ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-сс/803/204/25 Справа № 210/5657/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15 січня 2025 року м. Дніпро

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

Головуючого, судді - доповідача: ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

при секретарі ОСОБА_5

за участю (в режимі відеоконференції):

прокурора ОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

обвинуваченого ОСОБА_8

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Славута Хмельницької області, громадянина України, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, -

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі захисник ОСОБА_7 просить оскаржувану ухвалу слідчого судді скасувати та застосувати до ОСОБА_8 більш м`який запобіжний захід у виді домашнього арешту, застави у меншому розмірі, або особистого зобов`язання.

Обгрунтовуючи вимоги апеляційної скарги, захисник вказує, що рішення суду є незаконним, необґрунтованим та таким, що підлягає скасуванню.

Зазначає, що судом першої інстанції не було належним чином проаналізовано всі заявлені ризики з числа передбачених ст. 177 КПК України, а також не було дотримано принципи міжнародного законодавства, практику ЄСПЛ, внаслідок чого було необґрунтовано застосовано виключний запобіжний захід.

Одночасно вказує, що до підозрюваного можливо було застосувати більш м`який запобіжний захід, зокрема встановити помірний для нього розмір застави.

Крім того вказує, що ОСОБА_8 необгрунтовано підозрюється у вчиненні інкримінованого злочину, слідством не надано достатніх доказів його винуватості.

Також зазначає, що судом не було враховано те, що ОСОБА_8 раніше не судимий, має міцні соціальні зв`язки, а також ОСОБА_8 та його дружина мають поганий стан здоров`я.

Акцентує увагу на тому, що слідчим та прокурором не було доведено жодного із заявлених ризиків, зокрема ОСОБА_8 не збирається переховуватися від слідства та суду, оскільки він розуміє негативні наслідки такого вчинку для нього, також не підтверджено можливість впливу на інших підозрюваних, вчинення іншого кримінального правопорушення.

Оскаржуваною ухвалою слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року задоволено клопотання слідчого та продовжено строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , у межах строку досудового розслідування, до 20 лютого 2025 року, з визначенням альтернативної застави у 80 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що становить 242240 (двісті сорок дві тисячі двісті сорок гривень).

Мотивуючи прийняте рішення, слідчий суддя вказав, що ОСОБА_8 обґрунтовано підозрюється у вчинені тяжкого злочину, за який передбачене покарання у виді довготривалого позбавлення волі, що може спонукати останнього до здійснення спроб переховування.

Слідчим суддею зазначено, що встановлено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, а саме: можливості переховування від органів досудового розслідування та суду; незаконного впливу на свідків інших співучасників злочину та вчинення нового кримінального правопорушення. Також вказано про неможливість запобігти вказаним ризикам шляхом застосування більш м`яких запобіжних заходів.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника ОСОБА_7 та обвинуваченого ОСОБА_8 , які апеляційну скаргу підтримали та наполягали на її задоволенні, прокурора, який заперечував проти задоволення апеляційної скарги, дослідивши надані матеріали, обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів дійшла висновку про те, що остання не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Так, згідно ч. 1 ст. 183 КПК України запобіжний захід у виді тримання під вартою є винятковим і застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язані встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий або прокурор;

недостатність застосування більш м`яких запобіжних засобів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно ст. 199 КПК України клопотання про продовження строку тримання під вартою окрім відомостей, зазначених у ст. 184 КПК України, має містити:

виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

На думку колегії суддів, суд першої інстанції при продовженні запобіжного заходу у вигляді тримання ОСОБА_8 під вартою цих вимог закону дотримався.

Так, колегія суддів вважає правильним висновок слідчого судді про наявність щодо ОСОБА_8 підозри у вчиненні інкримінованого діяння, достатньо обгрунтованої для продовження застосованого до нього запобіжного заходу, оскільки він підтверджується доказами, проаналізованими в оскаржуваній ухвалі, в тому числі протоколами про результати НСРД, протоколами обшуків, протоколами допиту свідків, експертними висновками. При цьому стороною захисту не наведено в апеляційній скарзі переконливих міркувань на спростування такого висновку.

Як зазначено у рішенні Європейського суду з прав людини від 28.10.2004 р. у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства», для вирішення питання про обрання запобіжного заходу факти, що викликають підозру, не обов`язково мають бути встановлені до ступеню, необхідного для засудження або навіть пред`явлення обвинувачення, а згідно рішення Європейського суду з прав людини від 30.08.1998 р. у справі «Кемпбелл та Хартлі проти Сполученого Королівства» наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або відомостей, на підставі яких об`єктивний спостерігач зробив би висновок, що дана особа могла б скоїти злочин.

На думку колегії суддів, проаналізованими слідчим суддею доказами вірогідна причетність ОСОБА_8 до скоєння інкримінованого злочину підтверджується достатньою мірою. При цьому враховується, що згідно із наданими матеріалами при обшуку за місцем його проживання було виявлено 8 полімерних трубочок з психотропною речовиною, а також під час проведення НСРД було зафіксовано його спілкування з іншими фігурантами кримінального провадження, що дозволяє грунтовно припускати причетність ОСОБА_8 до інкримінованого діяння.

Також слідчий суддя при вирішенні питання про продовження виняткового запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_8 прийшов до об`єктивного висновку про те, що більш м`який запобіжний захід не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України, оскільки останній небезпідставно підозрюється у вчиненні особливо тяжкого злочину, за який у разі визнання його винуватим, передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі на строк до 10 років, з конфіскацією майна, а отже з метою уникнення покарання він може переховуватись від суду, намагатися впливати на свідків, а також вчинити інше кримінальне правопорушення.

