Справа № 134/1312/21
У Х В А Л А

17 грудня 2024 року с-ще Крижопіль

Крижопільський районний суд Вінницької області

в складі: головуючої судді ОСОБА_1

з участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

його захисника ОСОБА_6

розглядаючи у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань в селищі Крижопіль в режимі відеоконференції кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України,

встановив:

В провадженні Крижопільського районного суду Вінницької області перебуває на розгляді кримінальне провадження про обвинувачення ОСОБА_4 , ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України.

Прокурор заявила клопотання про продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 на 60 діб, оскільки строк дії застосованого запобіжного заходу закінчується 27 грудня 2024 року і до цього часу розгляд справи завершити неможливо, а ризики, передбачені п. п. 1, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, продовжують існувати. Так, ОСОБА_5 , який обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, за яке передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від 4 до 6 років, перебуваючи на волі, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, незаконно впливати на потерпілого та свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема виїхати за межі Вінницької області, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Враховуючи викладене, запобігти вищевказаним ризикам можливо лише шляхом застосування стосовно обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Більш м`які запобіжні заходи, на думку сторони обвинувачення, не будуть дієвими, оскільки ОСОБА_5 раніше вже порушив запобіжний захід у виді домашнього арешту та перебував у розшуку.

Обвинувачений ОСОБА_5 та його захисник - адвокат ОСОБА_6 заперечили проти задоволення клопотання прокурора, посилаючись на його необґрунтованість через недоведеність зазначених ризиків, в зв`язку з чим просять застосувати відносно обвинуваченого запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту. Крім того, обвинувачений ОСОБА_5 вказав, що у нього нещодавно помер батько, тому йому необхідно бути поруч з матір`ю, щоб підтримати її.

Обвинувачений ОСОБА_4 також просив застосувати до ОСОБА_5 більш м`який запобіжний захід.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків.

Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування.

Суд враховує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу. Наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Надаючи оцінку наведеним у клопотанні про продовження запобіжного заходу доводам сторони обвинувачення, беручи до уваги відсутність доказів сторони захисту на їх спростування, суд дійшов висновку, що ОСОБА_5 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, яке відповідно до приписів ст. 12 КК України є тяжким злочином, за який передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від чотирьох до шести років. На думку суду, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 , розуміючи важкість покарання, яке йому може бути призначене у разі визнання винуватим в інкримінованому кримінальному правопорушенні, у співставленні можливих негативних для нього наслідків, може переховуватися від суду з метою уникнення кримінальної відповідальності за скоєне, незаконно впливати на свідків, які ще не були допитані, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

Суд також враховує, що обвинувачений ОСОБА_5 не має стабільного та законного джерела доходу, у нього відсутні стійкі соціальні зв`язки, які б могли забезпечити його належну процесуальну поведінку.

Окрім того, суд бере до уваги, що ОСОБА_5 раніше вже порушував запобіжний захід у виді домашнього арешту та близько двох років перебував у розшуку.

Суд вважає, що обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_5 запобіжний захід з урахуванням його тривалості не виходить за межі розумного строку, відповідає особі обвинуваченого, характеру та тяжкості діяння, яке йому ставиться у вину, кореспондується з характером суспільного інтересу, тобто визначеними КПК України конкретними підставами і метою запобіжного заходу, тому суд вважає виправданою необхідність продовження строку тримання обвинуваченого під вартою, оскільки, на переконання суду, наразі жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе в повній мірі запобігти вказаним ризикам та забезпечити належної процесуальної поведінки обвинуваченого під час судового розгляду даного кримінального провадження.

Приймаючи рішення про продовження строку дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, суд виходить з того, що судове рішення повинно забезпечити не тільки права обвинувачених, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Визначення таких прав, як підкреслює Європейський суд з прав людини, вимагає від суду більшої суворості в оцінці цінностей суспільства.

Оскільки судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході у виді тримання під вартою відпала, тому суд вважає за необхідне продовжити строк тримання ОСОБА_5 під вартою на 60 днів, до 14 лютого 2025 року включно.

Підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу з тримання під вартою на домашній арешт суд не вбачає.

У відповідності до п. 1 ч. 4 ст. 183 КПК України суд вважає за доцільне не визначати розмір застави обвинуваченому ОСОБА_5 , оскільки він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 186 КК України, а саме злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Керуючись ст. ст. 177, 178, 183, 327, 331, 372, 392 КПК України, суд -

постановив:

Клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_5 - задовольнити.

Продовжити ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строк тримання під вартою на 60 днів, до 14 лютого 2025 року включно.

В задоволенні клопотання обвинуваченого ОСОБА_5 та його захисника про зміну застосованого до обвинуваченого запобіжного заходу у виді тримання під вартою на запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Вінницького апеляційного суду через Крижопільський районний суд Вінницької області протягом п`яти днів з дня її оголошення, а обвинуваченому, який перебуває під вартою, строк подачі апеляційної скарги обчислюється з моменту вручення йому копії ухвали суду.

Суддя: