кримінальне правопорушення відбулось, де, коли, в чому полягало, які особи, причетні до його скоєння тощо). Такі обставини можуть бути неповними (в силу недостатньої обізнаності заявника, неочевидності вчинення кримінального правопорушення, з огляду на початкову стадію сприйняття та дослідження цих подій чи з інших причин), але в той же час достатніми для попередньої кваліфікації реєстраторами Єдиного реєстру досудових розслідувань такого діяння саме як кримінального правопорушення (кваліфікації за статтею, частиною статті Кримінального кодексу України). КПК України дійсно передбачає внесення до ЄРДР інформації на підставі заяв та повідомлень про кримінальне правопорушення, однак не будь-яких заяв, які надходять до органів досудового розслідування при здійсненні ними своїх повноважень.

Якщо ж зі змісту повідомлення про кримінальне правопорушення є очевидним, що обставини, викладені в ньому, не свідчать про те, що існує ймовірність вчинення будь-якого кримінального правопорушення і ці обставини для отримання зазначеного вище висновку не потребують перевірки засобами кримінального процесу або в силу його занадто абстрактного характеру неможливо встановити ні попередню кваліфікацію кримінального правопорушення, ні предмет, межі та напрямок досудового розслідування, яке ініціюється заявником, то такі повідомлення не мають вноситися до ЄРДР.

Такий висновок відповідає Рішенню Конституційного Суду України від 17.06.2020, згідно пункту 5 мотивувальної частини якого зазначено, що «встановлений законодавцем обсяг судового захисту стосовно оцінки бездіяльності уповноважених державних органів має забезпечити ефективність судового контролю, який має бути забезпечено під час розгляду відповідних питань хоча б у двох судових інстанціях: законодавець має запровадити такий обсяг судового контролю за бездіяльністю слідчого чи прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Реєстру після отримання заяви, повідомлення про кримінальне правопорушення, що дозволяв би здійснити ефективний судовий контроль щодо відповідних питаньта за наявності підстав надати особі можливість ініціювати початок кримінального провадження, а отже, надати їй реальний доступ до судового захисту.

Також і Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у своїй постанові від 16 травня 2019 року (справа № 761/20985/18, провадження № 51-8007км18) наголосив: «...якщо не було події кримінального правопорушення або в діях особи немає складу кримінального правопорушення, то за таких обставин кримінальне провадження не може бути розпочато. А якщо через помилку чи з інших причин таке провадження було розпочато, то воно негайно має бути припинено і з позиції вимог правопорядку, і з огляду дотримання інтересів всіх учасників правовідносин...».

«…слідчий, прокурор після прийняття та реєстрації заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, виходячи з їх змісту, має перевірити достатність даних, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, за наслідками чого ним приймається рішення про початок досудового розслідування шляхом внесення відповідних відомостей до ЄРДР. Таким чином, підставою початку досудового розслідування є не будь-які прийняті та зареєстровані заяви, повідомлення, а лише ті з них, з яких вбачаються вагомі обставини, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, короткий виклад яких разом із прізвищем, ім`ям, по-батькові (найменуванням) потерпілого або заявника, серед іншого, вноситься до ЄРДР» (постанова від 30.09.2021 року у справі № 556/450/18).

Внесення до ЄРДР неконкретних тверджень (у тому числі припущень) заявника про вчинення кримінального правопорушення за відсутності будь-яких об`єктивних відомостей про обставини його вчинення призвело б до: розпорошення обмежених сил і засобів правоохоронної системи держави на перевірку значної кількості безпідставних та абстрактних повідомлень про кримінальні правопорушення, що в свою чергу не дозволило б концентрувати зусилля на розслідуванні дійсно суспільно-небезпечних діянь, що неминуче знизило б ефективність захисту особи, суспільства та держави від цих кримінальних правопорушень, ускладнило б охорону прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, які зазнали шкоди від таких правопорушень; порушення права та законних інтересів осіб, згаданих в таких повідомленнях; використання інструментів статті 214 КПК не для ініціювання початку досудового розслідування щодо конкретного кримінального правопорушення, а для спрямування сил і засобів правоохоронних органів загалом на всю діяльність визначеного заявником підприємства, установи чи організації або окремої людини з метою вже самостійного виявлення слідчим, дізнавачем, прокурором обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення (а це є вже іншим приводом для початку досудового розслідування за статтею 214 КПК), а також унеможливлення застосування механізму притягнення заявників до кримінальної відповідальності за завідомо неправдиві повідомлення про кримінальні правопорушення (стаття 383 КК). Зазначене не відповідає завданням кримінального провадження, які визначені в статті 2 КПК.

