справа № 619/8182/24
провадження № 1-кп/619/186/25
ВИРОК

іменем України

10 березня 2025 року,

м. Дергачі,

Дергачівський районний суд Харківської області

у складі: головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання - ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 0006376 від 14.08.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Житомир, громадянина України, з середньою спеціальною освітою, одруженого, має на утриманні неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , працював на панчішній фабриці наладчиком, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України.

Сторони кримінального провадження:

прокурор - ОСОБА_5

захисник - ОСОБА_6 (у режимі відеоконференції)

обвинувачений - ОСОБА_3 .

Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 12.02.2024 № 40, солдата ОСОБА_3 зараховано до списків особового складу військової частини та у розпорядження командира військової частини НОМЕР_1 НГУ. Відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України (по стройовій частині) від 09.08.2024 № 205, солдата ОСОБА_3 призначено на посаду стрільця (помічника кулеметника) 1 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення 2 батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах) НОМЕР_2 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України. Згідно бойового розпорядження командира 3 бригади оперативного призначення Національної гвардії України № 08/4352/дск від 11.08.2024, солдата ОСОБА_3 передано під оперативний контроль командира БТГр 3 броп.

Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні», який затверджено Верховною радою України, у зв`язку із військовою агресією російської федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, який неодноразово продовжувався і діє до теперішнього часу.

Відповідно до вимог ст. 17, 65 Конституції України, ст. ст. 1,2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», положень Військової присяги, ст. 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст. 1-4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України, Закону України Про Національну гвардію України, солдат ОСОБА_3 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, бути дисциплінованим, беззастережно виконувати накази командирів (начальників), виявляти повагу до командирів (начальників) і старших за військовим званням, сприяти їм у підтриманні порядку і дисципліни, вивчати військову справу, зразково виконувати свої службові обов`язки та бути готовим до виконання завдань, пов`язаних із захистом Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, забезпечувати недоторканність державного кордону та охорону суверенних прав України, не допускати негідних вчинків та стримувати від них інших. Крім цього, згідно вищевказаних положень нормативно-правових актів, захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Відповідно до ст. 28 Статуту внутрішньої служби єдиноначальність є одним із принципів будівництва і керівництва Збройними Силами України і полягає в наділенні командира (начальника) всією повнотою розпорядчої влади стосовно підлеглих і покладенні на нього персональної відповідальності перед державою за всі сторони життя та діяльності військової частини, підрозділу і кожного військовослужбовця; наданні командирові (начальникові) права одноособово приймати рішення, віддавати накази; забезпеченні виконання зазначених рішень (наказів), виходячи із всебічної оцінки обстановки та керуючись вимогами законів і статутів Збройних Сил України. За ст. 29 Статуту внутрішньої служби за своїм службовим становищем і військовим званням військовослужбовці можуть бути начальниками або підлеглими стосовно інших військовослужбовців. Відповідно до ст. 30 Статуту внутрішньої служби начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника. Згідно зі ст. 31 Статуту внутрішньої служби начальники, яким військовослужбовці підпорядковані за службою, у тому числі і тимчасово, є прямими начальниками для цих військовослужбовців. Найближчий до підлеглого прямий начальник є безпосереднім начальником. Як убачається з ст. 32 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, За своїми військовими званнями начальниками є: полковники, генерал-майори, генерал-лейтенанти, - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу та молодшого офіцерського складу; генерал-полковники, адмірали, генерали армії України - для військовослужбовців рядового, сержантського і старшинського складу, молодшого та старшого офіцерського складу. Відповідно до ст. 37 Статуту внутрішньої служби військовослужбовець після отримання наказу відповідає: «Слухаюсь» і далі виконує його. Військовослужбовець зобов`язаний неухильно виконати відданий йому наказ у зазначений термін. Відповідно до ст. 4 Дисциплінарного статуту військова дисципліна зобов`язує кожного військовослужбовця: додержуватися Конституції та законів України, Військової присяги, неухильно виконувати вимоги статутів Збройних Сил України, накази командирів. Відповідно до ст. 6 Дисциплінарного статуту право командира - віддавати накази і розпорядження, а обов`язок підлеглого - їх виконувати.

