Справа № 555/1798/23
Номер провадження 1-кп/555/66/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

20 лютого 2025 року

Березнівський районний суд Рівненської області в складі:

головуючий суддя - ОСОБА_1

при секретарі - ОСОБА_2

за участю прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого - ОСОБА_4

захисника обвинуваченого - адвоката ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м.Березне кримінальне провадження №0000139 від 25.07.2023 року про обвинувачення ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, з повною загальною середньою освітою, не працюючого, неодруженого, раніше не судимого,

у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.122 КК України,-

В С Т А Н О В И В :

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним

23 липня 2023 року приблизно о 23 год. 30 хв., ОСОБА_4 , перебуваючи поблизу тильної сторони приміщення супермаркету АТБ, що по вул.Андріївській, 46Б в м.Березне Березнівської територіальної громади Рівненського району Рівненської області, на ґрунті раптово виниклих особистих неприязних стосунків, вступив в словесну суперечку із громадянином ОСОБА_7 , у ході якої в нього виник умисел на заподіяння останньому тілесних ушкоджень. Реалізуючи свій протиправний намір, ОСОБА_4 , усвідомлюючи суспільну небезпечність своїх злочинних дій, маючи на меті заподіяти тілесні ушкодження ОСОБА_7 , стоячи навпроти даного громадянина умисно наніс кулаком своєї правої руки один удар по обличчі потерпілого, а саме в область лівого ока. В подальшому, продовжуючи свої протиправні, злочинні дії, повалив потерпілого на землю, та сидячи на останньому, кулаками обох рук умисно наніс ще не менше трьох ударів по голові ОСОБА_7 .

Внаслідок вищезазначених незаконних умисних дій ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_7 тілесні ушкодження у вигляді синців правої скроні, повік обох очей та правої завушної ділянки, садна лівого ліктя, перелому нижньої стінки лівої орбіти і лівої латеральної стінки верхньощелепної пазухи дуги виличної кістки справа. Отримані ОСОБА_7 ушкодження, зокрема переломи кісток ділянки лівого ока, за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень середньої тяжкості, які не є небезпечними для життя і не потягнули за собою наслідків, передбачених у ст.121 КК України, але такі, що спричинили тривалий розлад здоров`я.

ІІ. Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Допитаний як обвинувачений, ОСОБА_4 вину у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення визнав та дав показання про те, що 23.07.2023 року приблизно о 23 годині 30 хвилин він перебував неподалік приміщення супермаркету «АТБ», що розташований по вул.Андріївська в м.Березне. Помітивши групу молодих людей, що стояла позаду даного приміщення, підійшов до них. Він попросив у одного із хлопців, яким виявився потерпілий, цигарку, але той йому відмовив, у відповідь на що обвинувачений правою рукою наніс удар потерпілому в голову, а ОСОБА_7 схопив його, вони впали на землю, почали боротися, під час цього обвинувачений ще наніс кілька ударів потерпілому. У вчиненому щиро розкаявся, приніс потерпілому вибачення, пропонував відшкодувати потерпілому витрати на лікування та моральну шкоду у розмірі 5000 грн.

Потерпілий ОСОБА_7 дав показання про те, що 23.07.2023 року приблизно о 23 годині 30 хвилин зустрів своїх знайомих біля приміщення супермаркету «АТБ» в м.Березне, де вони спілкувались. До них підійшов обвинувачений та попросив у потерпілого цигарку, на що потерпілий відповів, що не дасть, так як у нього остання. Після цього ОСОБА_4 наніс йому удар в ділянку лівого ока. Потім вони впали на землю, де потерпілий ще кілька разів його вдарив. На думку потерпілого така поведінка обвинуваченого була зумовлена тим, що останній перебував у стані алкогольного сп`яніння. Також потерпілий підтвердив, що обвинувачений телефонував йому та пропонував відшкодувати шкоду, однак ОСОБА_4 не погодився із запропонованою йому сумою відшкодування.

Згідно протоколу огляду місця події від 26.07.2023 року було оглянуто територію поблизу тильної сторони приміщення супермаркету АТБ, що по вул.Андріївській, 46Б в м.Березне Березнівської територіальної громади Рівненського району Рівненської області та зафіксовано обстановку події кримінального правопорушення.

Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №150 (експертиза розпочата 25.07.2023 року, закінчена 28.07.2023року) при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 виявлено синці правої скроні, повік обох очей та правої завушної ділянки, садна лівого ліктя. Отримані ОСОБА_7 ушкодження, зокрема переломи кісток ділянки лівого ока, за ступенем тяжкості відносяться до легких.

