ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 березня 2025 року м. Володимир

Володимир-Волинський міський суд Волинської області в складі:

головуючого - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

потерпілої ОСОБА_6 ,

представника потерпілої ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі судових засідань Володимир-Волинського міського суду кримінальне провадження № 0000072 про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця Волинської області, Ковельського району, с. Ломачанка, жителя АДРЕСА_1 , з професійно-технічною освітою, військовослужбовця відділення інспекторів прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_2 » відділу прикордонної служби « ІНФОРМАЦІЯ_3 » прикодонного ІНФОРМАЦІЯ_4 , не одруженого, громадянина України, українця, не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України,

в с т а н о в и в:

15.08.2022 близько о 08 годині 45 хвилин у місті Устилуг Волинської області ОСОБА_4 , керуючи технічно справним транспортним засобом - автомобілем марки «Mercedes-Benz E220», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , рухаючись на вказаному автомобілі по проїзній частині автомобільної дороги Н-22 «Устилуг - Луцьк - Рівне» (надалі - Н-22) поблизу автозаправної станції, розташованої за адресою: вул. Володимирська, 1-а,м. Устилуг Волинської області, зі сторони міста Володимир в напрямку центру міста Устилуг, не передбачаючи можливості настання суспільно небезпечних наслідків своїх дій, хоча повинен був і міг їх передбачити, всупереч вимогамст. 14 Закону України «Про дорожній рух», пунктів 1.5., 2.3. б), д), 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 № 1306 (надалі Правила дорожнього руху), був неуважним під час руху автомобіля, належним чином не стежив за дорожньою обстановкою для того, щоб мати змогу постійно контролювати рух автомобіля та безпечно керувати ним, не переконався, що зміна напрямку руху автомобіля буде безпечною і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху, змінив напрямок руху керованого ним автомобіля праворуч, виїхавши за межі проїзної частини на праве узбіччя автомобільної дороги Н-22, де допустив наїзд автомобіля марки «Mercedes-Benz E220», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 , на велосипед, на якому в зустрічному напрямку їхала ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , внаслідок чого відбулось зіткнення передньої правої частини автомобіля з передньою частиною велосипеда і ОСОБА_6 .

Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди ОСОБА_6 спричинені тяжкі тілесні ушкодження: політравма, закриті множинні переломи кісток тазу зліва зі зміщенням та порушенням цілісності тазового кільця; відкритий перелом обох кісток лівої гомілки в середній третині зі зміщенням уламків; закритий відламковий внутрішньосуглубовий перелом правої променевої кістки зі зміщенням уламків; рвана рана 5-го пальця правої кисті, множинні садна; травматично-геморагічний шок 1-2 ст.

У прямому причинному зв`язку з виникненням вказаної дорожньо-транспортної пригоди і наслідками, що настали, перебувають порушення ОСОБА_4 вимог:

- ст. 14 Закону України «Про дорожній рух»: учасники дорожнього руху зобов`язані знати і неухильно дотримуватись вимог цього Закону, Правил дорожнього руху та інших нормативних актів з питань безпеки дорожнього руху; створювати безпечні умови для дорожнього руху, не завдавати своїми діями або бездіяльністю шкоди громадянам;

- п.п. 1.5., 2.3. б), д), 10.1., 12.1. Правил дорожнього руху, а саме:

п. 1.5. Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху не повинні створювати небезпеку чи перешкоду для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян;

п. 2.3. Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний:

б) бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, не відволікатися від керування транспортним засобом у дорозі;

д) не створювати своїми діями загрози безпеці дорожнього руху;

п. 10.1. Перед початком руху, перестроюванням та будь-якою зміною напрямку руху водій повинен переконатися, що це буде безпечним і не створить перешкод або небезпеки іншим учасникам руху;

п. 12.1. Під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться, і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним.

Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину у інкримінованому йому злочині визнав повністю та визнав повністю обставини викладені у обвинувальному акті. Щиро розкаявся та просить суворо не карати, не позбавляти волі та не позбавляти права керування транспортними засобами, оскільки даний злочин він вчинив не умисно, а з необережності. Пояснив, що моральну шкоду відшкодував потерпілій повністю. Вимогу про відшкодування матеріальної шкоди та вимогу про стягнення втраченого доходу визнає повністю. Не відшкодував матеріальну шкоду, оскільки на даний час не має змоги це зробити, так як повністю відшкодував моральну шкоду. Однак зобов`язується відшкодувати потрепілій матеріальну шкоду. Крім того, він добровільно відшкодував закладу охорони здоров`я витрати пов`язані з лікуванням потерпілої.

