Справа № 347/2860/24
Провадження № 1-кс/347/859/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

(про застосування запобіжного заходу)

17 грудня 2024 року м.Косів

Слідчий суддя Косівського районного суду Івано-Франківської області ОСОБА_1 , з участю секретаря ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 (в режимі відеоконференції), слідчого ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції), розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_5 в рамках кримінального провадження №0000429 від 15.12.2024 за ознаками кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України, -

в с т а н о в и л а :

Заступник начальника слідчого відділення Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області звернувся з вказаним клопотанням, яке погоджено з прокурором в обґрунтування якого посилався на те, що досудовим розслідуванням встановлено, що 17.09.2024 ОСОБА_5 призвано на військову службу за призовом під час мобілізації та направлено для її проходження до військової частини НОМЕР_1 .

Відповідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності, шанування її державних символів є обов`язком громадян України.

Проходячи військову службу у вищевказаній військовій частині ОСОБА_5 відповідно до вимог ст.ст. 9, 11, 16, 49 Статуту внутрішньої служби Збройних Сил України, ст.ст. 1, 4 Дисциплінарного статуту Збройних Сил України повинен був свято і беззаперечно дотримуватися Конституції України і Законів України, Військової присяги, сумлінно і чесно виконувати військовий обов`язок, дорожити честю і гідністю військовослужбовця, берегти військову честь і поважати гідність інших людей, не допускати негідних вчинків, виконувати свої службові обов`язки, які визначають обсяг виконання завдань, доручених йому за посадою, та дотримуватися вимог статутів Збройних Сил України.

Згідно п.п. 1, 3 ч. З ст. 24 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», військовослужбовці вважаються такими, що виконують обов`язок військової служби на території військової частини або в іншому місці роботи (занять) протягом робочого (навчального) часу, включаючи перерви, встановлені розпорядком (розкладом занять) чи поза військовою частиною, якщо перебування там відповідає обов`язкам військовослужбовця або його направлено туди за наказом відповідного командира (начальника).

Проте, ОСОБА_5 , у порушення вимог вказаних нормативно-правових актів, став на шлях злочинної діяльності та вчинив кримінальне правопорушення за наступних обставин.

Так, 15.12.2024 близько об 09 год. 00 хв. поліцейський сектору реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капрал поліції ОСОБА_7 та поліцейський сектору реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержант поліції ОСОБА_8 , які були одягнуті в однострій поліцейського, після проведення відповідного інструктажу заступником начальника - начальником слідчого відділення Косівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області майором поліції ОСОБА_9 та отримання табельної вогнепальної зброї і спеціальних засобів, зокрема, нагрудних камер, заступили на добове чергування у групу реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, з використанням службового автомобіля марки «Renault» моделі «Duster», реєстраційний номер НОМЕР_2 поліції України.

Таким чином, капрал поліції ОСОБА_7 та сержант поліції ОСОБА_8 виконували службові обов`язки та у відповідності до ст.2 Закону України «Про Національну поліцію» здійснювали покладені на поліцію завдання щодо забезпечення публічної безпеки та громадського порядку на території, на яку поширюється юрисдикція Косівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області.

Окрім цього, згідно своїх посадових інструкцій капрал поліції ОСОБА_7 та сержант поліції ОСОБА_8 відповідно до покладених на них завдань під час несення служби зобов`язані: своєчасно реагувати на всі звернення та повідомлення про вчинені кримінальні, адміністративні правопорушення або події, здійснювати профілактичну діяльність, спрямовану на запобігання вчиненню правопорушень; у межах своєї компетенції, з метою охорони прав і свобод людини, запобігання загрозам публічній безпеці і порядку або припинення їх порушення, застосовувати превентивні заходи, визначені Законом України «Про Національну поліцію» (зокрема, й зупинити транспортні засоби); складати у межах компетенції протоколи про адміністративні правопорушення та здійснювати у визначених законом випадках провадження у справах про адміністративні правопорушення.

Таким чином, відповідно до ст.ст. 1, 17 Закону України «Про Національну поліцію», посадових інструкцій, п. 1 Примітки до ст. 364 КК України, капрал поліції ОСОБА_7 та сержант поліції ОСОБА_8 є службовими особами.

Так, 15.12.2024 близько 20 год. 45 хв. наряд сектору реагування патрульної поліції Косівського районного відділу поліції ГУНП в Івано-Франківській області в складі поліцейського сектору реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області капрала поліції ОСОБА_7 та поліцейського сектору реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області сержанта поліції ОСОБА_8 , на службовому автомобілі RENAULT DUSTER реєстраційний номер НОМЕР_3 , перебували в місті Косів та у зазначений час на службовий планшет надійшло завдання про розгляд звернення ОСОБА_10 , який повідомив про вчинення протиправних дій на території АЗС в селі Стопчатів Косівського району Івано-Франківської області.

Реагуючи на вказане повідомлення, наряд СРПП Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області у зазначеному складі направився в село Стопчатів Косівського району Івано-Франківської області, де неподалік приміщення Стопчатівського старостинського округу, що по вул. Центральна, буд. 46, було виявлено ОСОБА_5 із яким працівники поліції розпочали розмову.

