Справа №155/1079/22
Провадження №1-в/155/16/25
ГОРОХІВСЬКИЙ РАЙОННИЙ СУД ВОЛИНСЬКОЇ ОБЛАСТІ
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року місто Горохів

Горохівський районний суд Волинської області в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

прокурора ОСОБА_3 ,

розглянувши заяву ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який зареєстрований та проживає в АДРЕСА_1 , засудженого 23 березня 2023 року вироком Горохівського районного суду Волинської області за ч. 4 ст. 185 до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2024 року звільнений від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку

ВСТАНОВИВ:

26 березня 2025 року до Горохівського районного суду Волинської області надійшла заява ОСОБА_4 , якого засуджено вироком Горохівського районного суду Волинської області від 23 березня 2023 року за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 5 (п`ять) років, звільнено від відбування покарання на підставі ст. 75 КК України з іспитовим строком 1 рік. Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2024 року ОСОБА_4 звільнений від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

Заява мотивована тим, що 09 серпня 2024 року набув чинності закон про декриміналізацію дрібних крадіжок, а саме Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України про посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів». Зазначає, що вищевказаним вироком суду він засуджений за вчинення крадіжки, де розмір шкоди, яка завдана потерпілій, менший, ніж необхідно для кваліфікації діяння як кримінального правопорушення, що застосовувався у 2022 році, і це діяння не підпадає під ознаки злочину, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України. А тому ставить питання про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від відбування покарання відповідно до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18 липня 2024 року №3886-IX.

Прокурор ОСОБА_3 в судовому засіданні просив у задоволенні клопотання відмовити за безпідставністю.

Засуджений ОСОБА_4 в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд заяви без його участі.

Неявка заявника в судове засідання не перешкоджає розгляду заяви.

Заслухавши думку прокурора, дослідивши матеріали заяви, суд дійшов такого висновку.

Судом встановлено, що вироком Горохівського районного суду Волинської області від 23 березня 2023 року ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років та на підставі ст. 75, 76 КК України звільнено ОСОБА_4 від відбування призначеного судом покарання з іспитовим строком 1 рік з покладенням на нього визначених обов`язків. Вказаний вирок набрав законної сили 25 квітня 2023 року.

Ухвалою Горохівського районного суду Волинської області від 03 квітня 2024 року ОСОБА_4 звільнений від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України від 18 липня 2024 року №3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від (далі Закон №3886-IX), яким було внесено зміни до ст. 51 КУпАП (дрібне викрадення чужого майна).

Так, положеннями ч. 1 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян. Відповідно до ч. 2 ст. 51 КУпАП (у редакції Закону №3886-IX) відповідальність за вчинення дій, передбачених ч. 1 ст. 51 КУпАП настає, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже, особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, а відтак, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір викраденого майна перевищує розмір, встановлений у ст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Відповідно до ч. 2, 3 ст. 4 КК України кримінальна протиправність і караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, що діяв на час вчинення цього діяння. Часом вчинення кримінального правопорушення визнається час вчинення особою передбаченої законом про кримінальну відповідальність дії або бездіяльності.

Статтею 58 Конституції України передбачено, що закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

Частиною 1 статті 5 КК України визначено, що закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Згідно з п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України такими, що не мають судимості, визнаються особи, засуджені відповідно до ст. 75 цього Кодексу, якщо протягом іспитового строку вони не вчинять нового кримінального правопорушення і якщо протягом зазначеного строку рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням не буде скасоване з інших підстав, передбачених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Після відбуття покарання у виді позбавлення волі або обмеження волі суд, який ухвалив вирок, має право розглянути питання про зняття судимості з цієї особи за її клопотанням (ст. 538 КПК України).

Отже, після виконання вироку судом вирішується лише питання про зняття судимості.

Вирок Горохівського районного суду Волинської області від 23 березня 2023 року відносно ОСОБА_4 виконаний, останній звільнений від покарання у зв`язку із закінченням іспитового строку, згідно з п. 1 ч. 1 ст. 89 КК України вважається таким, що не має судимості.

Відтак, підстав для задоволення заяви суд не вбачає.

На пiдставi вищенаведеного, керуючись ст. 538 КПК України, суд,

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні заяви ОСОБА_4 про звільнення на підставі ч. 2 ст. 74 КК України від відбування призначеного судом покарання відмовити повністю.

На ухвалу протягом семи діб з дня її проголошення може бути подана апеляційна скарга до Волинського апеляційного суду.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Суддя Горохівського районного суду

Волинської області ОСОБА_1