У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

25.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі:

Головуючого - судді ОСОБА_1

суддів: ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участі секретаря: ОСОБА_4 ,

учасників судового розгляду: прокурора - ОСОБА_5 , захисника - адвоката - ОСОБА_6 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження № 11-кп/4806/618/24 за апеляційною обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 вересня 2024 року відносно ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Домбоки Мукачівського району Закарпатської області, громадянина України, з незакінченою середньою освітою, неодруженого, тимчасово непрацюючого, фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше судимого: 23.05.2023 року Мукачівським міськрайонним судом за ч.4 ст. 185 КК України до 5 років позбавлення волі, на підставі ст. 75 КК України звільнений від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком один рік;

-у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187 КК України

В С Т А Н О В И В:

Вироком Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 вересня 2024 року ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 187 КК України, призначено покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років і один місяць із конфіскацією всього майна, що є його власністю.

На підставі ст. 71 КК України до покарання, призначеного за даним вироком, частково приєднано невідбуте покарання за вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2023 року у справі № 303/4174/23 і за сукупністю вироків визначено ОСОБА_7 остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк вісім років і два місяці із конфіскацією всього майна , що є його власністю.

Строк відбування покарання обвинуваченому ОСОБА_7 рахувати з дня його затримання - 13 вересня 2023 року.

Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, обраний відносно ОСОБА_7 , до набрання цим вироком законної сили - залишено без змін.

Вирішено долю речових доказів.

Згідно з вироком, ОСОБА_7 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

22.08.2023 близько 02:05 год., ОСОБА_7 перебуваючи за адресою: м. Ужгород вул. Українська, біля будинку № 37, побачив як у напрямку вул. Анкудінова по вул. Будителів йшов напідпитку потерпілий ОСОБА_8 , в цей момент у ОСОБА_7 виник раптовий злочинний умисел, спрямований на напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, на виконання якого ОСОБА_7 , усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, з метою особистої наживи та збагачення за рахунок викраденого чужого майна пішов за потерпілим ОСОБА_8 . Після чого, ОСОБА_7 наздогнавши останнього почав із ним розмову, та вони разом пройшли близько 50 метрів у напрямку вул. Анкудінова, де знаходячись біля будинку № 2, що розташований по вул. Будителів останній заштовхав потерпілого ОСОБА_8 на територію гаражного кооперативу, що по ходу їхнього шляху знаходився зліва, повалив останнього на землю та наніс декілька ударів своїм кулаком в область голови, вчинивши своїми діями напад з метою заволодіння чужим майном із застосуванням насильства, що було небезпечним для потерпілого, в результаті чого потерпілому ОСОБА_8 спричинено середньої тяжкості тілесні ушкодження, після чого витягнув із кишені штанів останнього грошові кошти у сумі 7 500,00 гривень, та побіг у напрямку вул. Української, розпорядившись майном потерпілого на власний розсуд.

Зазначеними діями ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення передбачене ч.4 ст. 187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), вчинений в умовах воєнного стану.

Не погоджуючись з вказаним вироком суду, обвинувачений ОСОБА_7 подав апеляційну скаргу в якій порушує питання про зміну оскаржуваного вироку суду та застосувати ст.69 КК України. Вказує, що з даним вироком не згідний, вважає його занадто суворим. Зазначає, що у суді першої інстанції дав покази якими підтвердив усі фактичні обставини, просив суворо не карати.

Заслухавши суддю-доповідача, захисника - адвоката ОСОБА_6 , який підтримав доводи апеляційної скарги та просив її задовольнити, думку прокурора, яка заперечила доводам апеляційної скарги, перевіривши та обговоривши доводи апеляційної скарги, дослідивши матеріали судового провадження, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Судом першої інстанції кримінальне провадження розглянуто в порядку, передбаченому ст. 349 КПК України, а тому відповідно до ст. ст. 394, 404 КПК України висновки суду першої інстанції щодо фактичних обставин справи, які не оспорювалися і стосовно яких докази судом не досліджувалися, апеляційним судом не перевіряються.

Суд першої інстанції, розглядаючи об`єднане кримінальне провадження у відповідності до вимог ст. 349 КПК України, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали справи та документи, які характеризують особу обвинуваченого, дійшов до обґрунтованого висновку про винуватість ОСОБА_7 , у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.187 КК України - напад з метою заволодіння чужим майном, поєднаний із насильством, небезпечним для життя чи здоров`я особи, яка зазнала нападу, (розбій), вчинений в умовах воєнного стану, що не оспорюється ні захисником обвинуваченого, ні обвинуваченим в поданій апеляційній скарзі, ні іншими учасниками судового провадження.

Що стосується апеляційних вимог обвинуваченого ОСОБА_7 в частині призначення йому більш м`якої міри покарання із застосуванням ст. 69 КК України, то колегія суддів приходить до висновку, що в їх задоволенні слід відмовити, виходячи з наступного.

Відповідно до вимог ч. 2 ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів та згідно з ч. 2 ст. 50 КК України, покарання має на меті кару, виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів, як засудженими, так і іншими особами.

Так, при призначенні обвинуваченому ОСОБА_7 покарання судом належним чином враховані ступінь тяжкості вчинених кримінальних правопорушень, дані про особу обвинуваченого, в тому числі і ті, на які посилається обвинувачений в апеляційній скарзі, зокрема те, що обвинувачений свою вину визнав повністю, щиро розкаявся в скоєному. Обставиною, яка обтяжує покарання обвинуваченого ОСОБА_7 є рецидив злочинів. Натомість судом враховано і те, що ОСОБА_7 вчинив дане кримінальне правопорушення під час іспитового строку визначеного йому згідно з вироком Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 23.05.2023 року, справа № 303/4174/23. Така поведінка обвинуваченого, свідчить про підвищену суспільну небезпечність особи обвинуваченого, який схильний до вчинення злочинів.

Отже апеляційний суд погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що виправлення та перевиховання ОСОБА_7 не можливе без цілодобового нагляду та контролю за ним в умовах ізоляції, призначивши остаточне покарання в межах санкції ч. 4 ст. 187 КК України із застосуванням правил, передбачених ч. 1 ст. 71 КК України у виді позбавлення волі строком на 8 (вісім) років 2 (два) місяці, що на думку апеляційного суду є необхідним та достатнім для його виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів, тому підстав для застосування вимог ст. 69 КК України та зміни вироку в частині пом`якшення обвинуваченому міри покарання колегія суддів не вбачає.

Порушень вимог кримінального процесуального закону в ході судового розгляду допущено не було.

Виходячи з наведеного, апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню, оскільки доводи, що в ній викладені, не знайшли свого підтвердження в ході апеляційного розгляду.

Тому, апеляційний суд прийшов до висновку, що апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 слід залишити без задоволення, а вирок суду першої інстанції щодо нього - без змін.

Керуючись ст.ст. 376, 404, 405, 407, 418, 419 КПК України, апеляційний суд

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 - залишити без задоволення.

Вирок Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 24 вересня 2024 року відносно ОСОБА_7 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 187 КК України, залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення і на неї може бути подана касаційна скарга безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців із дня її проголошення.

Судді