В контексті практики ЄСПЛ ризик втечі обвинуваченого оцінюється не лише на основі суворості можливого вироку, а має досліджуватися з посиланням на ряд інших факторів, які можуть спростувати або підтвердити його існування, і підлягає оцінці у світлі факторів, пов`язаних з характером особи, її моральністю, місцем проживання, родом занять, майновим станом, сімейними зв`язками та усіма видами зв`язку з країною, в якій така особа піддається кримінальному переслідуванню.

Аналізуючи фактичні обставини справи, зокрема тяжкість інкримінованого кримінального правопорушення та покарання, що загрожує ОСОБА_8 у разі визнання його винуватим, та відомості про його особу, колегія суддів приходить до висновку, що ризик переховування останнього від органів слідства та суду існує і є вагомим.

Також щодо останнього існує ризик впливу на свідків з метою надання ними показань певного змісту з огляду на те, що вказані особи на даний час у межах судового розгляду кримінального провадження не допитані, також цілком виправданим є ризик впливу на інших підозрюваних у даному кримінальному провадженні, оскільки ОСОБА_8 достовірно знаючи їх анкетні дані, а також місце мешкання, зможе прямо або опосередковано із використанням інших осіб здійснювати моральний або фізичний вплив на них.

Є правильними також висновки суду першої інстанції щодо наявності відносно ОСОБА_8 ризику з числа передбаченого ст. 177 КПК України у виді продовження злочинної діяльності з огляду на обґрунтованість підозри у скоєні кримінального правопорушення, а також беручи до уваги, що ОСОБА_8 офіційно не працевлаштований, легального джерела доходу не має, у зв`язку з чим з метою отримання коштів останній може вдатися до відповідних протиправних дій.

Доводи захисту щодо необхідності зміни запобіжного заходу є необґрунтованими, оскільки позитивні характеризуючі дані про особу цього підозрюваного, стан його здоров`я, не спростовують змісту і вагомості вищенаведених обставин, а відтак не можуть слугувати підставою для зміни запобіжного заходу.

Колегія суддів оцінює вищенаведені обставини як виключно вагомі і такі, що поза розумним сумнівом підтверджують продовження існування встановлених ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і те, що запобігти їх реалізації можливо тільки шляхом продовження застосування до ОСОБА_8 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, а більш м`які запобіжні заходи нездатні забезпечити йому належну процесуальну поведінку, а отже суд першої інстанції прийшов до ґрунтовного висновку про необхідність продовження строку дії застосованого до цього обвинуваченого запобіжного заходу.

Що стосується доводів апелянта стосовно можливості застосування до ОСОБА_8 більш м`яких запобіжних заходів, не пов`язаних з триманням під вартою, то слід зазначити, що такі запобіжні заходи, зважаючи на ризики, які продовжують своє існування, сутність та фактичні обставини інкримінованого діяння, відомості про особу підозрюваного не будуть достатніми для забезпечення дотримання цим підозрюваним процесуальних обов`язків.

Доводи апеляційної скарги захисника у своїй сукупності не спростовують наявність і вагомість існуючих ризиків з переліку встановлених судом та є по суті особистими упередженими міркуваннями та оцінками апелянта як особи, зацікавленої у вирішенні порушеного питання на користь підзахисного, та не можуть бути прийняті до уваги у зв`язку з вищенаведеним.

Аналізуючи доводи апеляційної скарги захисника стосовно надмірності розміру альтернативної застави, встановленої ОСОБА_8 , колегія судді не може з ними погодитись та вважає, що при продовження строку дії запобіжного заходу підозрюваному раніше визначений розмір застави було ґрунтовно залишено без змін з міркувань тяжкості та характеру вчиненого діяння, відомостей про особу підозрюваного та інших обставин, що мають значення. Колегія суддів звертає увагу на те, що підстави визначення розміру застави не змінилися, ОСОБА_8 небезпідставно підозрюється у тому, що він здійснював злочинну діяльність пов`язану з незаконним збутом психотропних речовин, у зв`язку із чим встановлений розмір застави є цілком виправданим, оскільки такий альтернативний запобіжний захід має забезпечити виконання особою покладених на нього обов`язків, а її розмір має стримувати підозрюваного від негативного впливу на хід досудового розслідування та кримінальне провадження в цілому.

Крім того колегією суддів враховується, що через складність кримінального провадження, досудове розслідування було продовжене, оскільки слідству необхідно провести значну кількість процесуальних слідчих дій, які неможливо завершити до кінці дії обраного запобіжного заходу, втім питання про доцільність подальшого тримання ОСОБА_8 під вартою знову стане предметом розгляду слідчого суді.

Будь-яких істотних порушень кримінального процесуального закону при постановленні зазначеної ухвали судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому за наслідками апеляційного розгляду колегія суддів вважає за необхідне апеляційну скаргу захисника залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді - залишити без змін.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 422 КПК України, колегія суддів, -

П О С Т А Н О В И Л А :

Апеляційну скаргу захисника ОСОБА_7 в інтересах підозрюваного ОСОБА_8 - залишити без задоволення.

Ухвалу слідчого судді Дзержинського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 23 грудня 2024 року про продовження строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою ОСОБА_8 , підозрюваного у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 307 КК України, - залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді:

____________________ ____________________ ____________________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4