Оскільки фактичні обставини справи не оспорюються учасниками судового провадження, учасники судового провадження не заперечують щодо визнання недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються, показання обвинуваченого відповідають фактичним обставинам справи, з`ясувавши правильність розуміння обвинуваченим та іншими учасниками судового провадження фактичних обставин справи, немаючи сумнівів у добровільності та істинності їх позицій, тому відповідно до ч. 3,4 ст. 349 КПК України, суд дійшов висновку, що дослідження фактичних обставин справи слід обмежити допитом обвинуваченого, дослідити цивільний позов, дані у справі, що характеризують особу обвинуваченого.

Учасникам судового провадження розяснено, що вони позбавлені права оспорювати ці фактичні обставини справи у апеляційному порядку.

Суд дійшов висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілому тяжкі тілесні ушкодження є доведеною та кваліфікує його дії за ч. 2 ст. 286 КК України.

Обставинами, що помякшують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 суд визнає щире каяття, активне сприяння розкриттю злочину.

Обставин, котрі обтяжують покарання обвинуваченого ОСОБА_4 судом не встановлено.

Обираючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 суд враховує ступінь тяжкості вчиненого злочину, який є тяжким злочином, особу обвинуваченого, який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є особою молодого віку, за місцем роботи характеризується позитивно, на обліку у лікаря нарколога та психіатра не перебуває, даний злочин характеризується необережною формою вини, добровільне відшкодування моральної шкоди та витрат закладу охорони здоров`я на лікування потерпілої, а також беручи сукупність помякшуючих та відсутність обтяжуючих покарання обставин, суд дійшов висновку про призначення основного покарання у виді позбавлення волі, без позбавлення права керування та його виправлення без відбування покарання і вважає за можливе прийняти рішення про звільнення обвинуваченого від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України.

Обираючи такий вид покарання та застосовуючи положення ст. 75 КК України, окрім наведених обставин, суд враховує і думку потерпілої, яка просила не позбавляти обвинуваченого волі, а також, що покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого та запобіганню вчинення ним та іншими особами нових злочинів.

На думку суду таке покарання буде необхідним та достатнім для виправлення обвинуваченого та запобіганню вчиненню ним та іншими особами нових злочинів, відповідатиме принципам законності, справедливості, індивідуалізації покарання та вимогам ст.ст. 50, 65 КК України.

Оскільки потерпіла ОСОБА_6 просила залишити без розгляду її цивільний позов про відшкодування матеріальної, моральної шкоди, завданої злочином, в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди, що є її правом, а тому цивільний позов в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди суд залишає без розгляду.

Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини.

Згідно з ч.1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втрачений ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо.

Беручи до уваги, що обвинувачений ОСОБА_4 повністю визнав вимоги ОСОБА_6 про відшкодування матеріальної шкоди, завданої злочином та втраченого заробітку, а тому цивільний позов слід задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 46 807 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 заробіток, втрачений внаслідок втрати загальної працездатності, що становить різницю між середньою зарплатою за останнім місцем роботи ОСОБА_6 та отриманими нею доходами у виді пенсії по інвалідності, за кожен місяць, пояинаючи з 20.01.2023 і до відновлення її працездатності.

Долю речових доказів вирішити в порядку, передбаченому ст. 100 КПК України.

Судові витрати стягнути із обвинуваченого.

Скасувати арешт майна.

Керуючись ст.ст. 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України та призначити покарання у виді позбавлення волі строком на 3 роки без позбавлення права керування транспортними засобами.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання у виді позбавлення волі з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 (один) рік 6 місяців, якщо він протягом іспитового строку не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобовязати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової, моральної шкоди, завданої злочином, в частині вимоги про відшкодування моральної шкоди залишити без розгляду.

Цивільний позов ОСОБА_6 до ОСОБА_4 про відшкодування майнової шкоди, завданої злочином та втраченого заробітку задовольнити.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 46 807 гривень матеріальної шкоди, завданої злочином.

Стягнути з ОСОБА_4 в користь ОСОБА_6 заробіток, втрачений внаслідок втрати загальної працездатності, що становить різницю між середньою зарплатою за останнім місцем роботи ОСОБА_6 та отриманими нею доходами у виді пенсії по інвалідності, за кожен місяць, починаючи з 20.01.2023 і до відновлення її працездатності.

Речові докази: автомобіль марки марки «Mercedes-Benz E220», реєстраційний номерний знак НОМЕР_1 - повернути ОСОБА_4 . Велосипед повернути ОСОБА_6 .

Стягнути із обвинуваченого ОСОБА_4 в користь держави 6056,96 грн судових витрат, пов`язаних із проведенням інженерно-транспортної експертизи.

Скасувати арешт майна, котрий накладений ухвалою слідчого судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 17.08.2022 року.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано.

Вирок може бути оскаржений до Волинського апеляційного суду протягом 30 днів з дня його проголошення.

Головуючий:/підпис/

Виготовлено з автоматизованої системи документообігу суду.

Суддя ОСОБА_1