Березівський районний суд Одеської області
24.03.2025
Справа № 494/578/25
Провадження № 1-кс/494/156/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

24.03.2025 р. м. Березівка

Слідчий суддя Березівського районного суду Одеської області ОСОБА_1

за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3 ,

слідчого - ОСОБА_4 ,

підозрюваного - ОСОБА_5 ,

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Березівка Одеської області в режимі відеоконференції клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000150 від 04.03.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , -

ВСТАНОВИВ:

24.03.2025 року слідчий СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області ОСОБА_7 звернувся до Березівського районного суду Одеської області з клопотанням про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у кримінальному провадженні №0000150.

Згідно протоколу автоматичного визначення слідчого судді справу визначено слідчому судді ОСОБА_1 та призначено на 24.03.2025 року.

На обґрунтування поданого клопотання, слідчий посилався на те, що у січні 2025 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи за межами с. Курісово, Березівського району, Одеської області, виявив один корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» з маркуванням «107 71-79 Т», один корпус ручної осколкової гранати «РГД-5» з маркуванням «а-95-77 Т», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «130-88 УЗРГМ-2 583», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «9-79 УЗРГМ УЗЧП» і маркуванням на внутрішній стороні відповідного спускового важеля «УЗРГМ-2 386-87-79» та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення положень Постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва, для відстрілу патронів споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, придбав шляхом знайдення, без передбаченого законом дозволу вказані вибухові пристрої.В подальшому, ОСОБА_5 , умисно, протиправно, з метою подальшого збуту переніс один корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» з маркуванням «107 71-79 Т», один корпус ручної осколкової гранати «РГД-5» з маркуванням «а-95-77 Т», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «130-88 УЗРГМ-2 583», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «9-79 УЗРГМ УЗЧП» і маркуванням на внутрішній стороні відповідного спускового важеля «УЗРГМ-2 386-87-79» до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Усвідомлюючи, що зберігання вибухових пристроїв являється забороненим без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 , умисно став незаконно зберігати вищевказані вибухові пристрої з метою подальшого їх збуту, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому, в середині березня 2025 року, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут вибухових пристроїв, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 , домовився із ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів - Березівського РВП ГУНП в Одеській області, про продаж останньому вибухових пристроїв - одного корпусу ручної осколкової гранати «Ф-1» з маркуванням «107 71-79 Т», одного корпусу ручної осколкової гранати «РГД-5» з маркуванням «а-95-77 Т», одного запалу типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «130-88 УЗРГМ-2 583», одного запалу типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «9-79 УЗРГМ УЗЧП» і маркуванням на внутрішній стороні відповідного спускового важеля «УЗРГМ-2 386-87-79», які є конструктивно оформленим зарядом вибухових речовин та які при поєднанні в одну конструкцію утворюють оборонні осколкові ручні гранати «Ф-1» та «РГД-5», які відносяться до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів і придатні до вибуху. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_5 , 22.03.2025 приблизно о 15:00 год., з метою збуту вказаних вибухових пристроїв, зустрівся із ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів - працівників Березівського РВП ГУНП в Одеській області, у заздалегідь обумовленому місці, по вул. Центральній в с. Курісове, Березівського району, Одеської області, на узбіччі автомобільної дороги Р-55 сполученням «Одеса- Вознесенськ-Новий Буг». В ході зустрічі, ОСОБА_9 , який діяв під контролем працівників Березівського РВП ГУНП в Одеській області, згідно із попередньою домовленістю передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень, на що ОСОБА_5 збув: один корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» з маркуванням «107 71-79 Т», один корпус ручної осколкової гранати «РГД-5» з маркуванням «а-95-77 Т», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «130-88 УЗРГМ-2 583», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «9-79 УЗРГМ УЗЧП» і маркуванням на внутрішній стороні відповідного спускового важеля «УЗРГМ-2 386-87-79», які є конструктивно оформленим зарядом вибухових речовин та які при поєднанні в одну конструкцію утворюють оборонні осколкові ручні гранати «Ф-1» та «РГД-5», які відносяться до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів і придатні до вибуху, після чого був затриманий на місці працівниками Березівського РВП ГУНП в Одеській області. Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України носіння, зберігання, придбання, передача чи збут вогнепальної зброї (крім гладкоствольної мисливської), бойових припасів, вибухових речовин або вибухових пристроїв без передбаченого законом дозволу. 22.03.2025 року о 15:05 год ОСОБА_5 затримано. 22.03.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України. Під час досудового розслідування виникла необхідність у застосуванні запобіжного заходу у виді тримання під вартою. Слідчий та прокурор вважає про наявність ризиків передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст.177 Кримінально-процесуального кодексу України (далі КПК України). Обґрунтованість підозри підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами. Також просили визначити розмірі застави.