Таким чином, закон передбачає необхідність попередньої оцінки (аналізу) слідчим, прокурором, слідчим суддею (у разі оскарження заявником бездіяльності уповноваженої особи щодо невнесення відомостей до ЄРДР) змісту заяви, повідомлення про вчинене кримінальне правопорушення на предмет викладення в ньому інформації саме про кримінальне правопорушення на основі вказаних критеріїв.

Кримінально-процесуальним законодавством не встановлено порядок та зміст викладу відомостей про кримінальні правопорушення в заявах або повідомленнях. Проте, надаючи оцінку таким відомостям, прокурор, слідчий, за змістом ст. 214 КПК України, повинні переконатися у наявності в них даних, що вказують на об`єктивні ознаки підготовки, вчинення, приховування кримінального правопорушення.

Позиція щодо автоматичної реєстрації відомостей по всіх заявах і повідомленнях, які надходять до слідчого, прокурора, дізнавача для порушення кримінального провадження, про яку вказує скаржник є помилковою, адже сама норма КПК опосередковано містить вимогу наявності відомостей про кримінальне правопорушення

Отримавши заяву про злочин, уповноважена особа повинна перевірити наявність у заяві інформації, яка може свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а саме про наявність чи відсутність ознак кримінального правопорушення, що не є тотожним встановленню складу злочину. Відомостями про кримінальне правопорушення можна вважати інформацію про подію, яка може бути предметом кримінально-правової оцінки, або про діяння, яке виглядає як суспільно-небезпечне і протиправне.

Окрім того, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, а також відомості про попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність вносяться виключно реєстратором заяви про кримінальне правопорушення, що чітко передбачено вимогами ст. 214 КПК України і Наказом № 298 від 30.06.2020 року. Таким чином, для визначення попередньої правової кваліфікації, необхідним є виклад обставин вчинення кримінального правопорушення, який повинен бути зазначений у заяві про вчинення злочину.

Детально вивчивши та надавши оцінку заяві ОСОБА_3 , слідчий суддя вважає, що вона не містить відомостей, які б вказували на вчинення вказаною у заяві особою ( ОСОБА_6 ) кримінальних правопорушень про які переконує заявник, зокрема за ст.ст. ч. 4 ст. 111-1, ч. 1 ст. 111-2, ч. 3 ст. 201-4, ч. 4 ст. 203-2, ч.1 ст. 204, ч. 3 ст. 209,, ч. 3 ст. 212, ч. 1 ст. 255, ч. 3 ст. 258-5, ч. 4 ст. 358, ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 365, ч. 3 ст. 368, ч. 3 ст. 369, КК України, а посилання заявника на ознаки вказаних кримінальних правопорушень є лише суб`єктивним викладом обставин та припущеннями заявника, суб`єктивним уявленням щодо неправомірності дій, а також ґрунтується на власному аналізі та баченні норм законодавства про кримінальну відповідальність.

Викладена у заяві та скарзі інформація щодо вчинюваних певною особою ряду злочинів, має обширний і узагальнений характер, не спирається на конкретні обставини щодо суттєвих ознак кримінального правопорушення. Крім того слідчий суддя скептично ставиться до посилань заявника про злочинну змову ОСОБА_7 із посадовими особами вищевказаних державних органів, оскільки такі посилання є неконкретними, розмитими, узагальненими, носять гіпотетичний характер.