Згідно висновку додаткової судово-медичної експертизи №155 (експертиза розпочата 03.08.2023 року, закінчена 11.08.2023року) при судово-медичній експертизі ОСОБА_7 виявлено синці правої скроні, повік обох очей та правої завушної ділянки, садна лівого ліктя. Згідно наданих на експертизу медичних документів при зверненні останнього 27.07.2023 року за медичною допомогою діагностовано перелом нижньої стінки лівої орбіти і лівої латеральної стінки верхньощелепної пазухи, дуги виличної кістки справа. Отримані ОСОБА_7 перелом кісток ділянки нижньої стінки лівої орбіти і лівої латеральної стінки верхньощелепної пазухи з присутнім синцем, для свого загоєння потребує тривалого (більше 21 доби) часу, за цим критерієм за ступенем тяжкості відноситься до середніх. Перелом виличної кістки справа з синцем повік правого ока належить до легких тілесних ушкоджень з короткочасним розладом здоров`я. Синці скроні та завушної ділянки, садно ліктя належать до легких тілесних ушкоджень. Обставини травмування ОСОБА_7 викладені у наданих на експертизу цілком відповідають локалізації, характеру тілесних ушкоджень, виявлених при обстеженні.

Згідно протоколу проведення слідчого експерименту від 25.08.2022 року за участі підозрюваного ОСОБА_4 особа розповіла та показала про обставини спричинення потерпілому ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, які не суперечать обставинам, що були встановлені в судовому засіданні.

Оцінивши зібрані по справі докази відповідно до положень ст.94 КПК України: кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття процесуального рішення, суд приходить до висновку, що стороною обвинувачення доведено винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення при викладених у вироку обставинах.

Дії ОСОБА_4 вірно кваліфіковані за ч.1 ст.122 КК України як умисне середньої тяжкості тілесне ушкодження, тобто умисне ушкодження, яке не є небезпечним для життя і не потягло за собою наслідків, передбачених у статті 121 цього Кодексу, але таке, що спричинило тривалий розлад здоров`я.

ІІІ. Призначення покарання.

3.1 Позиція учасників судового провадження щодо призначення покарання.

Прокурор висловив позицію щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки, а також вважає можливим звільнення ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням.

Потерпілий висловив думку щодо необхідності призначення обвинуваченому покарання в межах санкції ч.1 ст.122 КК України на розсуд суду, на ізоляції від суспільства особи не наполягає.

Сторона захисту просить призначити обвинуваченому покарання із застосуванням положень ст.69 КК України, покликаючись на те, що обвинувачений щиро розкаявся у вчиненні кримінального правопорушення, активно сприяв його розкриттю, в судовому засіданні приніс потерпілому вибачення, а потерпілий в свою чергу вказав, що йому вибачає.

3.2. Мотиви призначення покарання судом.

Вирішуючи питання про призначення покарання ОСОБА_4 , суд виходить із встановленої ст.50 КК України мети покарання, якою є не лише кара, а й виправлення особи і запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень, що заснована на вимогах виваженості та справедливості. При цьому суд враховує визначені ст.65 КК України загальні засади призначення покарання, ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного, обставини, що обтяжують та пом`якшують покарання.

Така позиція відповідає практиці Європейського суду з прав людини, яка відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ застосовується як джерело, зокрема у справі «Скоппола проти Італії» від 17 вересня 2009 року (заява №10249/03), де зазначено, що складовим елементом принципу верховенства права є очікування від суду застосування до кожного злочинця такого покарання, яке законодавець вважає пропорційним.

Конституційний Суд України у своєму рішенні за № 15-рп/2004 зазначив про те, що окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину.

Відповідно до п.1 Постанови Пленуму ВСУ «Про практику призначення судами кримінального покарання» №7 від 24.10.2015, призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів, а згідно п.3, визначаючи ступінь тяжкості вчиненого злочину, суди повинні виходити із особливостей конкретного злочину і його обставин.

Обставин, які обтяжують покарання відповідно до ст.67 КК України, - відсутні.

Відповідно до ч.1 ст.66 КК України обставини, які пом`якшують покарання, - ще щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Згідно характеристики на ОСОБА_4 за місцем колишньої роботи особа характеризується позитивно, користувався повагою в колективі.

Із медичних довідок Березнівської ЦРЛ вбачається, що обвинувачений на обліку у лікаря - нарколога та лікаря - психіатра не перебуває.

Враховуючи сукупність наведених обставин справи, тяжкість кримінального правопорушення та його наслідки у виді шкоди здоров`ю потерпілого, відсутність обставин, що обтяжують покарання, обставини, що пом`якшують покарання, дані про особу винного, який є несудимим, суд приходить до висновку про необхідність призначення особі покарання у виді обмеження волі на строк 2 роки.

Визначені у ст.65 КК України загальні засади призначення покарання наділяють суд правом вибору однієї із форм реалізації кримінальної відповідальності - призначити покарання або звільнити від покарання чи від його відбування, завданням якої є виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Ця функція за своєю правовою природою є дискреційною, оскільки потребує врахування та оцінки конкретних обставин справи, ступеня тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особи винного, обставин, що впливають на покарання.

Згідно ч.1 ст.75 КК України якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, кримінальне правопорушення, пов`язане з корупцією, кримінальне правопорушення, передбачене статтями 403, 405, 407, 408, 429 цього Кодексу, вчинене в умовах воєнного стану чи в бойовій обстановці, порушення правил безпеки дорожнього руху або експлуатації транспорту особами, які керували транспортними засобами у стані алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебували під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, катування, передбачене частиною третьою статті 127 цього Кодексу, при призначенні покарання у виді виправних робіт, службового обмеження для військовослужбовців, обмеження волі, а також позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, звільнену від відбування покарання з випробуванням, визначаються судом ( ч.3 ст.75 КК України).

Враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, наявність обставин, що пом`якшують покарання та відсутність обставин, що його обтяжують, особу винного, який щиро розкаявся у скоєному, є несудимим, позитивно характеризується, позицію потерпілого, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливе без ізоляції від суспільства та відбування покарання.

З урахуванням наведеного, суд вважає за можливе звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання у виді позбавлення волі з випробуванням відповідно до положень ст.75 КК України.

Підстав для застосування ст.69 КК України встановлено не було.

ІV. Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Згідно з положеннями ч.ч.1,5 ст.128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Потерпілим ОСОБА_8 було заявлено цивільний позов до ОСОБА_4 про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої вчиненням кримінального правопорушення.

В обґрунтування заявлених вимог потерпілий вказує, що в результаті вчинення ОСОБА_4 злочину йому було заподіяну матеріальну шкоду в розмірі 10 000 грн., що включає у себе придбання необхідних медичних препаратів для лікування, та моральну шкоду, яка виразилась у фізичному болі та стражданнях, які він зазнав у зв`язку з ушкодженням його здоров`я. Моральну шкоду потерпілий оцінює в розмірі 20 000 грн.

Позовні вимоги потерпілого обвинувачений ОСОБА_4 в частині стягнення матеріальної шкоди визнав частково у розмірі 680,22 грн., вказуючи що до позовної заяви долучено лише чек, який підтверджує понесення ОСОБА_8 витрат на придбання медичних препаратів у розмірі 680,22 грн., будь-яких інших доказів щодо понесення витрат на лікування потерпілим у розмірі саме 10 000 грн. не надано; в частині моральної шкоди позов також визнає частково, в розмірі 5 000 грн.

Відповідно до ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.

Із долученої потерпілим квитанції встановлено, що ним були понесені витрати на придбання медичних препаратів в загальному розмірі 680,22 грн.; доказів, що підтверджували б розмір понесених потерпілим витрат на лікування саме у розмірі 10 000 грн. суду надано не було, а тому позовна вимога про стягнення з ОСОБА_4 матеріальної шкоди підлягає до частково задоволення у розмірі 680,22 грн..

Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Згідно ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Судом за результатами досліджених доказів у кримінальному провадженні встановлено, що внаслідок умисних протиправних дій ОСОБА_4 потерпілому ОСОБА_7 було заподіяно тілесне ушкодження середнього ступеня тяжкості, що безумовно викликали фізичний біль та душевні страждання, яких потерпілий зазнав.

Відповідно до ч.3 ст.23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.

У пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року N 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, порушення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди мають враховуватись вимоги розумності та справедливості.

Отже, законом установлено загальні критерії щодо меж судової дискреції у вирішенні питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди. Тобто визначення розміру такого відшкодування становить предмет оціночної діяльності суду.

Виходячи із вищезазначеного, при визначенні розміру моральної шкоди, суд, приймає до уваги характер правопорушення, вчиненого обвинуваченим, який є умисним злочином проти здоров`я особи; глибину фізичних та душевних страждань потерпілого, якому було спричинено

синців правої скроні, повік обох очей та правої завушної ділянки, садна лівого ліктя, перелому нижньої стінки лівої орбіти і лівої латеральної стінки верхньощелепної пазухи дуги виличної кістки справа; будь-яких доказів настання внаслідок травмування невідворотних негативних наслідків потерпілим представлено не було; не було надано і доказів, що потерпілий перебував на стаціонарному лікуванні; матеріальний стан ОСОБА_4 , який на даний час не працює, однак є працездатними, має задовільний стан здоров`я, утриманців не має.

З урахуванням наведеного, керуючись вимогами розумності і справедливості, суд вважає, що з ОСОБА_4 підлягає стягненню на користь потерпілого 5 000 грн. моральної шкоди.

Заходи забезпечення кримінального провадження не застосовувались.

Процесуальні витрати відсутні.

Речові докази відсутні.

Керуючись ст.ст. 373,374 КПК України, суд

У Х В А Л И В :

ОСОБА_9 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.122 КК України і призначити покарання за ч.1 ст.122 КК України у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 від відбування покарання звільнити з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік та з покладенням відповідно до п.п.1,2 ч.1 ст.76 КК України обов`язків :

-- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи;

-- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації.

Цивільний позов ОСОБА_7 до ОСОБА_4 про стягнення матеріальної та моральної шкоди, заподіяної кримінальним правопорушенням задовольнити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь ОСОБА_7 680 (шістсот вісімдесят) грн. 22 коп. матеріальної шкоди, 5 000 (п`ять тисяч) грн. моральної шкоди, заподіяної вчиненням кримінального правопорушення.

Вирок суду може бути оскаржено до Рівненського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення через Березнівський районний суд Рівненської області.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, встановленого КПК України, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору. Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

У відповідності до частини 15 статті 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку, суд обмежився проголошенням резолютивної частини вироку, із врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Суддя ОСОБА_1