Однак, ОСОБА_3 під час проходження військової служби у складі 3 бригади оперативного призначення 14.08.2024 вирішив стати на злочинний шлях, та діючи умисно, в умовах воєнного стану, вчинив непокору, тобто відкриту відмову виконати наказ начальника.

Так, 13.08.2024 командиром батальйонно-тактичної групи 3 бригади оперативного призначення Національної гвардії України видано бойове розпорядження № 08/91 щодо прийняття т.в.о. командира 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) 1 батальйону оперативного призначення в оперативне підпорядкування військовослужбовців у складі: старшого водія 3 кулеметного взводу роти вогневої підтримки 1 батальйону оперативного призначення солдата ОСОБА_7 , старшого розвідника 1 розвідувального відділення взводу розвідки спеціального призначення 2 батальйону оперативного призначення солдата ОСОБА_8 , стрільця (помічника кулеметника) 2 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення 2 батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення солдата ОСОБА_3 та визначення їм бойового завдання: провести рекогносцирування позицій, які є більш вигіднішими за властивостями рельєфу та панівними висотами в районі н.п. Глибоке Харківської області в смузі оборони 92 ошбр, шо дасть змогу більш ефективно вести бойові дії. На виконання вказаного бойового розпорядження, 14.08.2024 приблизно об 11 год 49 хв заступником командира 1 роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) по роботі з особовим складом 1 батальйону оперативного призначення старшим лейтенантом ОСОБА_9 , у місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ ( АДРЕСА_2 ), стрільцю (помічнику кулеметника) 2 відділення 2 взводу оперативного призначення 1 роти оперативного призначення 2 батальйону оперативного призначення (на бронетранспортерах) 4 батальйону оперативного призначення військової частини НОМЕР_1 Національної гвардії України солдату ОСОБА_3 віддано бойовий наказ в усній формі, а саме: провести рекогносцирування позицій, які є більш вигіднішими за властивостями рельєфу та панівними висотами в районі АДРЕСА_3 в смузі оборони 92 ошбр, що дасть змогу більш ефективно вести бойові дії. Однак, ОСОБА_3 , будучи невдоволеним цим наказом щодо вибуття в район АДРЕСА_3 із завданням: провести рекогносцирування позицій, які є більш вигіднішими за властивостями рельєфу та панівними висотами в районі н.п. Глибоке Харківської області в смузі оборони 92 ошбр, що дасть змогу більш ефективно вести бойові дії, перебуваючи у місці тимчасової дислокації підрозділу військової частини НОМЕР_1 НГУ ( АДРЕСА_2 ), 14.08.2024 орієнтовно об 11 год 49 хв, діючи з прямим умислом, а саме усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в умовах воєнного стану відкрито відмовився виконувати вказаний наказ.

Допитаний у судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_3 свою вину у пред`явленому обвинуваченні не визнав повністю та пояснив, що йому не була забезпечена належна медична допомога, його стан медичною частиною не досліджувався. Морально та фізично 14.08.2024 він не був готовий до виконання саме такого наказу, у нього була висока температура. Він має діагноз по психіатрії - розлад адаптації у вигляді тривожно-депресивної реакції і йому було призначено відповідне лікування, яке він приймав. 14.08.2024 він повідомляв медика про сильні головні болі, оскільки у нього була контузія, він не міг зосередитись на виконанні наказу, у стресових ситуаціях не знав як себе поводити, тому міг підвести побратимів. Медика він не знав, тому чи був він присутній під час доведення наказу не знає. Більшість людей він бачив вперше, злагодженості у них не було через це. У той день у нього була депресія та тривога. Він усно повідомляв про свій стан здоров`я медику, прокурору, слідчому ДБР, в СІЗО, але ніхто не відреагував.

Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Своїми діями ОСОБА_3 вчинив злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України - непокора, тобто відкрита відмова виконати наказ начальника, вчинена в умовах воєнного стану.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Винуватість ОСОБА_3 у пред`явленому обвинуваченні повністю доведена прокурором та підтверджується зібраними та безпосередньо, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, дослідженими в судовому засіданні доказами, на підставі всебічного, повного й неупередженого дослідження всіх обставин кримінального провадження, оцінюючи кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення, а саме:

-витягом з наказу № 40 від 12.02.2024 командира в/ч НОМЕР_1 Національної гвардії України про зарахування ОСОБА_3 до списків особового складу військової частини та на всі види забезпечення (т.1 а.с. 166);

-повідомленням командира ВЧ НОМЕР_1 про вчинення ОСОБА_3 14.08.2024 відкритої відмови виконати наказ начальника в умовах воєнного стану (а.с. 83);

-матеріалами службового розслідування військової частини НОМЕР_1 за фактом відмови від виконання наказу, в т.ч. солдатом ОСОБА_3 , яке розпочато 04.09.2024 та завершено 09.09.2024, а саме: висновком, затвердженим 09.09.2024 т.в.о. командира в/ч НОМЕР_1 , яким запропоновано факт непокори, а саме відкритої відмови виконати наказ заступника командира 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) по роботі з особовим складом 1-го батальйону оперативного призначення старшого лейтенанта ОСОБА_10 , в т.ч. солдатом ОСОБА_3 , який мав місце 14.08.2024 в н.п. Дергачі Харківської області, вважати підтвердженим (т.1 а.с. 89-136);

-

-витягом з наказу командира військової частини НОМЕР_1 від 04.03.2024 № 56, яким уважати таким, що приступив до виконання обов`язків лейтенанта ОСОБА_11 з 04.03.2024 за посадою заступника командира 1-ї роти оперативного призначення (на бронетранспортерах) по роботі з особовим складом 1-го батальйону оперативного призначення (т. 1 а.с. 138)

-витягом з бойового розпорядження командира батальйону тактичної групи з бригади оперативного призначення Національної гвардії України від 13.08.2024 №08/91 (т. 1 а.с. 139);

-витягом з бойового розпорядження командира НОМЕР_3 бригади оперативного призначення Національної гвардії України від 23.07.2024 №07/3916дск (т. 1 а.с. 140);

-витягом з бойового розпорядження командира НОМЕР_3 бригади оперативного призначення Національної гвардії України від 11.08.2024 №08/4352дск (т. 1 а.с. 141);

-протоколом огляду предметів від 03.09.2024, за відомостями якого оглянуто зазначені витяги з бойових розпоряджень (т.1 а.с. 142-147);

-протоколом огляду предметів від 05.10.2024, за відомостями якого оглянуто висновок службового розслідування за фактом відмови від виконання наказу солдатом ОСОБА_12 (т.1 а.с. 148-149);

-протоколом огляду предметів від 14.08.2024, за відомостями якого оглянуто відеозапис щодо доведення 14.08.2024 об 11 год 49 хв у пункті тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 заступником командира усного наказу військовослужбовцям, в т.ч. солдату ОСОБА_3 щодо необхідності їм провести рекогносцирування позицій, які є більш вигіднішими за властивостями рельєфу та панівними висотами в районі н.п. Глибоке в смузі оборони 92 ошбр, що дасть змогу більш ефективно вести бойові дії (т.1 а.с. 109-111);

-відомостями протоколу від 13.08.2024 про зняття показань технічних приладів та технічних засобів, що мають функції фото-, кінозйомки, відеозапису, а саме ОСОБА_13 , використовуючи ноутбук Lenovo здійснила копіювання відеозапису з назвою «IMG_2542» тривалістю 01 хв 22 сек, який створено 14.08.2024 об 11 год 49 хв з мобільного телефона «Iphone 15 Pro Max» на оптичний диск та зроблено скріншоти екрану телефону (т.1 а.с. 114-120);