Прокурор та слідчий у судовому засіданні 24.03.2025 року клопотання підтримали на підставах викладених у клопотанні, просили його задовольнити. Також, посилались на наявність ризиків, що зазначені у клопотанні.

Підозрюваний ОСОБА_5 та захисник не заперечував проти причетності його до інкримінованого йому кримінального правопорушення та свою вину визнав, розповів про обставини вчиненого ним діяння. Будь-яких клопотань, заяв під час розгляду справи захисник та підозрюваний - не заявляли. Водночас, ОСОБА_5 та його захисник просили застосувати більш м`який запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту, оскільки останній не збирається перешкоджати досудовому розслідуванню. Ризики, передбачені ст.177 КПК України не підтверджені та необґрунтовані слідчим, прокурором.

Розглянувши подане клопотання та додані до нього документи, вивчивши матеріали кримінального провадження №0000150, вислухавши думки учасників судового розгляду, вважаю наступне.

Слідчим суддею встановлено, що на розгляді у СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській області знаходиться кримінальне провадження за №0000150 від 24.03.2025 року, у якому ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

З матеріалів кримінального провадження №0000150 вбачається, що у січні 2025 року, точної дати та часу в ході досудового розслідування не встановлено, ОСОБА_8 , перебуваючи за межами с. Курісово, Березівського району, Одеської області, виявив один корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» з маркуванням «107 71-79 Т», один корпус ручної осколкової гранати «РГД-5» з маркуванням «а-95-77 Т», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «130-88 УЗРГМ-2 583», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «9-79 УЗРГМ УЗЧП» і маркуванням на внутрішній стороні відповідного спускового важеля «УЗРГМ-2 386-87-79» та усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, в порушення положень Постанови Верховної Ради України № 2471-XII від 17 червня 1992 року «Про право власності на окремі види майна», Положення про дозвільну систему, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 576 від 12 жовтня 1992 року, Інструкції про порядок виготовлення, придбання, зберігання, обліку, перевезення та використання вогнепальної, пневматичної і холодної зброї, пристроїв вітчизняного виробництва, для відстрілу патронів споряджених гумовими чи, аналогічними за властивостями метальними снарядами несмертельної дії, та зазначених патронів, а також боєприпасів до зброї, або вибухових матеріалів, затвердженої наказом МВС України № 622 від 21 серпня 1998 року, придбав шляхом знайдення, без передбаченого законом дозволу вказані вибухові пристрої.В подальшому, ОСОБА_5 , умисно, протиправно, з метою подальшого збуту переніс один корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» з маркуванням «107 71-79 Т», один корпус ручної осколкової гранати «РГД-5» з маркуванням «а-95-77 Т», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «130-88 УЗРГМ-2 583», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «9-79 УЗРГМ УЗЧП» і маркуванням на внутрішній стороні відповідного спускового важеля «УЗРГМ-2 386-87-79» до місця свого проживання за адресою: АДРЕСА_1 . Усвідомлюючи, що зберігання вибухових пристроїв являється забороненим без передбаченого законом дозволу, ОСОБА_5 , умисно став незаконно зберігати вищевказані вибухові пристрої з метою подальшого їх збуту, за місцем свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 . У подальшому, в середині березня 2025 року, з метою реалізації свого злочинного умислу, спрямованого на незаконний збут вибухових пристроїв, з метою особистого збагачення, ОСОБА_5 , домовився із ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів - Березівського РВП ГУНП в Одеській області, про продаж останньому вибухових пристроїв - одного корпусу ручної осколкової гранати «Ф-1» з маркуванням «107 71-79 Т», одного корпусу ручної осколкової гранати «РГД-5» з маркуванням «а-95-77 Т», одного запалу типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «130-88 УЗРГМ-2 583», одного запалу типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «9-79 УЗРГМ УЗЧП» і маркуванням на внутрішній стороні відповідного спускового важеля «УЗРГМ-2 386-87-79», які є конструктивно оформленим зарядом вибухових речовин та які при поєднанні в одну конструкцію утворюють оборонні осколкові ручні гранати «Ф-1» та «РГД-5», які відносяться до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів і придатні до вибуху. Реалізуючи вказаний злочинний умисел, ОСОБА_5 , 22.03.2025 приблизно о 15:00 год., з метою збуту вказаних вибухових пристроїв, зустрівся із ОСОБА_9 , який діяв під контролем правоохоронних органів - працівників Березівського РВП ГУНП в Одеській області, у заздалегідь обумовленому місці, по вул. Центральній в с. Курісове, Березівського району, Одеської області, на узбіччі автомобільної дороги Р-55 сполученням «Одеса- Вознесенськ-Новий Буг». В ході зустрічі, ОСОБА_9 , який діяв під контролем працівників Березівського РВП ГУНП в Одеській області, згідно із попередньою домовленістю передав ОСОБА_5 грошові кошти в сумі 8000 (вісім тисяч) гривень, на що ОСОБА_5 збув: один корпус ручної осколкової гранати «Ф-1» з маркуванням «107 71-79 Т», один корпус ручної осколкової гранати «РГД-5» з маркуванням «а-95-77 Т», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «130-88 УЗРГМ-2 583», один запал типу «УЗРГМ» з маркуванням на спусковому важелі «9-79 УЗРГМ УЗЧП» і маркуванням на внутрішній стороні відповідного спускового важеля «УЗРГМ-2 386-87-79», які є конструктивно оформленим зарядом вибухових речовин та які при поєднанні в одну конструкцію утворюють оборонні осколкові ручні гранати «Ф-1» та «РГД-5», які відносяться до вибухових пристроїв промислового виготовлення та бойових припасів і придатні до вибуху, після чого був затриманий на місці працівниками Березівського РВП ГУНП в Одеській області.