У ході спілкування близько 20 год. 58 хв. 15.12.2024 року, ОСОБА_5 , перебуваючи по вул. Центральна в с. Стопчатів Косівського району, в стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті умисне заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, розуміючи та достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу, а саме поліцейським сектору реагування патрульної поліції Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області, який має спеціальне звання капрал поліції, та виконує службові обов`язки, підійшов до ОСОБА_11 та наніс йому удар кулаком руки в ділянку обличчя.

У результаті умисного нанесення ОСОБА_5 удару, ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді: ЗЧМТ, СГМ підшкірної гематоми щоки зліва, що згідно п. 2.3.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до ушкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таких, що: а) спричинило короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності; б) не спричинило зазначених наслідків.

Таким чином, сержант ОСОБА_5 , 15.12.2024 близько 20 год. 58 хв., перебуваючи по вул. Центральна у с. Стопчатів Косівського району Івано-Франківської області стані алкогольного сп`яніння, діючи умисно, усвідомлюючи протиправний та суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, маючи на меті умисне заподіяння тілесних ушкоджень працівникові правоохоронного органу у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, розуміючи та достовірно знаючи, що ОСОБА_7 є працівником правоохоронного органу, а саме поліцейським сектору реагування патрульної поліції Косівського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції в Івано-Франківській області, який має спеціальне звання капрал поліції, та виконує службові обов`язки, підійшов до ОСОБА_11 та наніс йому удар кулаком руки в ділянку обличчя. У результаті умисного нанесення ОСОБА_5 удару, ОСОБА_7 були спричинені тілесні ушкодження, у вигляді: ЗЧМТ, СГМ підшкірної гематоми щоки зліва.», що згідно п. 2.3.2 Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень до ушкоджень, відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таких, що: а) спричинило короткочасний розлад здоров`я чи незначну стійку втрату працездатності; б) не спричинило зазначених наслідків.

Таким чином, своїми умисними діями, які виразилися у вчиненні умисного заподіяння працівникові правоохоронного органу, легкого тілесного ушкодження у зв`язку з виконанням цим працівником службових обов`язків, ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

16.12.2024 ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України.

За наведених обставин слідчий просив застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

Слідчий в судовому засіданні вказане клопотання підтримав та просив задовольнити. Також просив врахувати, що підозрюваний раніше судимий, і в провадженні Косівського районного суду на розгляді перебуває не одне кримінальне провадження щодо підозрюваного.

Прокурор в судовому засіданні клопотання підтримав, просив клопотання задовольнити, посилаючись на те, що враховуючи обґрунтованість підозри у даному кримінальному провадженні, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 184 КПК України встановлено наявність ризиків, передбачених у п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, усвідомлюючи про неминучість покарання за вчинення кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілих, свідків у вказаному кримінальному провадженні; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється. У вирішенні питання щодо застави, покладався на розсуд суду.

Ствердив, що наявність вказаних ризиків свідчить про неможливість запобігання цим ризикам шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу ніж тримання gід вартою. Забезпечити належну поведінку підозрюваного ОСОБА_5 та запобігти вищезазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Підозрюваний ОСОБА_5 та його захисник ОСОБА_6 у судовому засіданні заперечили щодо заявленого клопотання. ОСОБА_5 ствердив, що шкодує про вчинене, однак зробив це тому, що перебував в стані алкогольного сп`яніння. Просив врахувати, що на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, та мати старшого віку. Крім того, на даний час він перебуває у відпустці, оскільки проходить військову службу. Має намір продовжувати служити, а тому просив не обирати йому тримання під вартою. Захисник ОСОБА_6 просила врахувати особу обвинуваченого, а також те, що він на даний час служить, а відтак тримання під вартою в даному випадку є недоцільним. У випадку якщо суд дійде переконання про необхідність тримання під вартою обвинуваченого, то просила визначити заставу, в розмірі 20 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, як альтернативний запобіжний захід.

Заслухавши слідчого, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши матеріали клопотання вважаю наступне.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 177 КПК України, підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

В свою чергу, статтею 178 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу, що передбачено ч.1 ст.183 КПК України.

Згідно з п.3 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється чи обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до п`яти років, - виключно у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що перебуваючи на волі, ця особа переховувалася від органу досудового розслідування чи суду, перешкоджала кримінальному провадженню або їй повідомлено про підозру у вчиненні іншого злочину.

Відповідно до положень ч. 1 ст. 194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Ці обставини, за приписами ст. 178 КПК України, визначаються через оцінку: 1) вагомості доказів для підозри; 2) тяжкості можливого покарання; 3) віку та стану здоров`я; 4) міцності соціальних зв`язків (місце проживання, наявність родини, утриманців тощо); 5) наявності місця роботи або навчання; 6) репутації; 7) майнового стану; 8) наявності судимостей; 9) дотримання умов запобіжного заходу; 10) наявності повідомлення про підозру у вчиненні іншого правопорушення; 11) розміру майнової шкоди чи доходу, вагомості доказів цього.

