Справа №504/1512/23
Провадження №1-кп/504/387/24
ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

23.12.2024с-ще Доброслав

Комінтернівський районний суд Одеської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретарів судових засідань ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

прокурорів ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 , ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , ОСОБА_10 ,

обвинуваченого ОСОБА_11 ,

захисника-адвоката ОСОБА_12 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в смт.Доброслав Одеського району Одеської області матеріали кримінального провадження за обвинуваченням:

ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с-ще Тарутине Тарутинського району Одеської області, громадянина України, одруженого, освіта середня спеціальна, військовослужбовця військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді водія 1 міномету мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого

- у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.407 КК України,

В С Т А Н О В И В:

Відповідно до обвинувального акта ОСОБА_11 обвинувачується у кримінальному правопорушенні, скоєному при наступних обставинах.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про оборону України» особливий період - період, що настає з моменту оголошення рішення про мобілізацію (крім цільової) або доведення його до виконавців стосовно прихованої мобілізації чи з моменту введення воєнного стану в Україні або в окремих її місцевостях та охоплює час мобілізації, воєнний час і частково відбудовний період після закінчення воєнних дій.

Згідно із ст. 1 Закону України «Про оборону України», воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози та забезпечення національної безпеки, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до ст. 1 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень.

Відповідно до Указу Президента України ОСОБА_13 . Про введення воєнного стану в Україні від 24.02.2022 року №64/2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІX введено воєнний стан на всій території України.

Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №64/22 від 24.02.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» від 24.02.2022 року №2102-ІХ, в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб.

Указом Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» №133/22 від 14.03.2022 року, затвердженого Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.03.2022 року №2119-ІХ, продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 22.05.2022 року №2263-IX продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 15.08.2022 року №2500-ІХ воєнний стан в Україні продовжено з 05 год. 30 хв. 23 серпня 2022 року строком на 90 діб.

Відповідно до Законом України «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 16.11.2022 року №2738-IX строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 21 листопада 2022 р. строком на 90 діб.

В подальшому, Верховна Рада України прийняла в цілому проект Закону «Про затвердження Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», реєстр. №8419.

Законом затверджено Указ Президента України від 6 лютого 2023 року №58/2023 «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні», яким строк дії воєнного стану в Україні продовжується з 05 години 30 хвилин 19 лютого 2023 року строком на 90 діб.

Відтак, з 24.02.2022 року по теперішній час діє воєнний стан.

Відповідно до наказу начальника ІНФОРМАЦІЯ_2 (по стройовій частині) від 20.04.2022 року №77 солдата ОСОБА_11 з 20.04.2022 року призвано за мобілізацією в особливий період, зараховано до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , поставлено на всі види забезпечення та призначено на посаду стрільцем-санітаром 3 відділення 4 взводу охорони роти охорони ІНФОРМАЦІЯ_4 .

В подальшому, відповідно до наказу командира військової частини НОМЕР_1 (по стройовій частині) від 23.06.2022 року №11 молодшого сержанта ОСОБА_11 , призначеного наказом начальника ІНФОРМАЦІЯ_5 (по особовому складу) від 21.06.2022 року №24-рс на посаду водія 1 міномету мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 , вважати таким, що 23.06.2022 року справи і посаду прийняв та приступив до виконання службових обов`язків за посадою.

Згідно із положеннями п. 2 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок військову службу» початком проходження військової служби для громадян, прийнятих на військову службу за контрактом, у тому числі військовозобов`язаних, які проходять збори, та резервістів під час мобілізації є день зарахування до списків особового складу військової частини (військового навчального закладу, установи тощо).

Відтак, з 20.04.2022, тобто з моменту зарахування ОСОБА_11 до списків особового складу ІНФОРМАЦІЯ_3 , останній набув статусу військовослужбовця особи, яка проходить військову службу та з цього ж дня розпочав виконання військового обов`язку проходження військової служби.

Відповідно до ст. 65 Конституції України, захист Батьківщини, незалежності і територіальної цілісності України є обов`язком громадян України та ст. 11 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, військовослужбовці зобов`язані свято і непорушно додержуватися Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок; постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, знати і виконувати свої обов`язки та додержуватися вимог статутів Збройних Сил України; знати і утримувати в готовності до застосування закріплене озброєння, бойову та іншу техніку; дорожити бойовою славою Збройних Сил України та своєї військової частини, честю і гідністю військовослужбовця Збройних Сил України.

Згідно із вимогами п. п. 1, 2, 3 ч. 4 ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу» військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його було направлено туди за наказом відповідного командира (начальника), на шляху прямування на службу або зі служби, під час службових поїздок, повернення до місця служби.

Відповідно до вимог ст. ст. ст. ст. 11, 16, 127-130 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст. ст. 14 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, молодший сержант ОСОБА_11 під час проходження військової служби повинен свято і непорушно додержуватись Конституції України та законів України, Військової присяги, віддано служити Українському народові, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, беззастережно та неухильно виконувати накази командирів (начальників) у встановлений термін, постійно підвищувати рівень військових професійних знань, вдосконалювати свою виучку і майстерність, а також твердо знати та зразково виконувати свої службові обов`язки, бути дисциплінованим, поводитися з гідністю й честю, не допускати самому і стримувати інших від негідних вчинків.

Проте, молодший сержант ОСОБА_11 , достовірно знаючи свої обов`язки, передбачені зазначеними вище вимогами законодавства, що регламентує порядок виконання військового обов`язку і проходження військової служби, та маючи реальну можливість належно їх виконувати, свідомо, допустив їх порушення, вирішивши стати на злочинний шлях за наступних обставин.