Позиція заявника зводиться до того, що він переконаний чи вважає, що ОСОБА_8 здійснює обширну злочинну діяльність, а тому необхідно перевірити його діяльність шляхом початку досудового розслідування та виконання 27 пунктів, про які просить заявник, в тому числі і тих, які можуть обмежувати права та свободи цієї особи.

Крім того, переважна частина кримінальних правопорушень, про які стверджує заявник, не належить до підслідності органів БЕБ, а щодо тих які належать, заявником не обґрунтовано підслідність саме ТУ БЕБ у Чернівецькій області. Таким чином, скаржник, хоч і заявляв про вчинення кримінальних правопорушень, тобто про наявність гіпотетичної умови підслідності БЕБ, проте не навів будь-яких переконливих аргументів, які б у своїй сукупності переконували б щодо реального існування ознак кримінальних правопорушень, які підслідні саме ТУ БЕБ у Чернівецькій області.

Також із скарги не вбачається чи звертався заявник із подібними заявами до інших органів, оскільки, зважаючи на діяльність ГО, від імені якого подана скарга, можливість такого звернення не може виключатись, а також чи відкрито іншими органами кримінальне провадження за фактами, які викладені заявником.

Варто зазначити, що логіка заявника в даному випадку є хибною, адже за нею, будь-який органи досудового розслідування зобов`язані відкривати кримінальні провадження на підставі будь-яких тверджень, які не підкріплюються будь-якими потенційно прийнятними доводами та щоразу здійснювати їх перевірку шляхом здійснення досудового розслідування виключно тому, що заявник цього бажає. Така логіка є хибною, зважаючи на вищевикладені критерії прийнятності відповідних заяв чи повідомлень.

Дослідивши заяву, із якою скаржник звернувся до органів БЕБ, слідчий суддя доходить висновку про відсутність в такій заяві об`єктивних даних, які б свідчили про ймовірність вчинення кримінальних правопорушень, а викладених у заяві обставин недостатньо для того, щоб розпочати досудове розслідування.

Твердження, які зазначені в заяві мають абстрактний характер та ґрунтуються виключно на припущеннях про існування певних фактів, тобто його суб`єктивній оцінні певних подій, адже жодних конкретних відомостей з цього приводу, які могли б бути перевірені в ході досудового розслідування дана заява не містить. Ці твердження мають характер припущення, тому не можуть свідчити про те, що існує ймовірність вчинення злочинів і що описані в заяві факти потребують перевірки засобами кримінального процесу.

Враховуючи викладене, слідчий-суддя не вбачає у бездіяльності детектива БЕБ у Чернівецькій області щодо невнесення відомостей про кримінальне правопорушення до ЄРДР ознак неправомірності.

Згідно з вимогами ст. 307 КПК України, за результатами розгляду скарг на рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача чи прокурора слідчим суддею постановляється ухвала про: 1) скасування рішення слідчого, дізнавача чи прокурора; 1-1) скасування повідомлення про підозру; 2) зобов`язання припинити дію; 3) зобов`язання вчинити певну дію; 4) відмову у задоволенні скарги.

Проаналізувавши наведені у скарзі доводи, оцінивши наявні матеріали у їх сукупності, слідчий суддя дійшов висновку, що у задоволенні скарги слід відмовити.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 214, 303-310, 372, 376 КПК України, слідчий суддя,-

УХВАЛИВ :

У задоволенні скарги представника ГО «НОН СТОП» ОСОБА_3 на бездіяльність уповноваженої особи ТУ БЕБ у Чернівецькій області, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових відмовити.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом 5 днів з дня її проголошення безпосередньо до Чернівецького апеляційного суду, а особою, без участі якої її постановлено, апеляційна скарга може бути подана протягом п`яти днів з дня отримання копії даної ухвали.

Слідчий суддяОСОБА_1