-довідкою №1012 від 05.08.2024 військово-лікарської комісії, за відомостями якої ОСОБА_3 придатний до військової служби (т. 1 а.с. 162);

-медичною характеристикою на військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , який перебував під медичним оглядом лікарів військової частини НОМЕР_1 з лютого 2024 року, тричі проходив стаціонарне лікування у зв`язку з наслідками перенесеної ВТ (01.03.2024), АТБ у вигляді післятравматичного цефалгічного с-му. Придатний до військової служби (т.1 а.с. 163);

-показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_13 , яка є офіцером з дисципліни, про те, що вона обвинуваченого знає як товариша по службі. 14.08.2024 в м. Дергачі ОСОБА_9 було віддано бойовий наказ та троє солдат відмовилися його виконувати, у т.ч. ОСОБА_3 , пояснивши відмову станом здоров`я, а що саме не зазначив. У травні 2024 року у ОСОБА_3 був факт відмови від виконання наказу. Такі відмови солдат негативно впливають на морально-психологічний стан інших військовослужбовців. Вона та інші офіцери ознайомлювали солдат з наслідками порушення дисципліни. Наказ був про рекогносцировку. Під час оголошення наказу був присутній військовий медик. Скарг, пов`язаних із матеріально-технічним забезпеченням від військовослужбовців не було;

-показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_9 , який пояснив, що він являється заступником командира роти по роботі з особовим складом. Обвинувачений був прикомандирований для виконання бойового завдання. 14.08.2024 приблизно о 12 год він віддав усний наказ про виконання бойового завдання групі військовослужбовців, троє з яких відмовилися його виконувати, в т.ч. і ОСОБА_3 , мотивуючи станом здоров`я. Після чого, щодо них почалося досудове розслідування. Була зібрана інша група, яка виконала це завдання. Задача була розвідувальна - пішим маршем приблизно 3-5 км знайти більш вигідні позиції. Явних ознак хвороби і ніяких симптомів у ОСОБА_3 він не бачив, поруч був бойовий медик, який обстежив обвинуваченого і нічого не виявив, після чого військовослужбовців, які відмовилися виконувати наказ відвезли до прокуратури;

-показаннями у судовому засіданні свідка ОСОБА_14 про те, що 14.08.2024 вони отримали наказ виїхати групою на бойове завдання і 3 військовослужбовця, які були відряджені до їхньої військової частини, відмовилися його виконувати, в т.ч. і ОСОБА_3 , пояснивши станом здоров`я, водночас, ніхто не уточнював чому саме. В решті решт завдання було виконано іншими силами. Під час відмови медик був присутній, спілкувався з відмовниками. Будь-яких наявних симптомів, які б не дозволили йому виконати це завдання, він не бачив;

-оглянутим у судовому засіданні відеозаписом щодо доведення 14.08.2024 об 11 год 49 хв у пункті тимчасової дислокації підрозділу в АДРЕСА_2 заступником командира бойового наказу військовослужбовцям, в т.ч. солдату ОСОБА_3 , який відмовився виконувати наказ.

Суд відхиляє доводи сторони захисту про те, що в діях ОСОБА_3 відсутній склад інкримінованого йому злочину, з огляду на таке.

Основним безпосереднім об`єктом кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України, є встановлений у Збройних Силах України, інших військах та військових формуваннях України порядок підлеглості в управлінні військами з метою забезпечення їхньої постійної боєготовності та боєздатності, нормального виконання військовими частинами та підрозділами покладених на них завдань. Додатковим факультативним об`єктом можуть бути безпека держави, власність, довкілля.

Під наказом розуміється одна з форм реалізації владних функцій, організаційно-розпорядчих або адміністративно-господарських обов`язків військової службової особи, змістом якої є пряма, обов`язкова для виконання вимога начальника про вчинення або невчинення підлеглим (групою підлеглих) певних дій по службі.