Під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

- наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення;

- наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

- недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні (ч. 1 ст. 194 КПК України).

Водночас, положення кримінального процесуального законодавства не розкривають поняття «обґрунтованості підозри», в оцінці цього питання слідчому судді належить користуватися практикою Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» є джерелом права.

У своїх рішеннях, зокрема, «Фокс, Кемпбел і Гартлі проти Сполученого Королівства», «Нечипорук та Йонкало проти України», Європейський суд з прав людини наголошує, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

При цьому факти, що підтверджують обґрунтовану підозру не повинні бути такого ж рівня, що й факти, на яких має ґрунтуватися обвинувальний вирок. Стандарт доказування «обґрунтована підозра» не передбачає, що уповноважені органи мають оперувати доказами, достатніми для пред`явлення обвинувачення чи ухвалення обвинувального вироку, що пов`язано з меншою мірою ймовірності, необхідною на ранніх етапах кримінального провадження для обмеження прав особи.

Стаття 277 КПК України визначає вимоги до змісту повідомлення про підозру як процесуального документа. Так, повідомлення про підозру, окрім інших відомостей, має містити зміст підозри.

Достатність належить до оціночної категорії, тому в кожному кримінальному провадженні за внутрішнім переконанням слідчий, прокурор вирішують питання про достатність рівня підозри, обґрунтування якої (тобто її зміст) лягає в основу процесуального документа. Повідомлення про підозру це суб`єктивне, засноване на відповідній структурі складу злочину, формулювання обвинувачення у формі певної тези, яка лише у процесі досудового розслідування в повному обсязі може перерости у твердження у вигляді обвинувального акта.

Уявлення про «обґрунтовану підозру» має ґрунтуватися поміж інших факторів, на двох ключових критеріях: суб`єктивному та об`єктивному.

Перший критерій означає, що підозра має бути добросовісною, тобто особа, яка виконала затримання та оголосила підозру, має щиро підозрювати особу у вчиненні кримінального правопорушення, другий що об`єктивно існують дані про скоєне кримінальне правопорушення і причетність особи до вчинення правопорушення. Такими даними можуть бути дії самого підозрюваного, наявні документи, речові докази, показання очевидців тощо.

З матеріалів, доданих до клопотання вбачається, що 22.03.2025 року ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчинені кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Перевіривши матеріали клопотання та оригінали матеріалів кримінального провадження №0000150, слідчий суддя дійшов висновку про доведеність прокурором обґрунтованості підозри за ч. 1 ст. 263 КК України.

Підозра ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, підтверджується зібраними в кримінальному провадженні доказами, а саме:

-заявою про вчинене кримінальне правопорушення у якому ОСОБА_9 зазначив, що ОСОБА_5 займається незаконним збутом гранат;

-протоколом огляду місця події від 22.03.2025, у ході якого було оглянуто та вилучено речові докази, зокрема корпус гранати РГД-5, корпус гранати Ф-1, два запали типу УЗРГМ , змиви на марлеві тампони з вказаних гранат та запалів;

-протоколом затримання особи, підозрюваної у вчиненні злочину від. 22.03.2025, в ході якого у затриманого ОСОБА_5 під час особистого обшуку виявлено та вилучено мобільний телефон в прозорому чохлі марки «Iphone» моделі «10», грошові кошти в сумі 8000 грн, купюрами:

