Справа № 274/225/25 Провадження № 1-в/0274/157/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 м. Бердичів

Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області в складі:

головуючий - суддя ОСОБА_1 ,

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні провадження за клопотанням про приведення вироку у відповідність до закону засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Києві, проживав до засудження за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимий,

в с т а н о в и в :

до Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області надійшло клопотання засудженого ОСОБА_3 , який відбуває покарання в державній установі "Райківська виправна колонія (№ 73)", про приведення вироку Голосіївського районного суду м. Києва, за яким він відбуває покарання, у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів».

Засуджений в судове засідання не з`явився, звернувся до суду із заявою про розгляд клопотання без його участі, заперечень не висловив.

Установа виконання покарань звернулася до суду із заявою про проведення судового засідання без участі представника установи.

Прокурор звернувся до суду із заявою про проведення судового засідання без його участі.

Суд не визнає явку засудженого, прокурора та представника установи виконання покарань в судове засідання обов`язковою та вважає за можливе розглянути клопотання без їх участі.

Перевіривши доводи клопотання та додані до нього матеріали, суд доходить таких висновків.

Згідно із ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч.2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України.

Клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, згідно з п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України.

Судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2022 ОСОБА_3 призначено покарання:

- за ч. 3 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло;

- за ч. 4 ст. 185 КК України у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років, тобто за таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, поєднане з проникненням у житло, вчинене в умовах воєнного стану;

- за ч. 1 ст. 262 КК України у виді позбавлення волі на строк 4 (чотири) роки.

На підставі ст. 70 ч.1 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинання менш суворого покарання більш суворим, остаточне покарання ОСОБА_3 визначено у виді позбавлення волі на строк 6 (шість) років.

Вирок набрав законної сили 08.11.2022.

Положеннями ч. 1 ст. 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становить КК України, який ґрунтується на Конституції України та загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цього Кодексу та/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (ч. 6 ст. 3 КК України).

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

За змістом ч. 1 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

09.08.2024 набув чинності Закон України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (далі - Закон № 3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (Дрібне викрадення чужого майна).

Відповідно до положень ч.ч. 1, 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Враховуючи наведене, слід дійти висновку, що кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо вартість майна, яке було предметом правопорушення, перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з пунктом 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Зі змісту вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2022 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 3 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2022 році, а саме:

- 12.01.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 31 995 грн 57 коп.;

- 29.01.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 4 882 грн 50 коп.;

- 09.02.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 54 414 грн 21 коп.;

- 10.02.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 46 933 грн 35 коп.;

- 18.02.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 15 043 грн 50 коп.;

- 22.02.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 1 255 грн 00 коп.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1240,50 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кожного з кримінальних правопорушень за ч. 3 ст. 185 КК України, вчинених ОСОБА_3 , становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1240,50 грн х 2 = 2481 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому була скоєна крадіжка, вчинене ним діяння відповідно до вимог КК України та Закону № 3886-ІХ є кримінально-караними й на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2022 за ч. 3 ст. 185 КК України.

Також, зі змісту вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2022 вбачається, що кримінальні правопорушення, передбачені ч. 4 ст. 185 КК України, ОСОБА_3 вчинив у 2022 році, а саме:

- 18.07.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 18 792 грн 80 коп.;

- 29.07.2022, вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, становить 14 627 грн 44 коп.

Станом на 01 січня 2022 року прожитковий мінімум для працездатних осіб становив 2481 грн, а 50 відсотків від його розміру становили відповідно 1240,50 грн.

Таким чином, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кожного з кримінальних правопорушень за ч. 4 ст. 185 КК України, вчинених ОСОБА_3 , становить більше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (1240,50 грн х 2 = 2481 грн) станом на 1 січня звітного року, у якому була скоєна крадіжка, вчинені ним діяння відповідно до вимог КК України та Закону № 3886-ІХ є кримінально-караними й на теперішній час. Тому суд дійшов висновку про відсутність підстав для звільнення відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України засудженого ОСОБА_3 від покарання, призначеного вироком Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2022 за ч. 4 ст. 185 КК України.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23, а також з висновком про застосування відповідних частин статей 185, 190, 191 КК України з урахуванням положень Закону № 3886-IX, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Керуючись ст.ст. 5, 74 КК України, ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,

п о с т а н о в и в :

у задоволенні клопотання засудженого ОСОБА_3 про приведення вироку Голосіївського районного суду м. Києва від 05.10.2022 у відповідність до закону - відмовити.

На ухвалу може бути подана апеляційна скарга до Житомирського апеляційного суду через Бердичівський міськрайонний суд Житомирської області протягом 7 днів з дня її оголошення.

Суддя ОСОБА_1