Так, відповідно до п. 30 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, затвердженого Законом України від 24 березня 1999 року № 548-XIV, начальник має право віддавати підлеглому накази і зобов`язаний перевіряти їх виконання. Підлеглий зобов`язаний беззастережно виконувати накази начальника, крім випадків віддання явно злочинного наказу, і ставитися до нього з повагою.

Згідно з ч. 2 ст. 41 КК України наказ або розпорядження є законними, якщо вони віддані відповідною особою в належному порядку та в межах її повноважень і за змістом не суперечать чинному законодавству та не пов`язані з порушенням конституційних прав та свобод людини і громадянина.

Відповідно до п. 37 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України про виконання або невиконання наказу військовослужбовець зобов`язаний доповісти командирові (начальникові), який віддав наказ, і своєму безпосередньому командирові (начальникові), а також вказати причини невиконання наказу або його несвоєчасного (неповного) виконання. Якщо військовослужбовець розуміє, що він неспроможний виконати наказ своєчасно та у повному обсязі, він про це зобов`язаний доповісти вищезазначеним особам негайно.

Об`єктивна сторона кримінального правопорушення, передбаченого ст. 402 КК України, полягає у вчиненні діяння у вигляді відкритої відмови виконати законний наказ начальника (непокора), коли підлеглий відкрито та категорично заявляє, що не виконуватиме наказ, або у вчиненні іншого умисного невиконання наказу.

Склад цього кримінального правопорушення є формальним, тобто закінченим його слід вважати з моменту вчинення діяння, а саме з моменту відкритої відмови виконати наказ або з моменту умисного його невиконання.

Суб`єктивна сторона непокори характеризується виною у формі прямого умислу. Умисел на невиконання наказу може виникнути у винної особи як у момент отримання наказу, так і пізніше. Ставлення винного до наслідків непокори (ч. 2 ст. 402 КК України) характеризуються, зокрема, і необережністю. Мотиви можуть бути різними і для кваліфікації цього кримінального правопорушення значення не мають.

Водночас суд перевірив версію ОСОБА_3 , висунуту ним на свій захист, про неспроможність виконати наказ за станом здоров`я, а саме через незадовільний стан здоров`я, викликаний наявністю багатьох захворювань, та не встановив підстав вважати, що існували будь-які перешкоди, які б об`єктивно унеможливлювали виконання останнім наказу.

З матеріалів провадження вбачається, що згідно медичної характеристики на військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 солдата ОСОБА_3 , який перебував під медичним оглядом лікарів військової частини НОМЕР_1 з лютого 2024 року, тричі проходив стаціонарне лікування у зв`язку з наслідками перенесеної ВТ (01.03.2024), АТБ у вигляді післятравматичного цефалгічного с-му. Придатний до військової служби.

За відомостями довідки військово-лікарської комісії №1012 від 05.08.2024 ОСОБА_3 придатний до військової служби.

Згідно з вимогами п. 1.1 Розділу ІІ Положення про військово-лікарську експертизу в Збройних Силах України, медичний огляд включає в себе вивчення та оцінку стану здоров`я і фізичного розвитку громадян на момент огляду в цілях визначення ступеня придатності до військової служби, навчання за військово-обліковими спеціальностями, вирішення інших питань, передбачених цим Положенням, з винесенням письмового висновку (постанови).

Під придатністю до військової служби у цьому Положенні розуміється такий стан здоров`я і фізичного розвитку громадян, який дозволяє їм виконувати передбачені статутами, інструкціями службові обов`язки з конкретної військової спеціальності у виді Збройних Сил України та інших військових формуваннях, утворених відповідно до закону (далі - інші військові формування), у мирний час та під час дії особливого періоду. При встановленні діагнозу насамперед враховуються результати фізикального обстеження та спеціальних досліджень. Якщо дані попередньої медичної документації не співпадають з результатами актуального обстеження, проводиться спільний огляд (консиліум) за участі провідних (головних) медичних фахівців, під час якого може прийматись рішення про неврахування контраверсійних результатів попередніх досліджень (документів, виписок, заключень тощо) та госпіталізацій при винесенні експертного рішення.