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсої) гривень, серії ЕД 3861184;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії АИ 3792075;

-1 (одна) купора, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії АБ 2760609;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серіїХЗ 9525503;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ЦА 1453642;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ХГ 2463144;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії АЛ 3062343;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії АР 9889283;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ЕН 3191700;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ЗЛ 5925027;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ЄМ 3264935;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ЗВ 4953119;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсот) гривень, серії ЗН 5759277;

-1 (одна) купюра, номіналом 500 (п`ятсої) гривень, серії ЕЄ 9292370;

-1 (одна) купюра, номіналом 1000 (одна тисяча) гривень, серії ГП 7518564.;

-протоколом допиту підозрюваного ОСОБА_5 , від 22.03.2025, який повідомив, що дійсно він незаконно зберігав та збував бойові припаси.

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 04.03.2025, який повідомив, що 21.02.2025 залишився переночувати у незнайомого йому на той час ОСОБА_5 та вони випивали алкогольні напої, в ході розпиття останній показав йому боєприпаси та запропонував придбати їх за 300 доларів США;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 21.03.2025, який повідомив, що йому в другій половині березня зателефонував ОСОБА_5 , та запропонував купити дві гранати за 8000 грн;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_9 від 22.03.2025, за участю якого було проведено у ОСОБА_5 оперативну закупку бойових припасів, а саме бойових гранат;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 22.03.2025, який був присутній під час проведення у ОСОБА_5 оперативної закупки бойових припасів, а саме бойових гранат;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_11 від 22.03.2025, який був присутній під час проведення у ОСОБА_5 оперативної закупки бойових припасів, а саме бойових гранат;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_12 від 22.03.2025, яка була присутня під час огляду місця події, а саме видачі невідомим їй громадянином ОСОБА_9 пакету з надписом «БМВ» чорного кольору, в котрому знаходились боєприпаси, зовні схожі на дві бойові гранати та запали до них;

-протоколом допиту свідка ОСОБА_13 від 22.03.2025, який був присутній під час огляду місця події, а саме видачі невідомим йому громадянином ОСОБА_9 пакету з надписом «БМВ» чорного кольору, в котрому знаходились боєприпаси, зовні схожі на дві бойові гранати та запали до них

-іншими доказами в їх сукупності.

Більш того, підозрюваний під час судового засідання визнав свою провину в інкримінованому йому кримінальному правопорушені.

Таким чином, дослідивши матеріали клопотання, слідчий суддя встановив, що висновки органу досудового розслідування про наявність підозри щодо вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, не є очевидно необґрунтованими чи недопустимими.

Не вирішуючи питання про доведеність вини та правильність кваліфікації дій ОСОБА_5 , виходячи з наявних у суду матеріалів клопотання, слідчий суддя дійшов висновку про наявність обґрунтованої підозри щодо вчинення ним вищезазначеного кримінального правопорушення за викладених у клопотанні обставин.

Вказане може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді запобіжного заходу.

Згідно із ст. 177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідків, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Ризики вчинення підозрюваним дій, передбачених ч. 1 ст. 177 КПК України, вважаються наявними за умови встановлення слідчим суддею обґрунтованої ймовірності реалізації ним таких дій. При цьому, КПК України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він схильний і має реальну можливість їх здійснити у цьому кримінальному провадженні в майбутньому.

Як зазначено у клопотанні, прокурор та слідчий посилаються на наявність ризиків, передбачених п.1 та п.5 ч.1 ст.177 КК України.

Так, у справі «Харченко проти України» Європейський суд з прав людини звертає увагу на те, що доцільність застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою, як упродовж досудового розслідування так і судового розгляду, ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи та її судового розгляду зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Відповідно, клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються, та їх аналіз, як підстави для подальшого втручання у право особи на свободу.

Однак, на підтвердження вказаних ризиків, передбачених п.1 та 5 ч.1 ст.177 КПК України стороною обвинувачення у судовому засіданні не надано переконливих доказів, які би свідчили, що ОСОБА_5 переховувався від органів досудового розслідування, суду, перебував у розшуку; також посилання, що відсутність офіційного джерела доходів може слугувати підставою для наявності ризику щодо вчиненні іншого кримінального правопорушення.