Так, молодший сержант ОСОБА_11 , будучи військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації, який на момент вчинення кримінального правопорушення проходив військову службу на посаді водія 1 міномету мінометного взводу військової частини НОМЕР_1 , у військовому званні «молодший сержант», в порушення вимог ст. 65 Конституції України, ст. 17 Закону України «Про оборону України», ст. 1 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», ст.ст. 9, 11, 16, 127, 128 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України та ст.ст. 1 4 Дисциплінарного Статуту Збройних Сил України, діючи умисно, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, з метою тимчасово ухилитися від обов`язків військової служби, 19.08.2022 об 11 год. 00 хв., без поважних причин, в умовах воєнного стану, самовільно залишив місце розташування військової частини НОМЕР_1 , яка тимчасово дислокується за адресою: АДРЕСА_3 , (більш детальна адреса не підлягає розголошенню в умовах правового режиму воєнного стану).

Надалі, 30.01.2023р. об 11 год. 00 хв., молодший сержант ОСОБА_11 , усвідомлюючи протиправність та помилковість своїх дій, добровільно та з власної ініціативи прибув до другого слідчого відділу (з дислокацією у м. Одесі) Територіального управління Державного бюро розслідувань , розташованого у місті Миколаєві, що знаходиться за адресою: вул. Мечникова, 59А, м. Одеса, Одеська область, із щирим каяттям, чим закінчив вчинення правопорушення.

Дії обвинуваченого ОСОБА_11 суд кваліфікує за ч.5 ст.407 КК України, за ознаками самовільного залишення місця служби військовослужбовцем (крім строкової служби), вчиненого в умовах воєнного стану.

Враховуючи те, що між обвинуваченим ОСОБА_11 та прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері Південного регіону ОСОБА_10 в присутності захисника-адвоката ОСОБА_12 , на стадії судового розгляду, а саме 23.12.2024 року була укладена угода про визнання винуватості, за якою ОСОБА_11 беззастережно визнає свою винуватість у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення та погоджується на призначення покарання за ч. 5 ст. 407 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України із звільненням від відбування призначеного вироком суду покарання з випрбуванням, - суд розглянув справу відповідно до положень ст.ст. 473, 474 КПК України.

В судовому засіданні, обвинувачений ОСОБА_11 свою вину в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав повністю, у скоєному розкаявся.

Суд, у відповідності до ч.2 ст.473 КПК України та ч.4 ст.474 КПК України, роз`яснивши обвинуваченому ОСОБА_11 його права та наслідки укладання та затвердження угоди про визнання винуватості, переконався у добровільності укладення угоди і що угода не є наслідком насильства, примусу, погроз, обіцянок, дії будь-яких інших обставин, ніж ті, які передбачені в угоді.

Обвинувачений ОСОБА_11 , захисник ОСОБА_12 , як і прокурор ОСОБА_10 заявили, що вони повністю розуміють наслідки укладання та затвердження угоди, передбачені ст.473 КПК України та просили суд затвердити зазначену угоду про визнання винуватості.

В ході перевірки відповідності зазначеної угоди вимогам КПК України судом встановлено, що її умови відповідають інтересам суспільства та не порушують права, свободи чи інтереси сторін або інших осіб, узгоджені сторонами, вид та міра покарання відповідають нормам кримінального законодавства, а також ступеню тяжкості кримінального правопорушення та особі обвинуваченого.

Крім того, суд враховує ч.2 ст.5 КК України, згідно якої закон про кримінальну відповідальність, що встановлює кримінальну протиправність діяння, посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, не має зворотної дії в часі, тому застосовує до ОСОБА_11 покарання в межах кваліфікації та санкції статті на дату вчинення правопорушення, що відповідає угоді про визнання винуватості.

За таких обставин суд вважає, що узгодженого сторонами угоди покарання у виді штрафу буде достатнім для виправлення та перевиховання обвинуваченого.

Речових доказів та процесуальних витрат по справі немає. Цивільний позов не заявлений.

З огляду на зазначене, суд вважає необхідним дану угоду про визнання винуватості затвердити, а обвинуваченого ОСОБА_11 визнати винуватим у вчинені кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України.

Керуючись ст.ст. 370-374, 394, 473-475 КПК України суд, -

У Х В А Л И В:

Угоду про визнання винуватості між обвинуваченим ОСОБА_11 та прокурором Одеської спеціалізованої прокуратури у сфері Південного регіону ОСОБА_10 , в присутності захисника-адвоката ОСОБА_12 , укладену 23.12.2024 року - затвердити.

ОСОБА_11 визнати винуватим у скоєнні кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.5 ст.407 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

Застосувати ст.75 КК України і звільнити ОСОБА_11 від відбування покарання, призначеного судом за даним вироком з випробуванням, якщо протягом 2 (двох) років іспитового строку ОСОБА_11 не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України покласти на ОСОБА_11 такі обов`язки: періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Вирок суду на підставі угоди між прокурором та обвинуваченим про визнання винуватості може бути оскаржений до Одеського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд Одеської області протягом 30 днів з дня його проголошення:

1) обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених ч.ч.4, 6, 7 ст.474 КПК України, в тому числі не роз`яснення йому наслідків укладення угоди;

2) прокурором виключно з підстав призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з ч.4 ст.469 КПК України угода не може бути укладена.

Суддя ОСОБА_1