У практиці ЄСПЛ (п. 175 рішення у справі "Нечипорук і Йонкало проти України") термін "обґрунтована підозра" означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення.

Щодо обґрунтованості підозри, суд зауважує, що в матеріалах провадження є докази, а саме: копія витягу з ЄРДР щодо проведення досудового розслідування за попередньою правовою кваліфікацією ч.2 ст.345 КК України, копія рапорту працівника поліції про поступлення виклику на спецлінію 102 від капрала поліції ОСОБА_7 , копія рапорту про поступлення виклику на спецлінію 102 від чергового лікаря Косівської ЦРЛ про звернення за медичною допомогою працівників поліції ОСОБА_7 та ОСОБА_8 ; копія до госпітального клінічного протоколу №10181; копія протоколу огляду місця події від 15.12.2024 року; копії протоків допиту потерпілого та свідків; копія протоколу затримання особи, підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення в порядку ст.208 КК України; протокол допиту підозрюваного.

Ці докази на переконання суду пов`язують підозрюваного з подією кримінального правопорушення «поза розумним сумнівом».

Щодо ризиків, то ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.2 ст.345 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України є нетяжким злочином, за вчинення якого передбачено покарання у виді обмеження волі на строк до п`яти років або позбавлення волі на той самий строк.Це може сприяти виникненню намірів уникнути відповідальності способами, які визначені у п. 1 - 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а тому свідчить про існування ризиків, реальність яких залежить від обставин, пов`язаних із особою підозрюваного, оскільки сама по собі тяжкість злочину не може бути єдиною підставою для тримання його під вартою.

Так, ОСОБА_5 по місцю проживання характеризується негативно, розлучений, має на утриманні троє неповнолітніх дітей, раніше притягався до кримінальної відповідальності за вчинення умисних злочинів. Відсутність зобов`язань перед третіми особами, загроза кримінальної відповідальності і невідворотність покарання за злочин, життєві потреби та відсутність роботи є чинниками, які можуть сприяти намірам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, незаконно впливати на потерпілого, свідків у вказаному кримінальному провадженні, оскільки в обґрунтування підозри ОСОБА_5 покладаються саме показання потерпілого та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Щодо можливості застосування більш м?якого запобіжного заходу. Так, суд констатує, що на даний час на розгляді у Косівському районному суді перебуває кримінальне провадження відносно ОСОБА_5 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.289 КК України, яке ухвалою суду від 15.10.2024 року зупинено до звільнення ОСОБА_5 з лав ЗСУ або закінчення воєнного стану без оголошення його у розшук.

Суд також враховує, що перебуваючи в статусі обвинуваченого в одному кримінальному провадженні, ОСОБА_5 оголошено про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення. Відповідно до характеристики виданої Яблунівською селищною радою ОСОБА_5 характеризується негативно, раніше судимий. Вказані факти на переконання суду свідчать про стійку направленість підозрюваного ОСОБА_5 на вчинення злочинів, а відтак і про відсутність підстав для застосування більш м?якого запобіжного заходу.

Щодо відсутності підстав для визначення судом альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Відповідно до ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні: щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства або погрозою його застосування; щодо злочину, який спричинив загибель людини; щодо особи, стосовно якої у цьому провадженні вже обирався запобіжний захід у вигляді застави, проте був порушений нею.

В ході судового розгляду клопотання, встановлено, що злочин в якому підозрюється ОСОБА_5 вчинено із застосуванням насильства, оскільки потерпілому завдано тілесних ушкоджень, що в свою чергу, виключає можливість застосування до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу у вигляді застави.

Крім того, суд враховує зухвалість правопорушення, в якому підозрюється ОСОБА_5 , вчинення в період воєнного стану, в стані алкогольного сп`яніння, із застосуванням насильства, що призвело до отримання потерпілим тілесних ушкоджень, а також наявності ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

За змістом ч. 2 ст. 197 КПК України строк тримання під вартою обчислюється з моменту взяття під варту, а якщо взяттю під варту передувало затримання підозрюваного, обвинуваченого, - з моменту затримання.

Таким чином строк тримання під вартою підлягає обчисленню з моменту фактичного затримання підозрюваного, а саме з 20:58 год. 15 грудня 2024 року.

На підставі вищевикладеного та керуючись ст. ст. 176-178, 183, 193-198, 309, 372 КПК України, слідчий суддя

п о с т а н о в и л а :

Клопотання слідчого СВ Косівського РВП ГУНП в Івано-Франківській області ОСОБА_4 , погодженого з прокурором Івано-Франківської спеціалізованої прокуратури в сфері оборони Західного регіону ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою - задовольнити.

Застосувати до підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , жителя АДРЕСА_1 , - запобіжний захід у вигляді тримання під вартою терміном на шістдесят днів, до 12 лютого 2025 року включно.

Строк дії запобіжного заходу обчислювати з моменту фактичного затримання, а саме з 20:58 год. 15 грудня 2024 року.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Копію ухвали вручити підозрюваному, прокурору, захиснику та направити начальнику Державної установи «Івано-Франківська установа виконання покарань (№ 12)» для виконання.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора у даному кримінальному провадженні.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1