При вирішенні питання про застосування до підозрюваного запобіжного заходу, крім заявлених ризиків кримінального провадження, слідчий суддя, на підставі наданих сторонами матеріалів, оцінює в сукупності також існування інших обставин, передбачених ст. 178 КПК України, а саме:

-вагомість наданих стороною обвинувачення доказів про ймовірне вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України;

-пред`явлення йому підозри у вчиненні, в тому числі тяжкого злочину, у разі визнання винуватим у вчиненні якого, йому може загрожувати покарання у виді позбавлення волі на строк від 3 до 7 років;

-станом на день розгляду клопотання ОСОБА_5 виповнилося 19 років; підтверджені належним чином дані, що стан його здоров`я несумісний з триманням під вартою відсутні;

-підозрюваний офіційно не працевлаштований, не має постійного заробітку, офіційно не навчається, проживає разом з матір`ю.

Оцінивши вказані обставини у їх сукупності із встановленими ризиками і обставинами розслідування кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає, що такі відомості про особу підозрюваного не спростовують висновків слідчого судді про високу ймовірність перешкоджання кримінальному провадженню і необхідність застосування запобіжного заходу.

Разом з цим, частиною 1 ст. 8 КПК України встановлено: кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави.

Із заперечень захисника, підозрюваного щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою та враховуючи матеріали кримінального провадження за №0000150 вбачається, що ОСОБА_5 раніше не судимий, проживає та зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , зі слів підозрюваного більше десяти років проживає за цією адресою, навчався у школі та в технікумі в с. Курісово.

За таких обставин, в даному конкретному випадку може свідчити про можливість належного виконання покладених на ОСОБА_5 процесуальних обов`язків при обранні щодо нього більш м`якого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Отже, заявлені ризики в сукупності з тяжкістю злочину не можуть служити винятковими підставами для запобіжного ув`язнення підозрюваного, а тому у слідчого судді відсутні правові підстави для застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою, оскільки доводи прокурора та слідчого не підтверджені доказами, а відтак є непропорційними легітимній меті, яка ставиться до застосування запобіжних заходів.

Слідчим суддею встановлено, що підозрюваний хоч і обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.263 КК України, однак має усталене місце проживання, раніше не судимий та його поведінка в судовому засіданні свідчить про відсутність, перерахованих в ст.177 КПК України ризиків, на які посилається в клопотанні слідчий, прокурор та які б унеможливлювали його перебування за межами слідчого ізолятору під час судового розгляду, відтак ні в самому клопотанні, ні слідчим, прокурором в судовому засіданні не було наведено індивідуальних підстав та об`єктивних даних, які б свідчили про те, що забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного можливе лише в умовах його тримання під вартою.

Таким чином, оцінивши в сукупності тяжкість покарання, що загрожує підозрюваному за інкримінованою статтею, конкретні обставини вчинення правопорушення, дані про особу підозрюваного, викладені в мотивувальній частині ухвали вище, слідчий суддя вважає за доцільне застосувати до останнього передбачений ст. 181 КПК України запобіжний захід у виді домашнього арешту шляхом заборони ОСОБА_5 залишати своє місце проживання цілодобово та вважає недостатнім застосування більш м`якого запобіжного заходу, а також, що застосування запобіжного заходу, саме у виді цілодобового домашнього арешту забезпечить уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, та враховуючи згоду захисника та підозрюваного на цілодобовий домашній арешт.

Крім цього, застосовуючи до підозрюваного запобіжний захід у виді домашнього арешту, слідчий суддя вважає за необхідне покласти на нього обов`язок прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні та покласти на нього додаткові обов`язки, передбачені ч.5 ст. 194 КПК України, а саме: не відлучатися із місця проживання: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду; утримуватися від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні; у разі наявності здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Враховуючи вищевикладене та керуючись ст.ст. 177, 178, 181, 183, 184, 194, 195, 196 КПК України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання слідчого СВ Березівського РВП ГУНП в Одеській ОСОБА_7 , погоджене з прокурором Березівської окружної прокуратури Одеської області ОСОБА_3 , у кримінальному провадженні №0000150 від 04.03.2025 року про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 із заставою залишити без задоволення

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у виді цілодобового домашнього арешту за адресою: АДРЕСА_1 строком на 60 діб, зобов`язавши його прибувати за кожною вимогою до суду, слідчого або прокурора в даному кримінальному провадженні, а також виконувати покладені на нього обов`язки.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- цілодобово не відлучатися зі свого мешкання за адресою: АДРЕСА_1 без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- утримуватися від спілкування з свідками в даному кримінальному провадженні;

- у разі наявності, здати на зберігання слідчому свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

Визначити строк дії ухвали суду тривалістю - до 21.05.2025 року включно.

Ухвалу про обрання запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту передати для виконання органу Національної поліції за місцем перебування підозрюваного.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку до Одеського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано, у разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не буде скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення Одеським апеляційним судом.

Повний текст рішення виготовлений та підписаний 24.03.2025 року.

Слідчий суддя ОСОБА_1