Пунктом 20.3 глави 20 Положення передбачено, що за результатами медичного огляду військовослужбовців та інших контингентів ВЛК приймаються постанови із зазначенням у ній висновку: придатний, непридатний, потребує, обмежено придатний до військової служби, тимчасово непридатний, тощо.

Отже зміст довідки військово-лікарської комісії №1012 від 05.08.2024 однозначно свідчить про те, що ОСОБА_3 отримав необхідне лікування і комісія у складі медичних фахівців дійшла висновку, що останній за станом здоров`я може виконувати обов`язки військової служби і підстав для надання йому звільнень, відпусток чи направлення на додаткові обстеження або лікування відсутні.

Суд вважає, що доводи сторони захисту про неможливість виконання ОСОБА_3 наказу через незадовільний стан здоров`я зводяться лише до суб`єктивної оцінки останнім стану свого здоров`я на момент події та незгоди з висновком військово-лікарської комісії № 1012 від 05.08.2024.

Аналізуючи показання свідків, які були допитані під час судового розгляду, суд розцінює їх як правдиві, оскільки вони стабільні, узгоджуються між собою, є логічними та послідовними, перед допитом свідки попереджались про кримінальну відповідальність за завідоме неправдиве показання, крім того, вони відповідають іншим доказам, дослідженим в судовому засіданні та беззаперечно вказують на те, що ОСОБА_3 відмовився виконувати наказ командира.

Крім того, суд зазначає, що посилання захисника та ОСОБА_3 на те, що він не здорова людина не знайшло свого підтвердження в матеріалах кримінального провадження, адже довідка ВЛК та штемпель лікаря психіатра (а.с. 190) спростовують такі твердження обвинуваченого.

Щодо доводів обвинуваченого про те, що він перший день перебував у цій військовій частині і в нього була відсутня комунікація, спільне навчання і злагодженість дій, суд вважає, що така поведінка була обумовлена його ставленням до військової служби та небажанням її проходження, що не давало підстав останньому відмовитися від виконання наказу.

Щодо доводів сторони захисту про неможливість прийняття як доказу матеріалів службового розслідування, внаслідок того, що обвинувачений не приймав у ньому участь, суд зазначає, що рішення т.в.о. командира про затвердження висновку службового розслідування від 09.09.2024 щодо ОСОБА_3 , станом на час розгляду справи стороною захисту або самим обвинуваченим не оскаржувалось.

Також свої дії обвинувачений мотивує станом свого психічного здоров`я, стресу, ступору та паніки, яка могла ним оволодіти під час виконання завдання. Проте мотиви вчинення цього злочину можуть бути різними і для кваліфікації злочину значення не мають.

Отже винуватість ОСОБА_3 у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК, за обставин, встановлених судом, доведена поза розумним сумнівом, відповідає фактичним обставинам кримінального провадження, підтверджується сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених у судовому засіданні доказів, які суд оцінив у сукупності з іншими доказами, достатніми для прийняття рішення.

Обставин, які пом`якшують або обтяжують покарання судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Відповідно ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами.

Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

Тобто, кримінально-правовий зміст принципу справедливості полягає в тому, що покарання, яке застосоване до особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, повинно бути справедливим, тобто таким, що відповідає як тяжкості вчиненого кримінального правопорушення так і конкретним обставинам його вчинення, а також особливостям особистості винного.

Справедливість розглядається як рівновага між вчиненим кримінальним правопорушенням (злочином) і наслідками для особи, що вчинила це діяння, тобто між вчинком і покаранням за цей вчинок.

Справедливість покарання законодавець пов`язує не тільки з даними про особу винуватця, пом`якшуючими обставинами та класифікацією злочинів (ст. 12 КК), а й з обставинами кримінального провадження і суспільною небезпечністю конкретних діянь, а також із метою попередження вчинення засудженим та іншими особами нових кримінальних правопорушень.

Визначаючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, суд повинен виходити з його класифікації, що передбачена нормами ст. 12 КК України, а також особливостей конкретного кримінального правопорушення й обставин його вчинення (форма вини, мотив і мета, спосіб та стадія вчинення, кількість епізодів злочинної діяльності, характер і ступінь тяжкості наслідків, що настали, тощо).

ОСОБА_3 , взявши на себе обов`язки військовослужбовця, в період воєнного стану, тоді коли необхідні максимальна чіткість, стійкість та дисциплінованість усіх військовослужбовців, умисно вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч. 4 ст. 402 КК України, яке відповідно до ст. 12 цього Кодексу, є тяжким злочином.

Згідно відомостей про особу ОСОБА_3 встановлено, що він раніше не судимий, за місцем військової служби характеризується посередньо, як особа, яка не виявляла повагу до командирів і старших за військовим званням, правил військової ввічливості, поведінки та військового вітання не дотримувався, накази командирів виконував не в повному обсязі, за формою не слідкував, одягнений неохайно, рівень володіння зброєю та військової спеціальної підготовки низький, на обліках у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, одружений, має неповнолітню доньку ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

Суд звертає увагу, що злочин, передбачений ч. 4 ст. 402 КК України, має підвищену суспільну та національну небезпеку, безпосереднім об`єктом якого є порядок виконання у військових формуваннях України наказів, який забезпечує необхідні в умовах військової служби відносини підлеглості та військової честі, а відкрита відмова виконати наказ командира, що мала місце в даному випадку, є найбільш зухвалою формою непокори, яка в умовах ведення бойових дій унеможливлює виконання бойових завдань та підриває боєздатність військового підрозділу, що може призвести до підриву військової дисципліни, розлагодженості дій, спрямованих на захист суверенітету держави, що в умовах воєнного стану є неприпустимим.

В Україні продовжує діяти правовий режим воєнного стану у зв`язку зі збройною агресією російської федерації, а оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності й недоторканності є конституційним обов`язком кожного громадянина. Відмова ОСОБА_3 виконати наказ в умовах воєнного стану змусила покласти на його товаришів по службі додатковий тягар щодо виконання визначеного йому завдання, що призвело до підриву боєготовності та боєздатності батальйону, у якому обвинувачений проходив службу.

З огляду на наведене й усі обставини справи у їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність призначення ОСОБА_3 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції ч. 4 ст. 402 КК України.

Відсутність належного реагування держави, зокрема суду під час призначення покарання за вчинення військовослужбовцями кримінальних правопорушень проти встановленого порядку несення військової служби під час збройної агресії та повномасштабного вторгнення збройних сил російської федерації на територію України, нівелює визначену статями 50, 65 КК України мету призначення покарання і може призвести до збільшення рівня злочинності у військах, зниження рівня дисципліни та підриву боєготовності військових підрозділів, неспроможності забезпечення командуванням військових частин належного виконання завдань з оборони держави, захисту незалежності й територіальної цілісності України, що призводить до порушення прав та інтересів суспільства і держави в цілому.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Речові докази та процесуальні витрати по справі відсутні.

Запобіжний захід, у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_3 суд вважає за доцільне до набрання вироком законної сили залишити без змін.

Керуючись ст. 368, 370, 374, 376, 377 КПК України, суд

ухвалив:

ОСОБА_3 визнати винуватим у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні злочину, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, та призначити йому покарання у виді 5 (п`яти) років позбавлення волі.

Запобіжний захід щодо ОСОБА_3 у вигляді тримання під вартою до набрання вироком законної сили залишити незмінним.

Строк відбуття покарання ОСОБА_3 обчислювати з 14 серпня 2024 року.

Вирок може бути оскаржений до Харківського апеляційного суду через Дергачівський районний суд Харківської області протягом тридцяти днів з дня його проголошення, а обвинуваченим у той же строк - з моменту вручення копії вироку.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку не подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку. Учаснику судового провадження, який не був присутній в судовому засіданні, копія судового рішення надсилається не пізніше наступного дня після ухвалення.

Суддя ОСОБА_1