ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3192/24 Справа № 199/6156/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

11 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні матеріали кримінального провадження № 0000730 за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в м. Красноармійськ Саратовської області, Російська Федерація, громадянин України, зареєстрований та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимий,

обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України,

ВСТАНОВИЛА:

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_7 просить вирок суду в частині призначеного покарання змінити, звільнити його від відбування призначеного покарання за ч.1 ст.121 КК України на підставі ст.75 КК України.

Вимоги апеляційної скарги обгрунтовує тим, що в нього наявні обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутні обставини, що обтяжують покарання.

Також потерпілий претензій до нього не має та просив суд не позбавляти ОСОБА_7 свободи.

Стверджує, що він не є суспільно небезпечною людиною, має постійне місце проживання та певні хронічні захворювання, повністю відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, позитивно характеризується за місцем проживання.

Вироком Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2024 року ОСОБА_7 визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 1 ст. 121 КК України, та призначено покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років; також вирішено питання щодо судових витрат та речових доказів.

За обставин, викладених у вироку, 13.06.2024 року приблизно о 17.00 годині ОСОБА_7 прибув до місця роботи ОСОБА_8 , у приміщення приймання вторинної сировини, яке розташоване за адресою: АДРЕСА_2 , де спільно з ОСОБА_8 розпочали вживати алкогольні напої.

Цього ж дня, тобто 13.06.2024 року, приблизно о 20.30 годині, перебуваючи за вищевказаною адресою, під час спілкування між ОСОБА_8 та ОСОБА_7 , які знаходились в стані алкогольного сп`яніння, на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин стався конфлікт, під час якого у ОСОБА_7 виник злочинний умисел, направлений на умисне спричинення тяжких тілесних ушкоджень потерпілому ОСОБА_8 , реалізуючи який ОСОБА_7 , стоячи в безпосередній близькості до ОСОБА_8 , своєю правою рукою взяв зі столу кухонний ніж з білим руків`ям та, діючи умисно, передбачаючи суспільну небезпечність свого діяння, усвідомлюючи, що його дії можуть привести до тяжких наслідків, стоячи обличчям до ОСОБА_8 , наніс останньому один удар ножем у грудну клітину праворуч, після чого ОСОБА_8 повернувся спиною до ОСОБА_7 і, стоячи позаду ОСОБА_8 , наніс йому ще один удар ножем у грудну клітину ліворуч в підключичну ділянку. Вважаючи свої дії доведеними до кінця, ОСОБА_7 з місця вчинення злочину зник.

В результаті умисних злочинних дій ОСОБА_7 потерпілому ОСОБА_8 були спричинені тілесні ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва та непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа.

За своїм характером виявлене у ОСОБА_8 тілесне ушкодження у вигляді проникаючого колото-різаного поранення грудної клітини зліва- відноситься до тяжких тілесних ушкоджень, як небезпечних для життя в момент заподіяння.

Тілесне ушкодження у вигляді непроникаючого колото-різаного поранення грудної клітини справа-відноситься до легких тілесних ушкоджень, як таке, що спричинило короткостроковий розлад здоров`я, тривалістю понад 6 днів, але не більше, як три тижні (21 день).

Заслухавши суддю-доповідача, обвинуваченого, який підтримав свою апеляційну скаргу та просив її задовольнити, прокурора, яка заперечувала щодо задоволення апеляційної скарги та просила вирок суду залишити без змін, перевіривши матеріали кримінального провадження та обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга обвинуваченого не підлягає задоволенню з таких підстав.

У відповідності до вимог ст. 404 КПК України вирок суду першої інстанції перевіряється апеляційним судом в межах апеляційної скарги.

Висновок суду щодо фактичних обставин кримінального провадження, правильність кваліфікації дій обвинуваченого ОСОБА_7 за кримінальним законом та доведеність його вини в апеляційній скарзі не оспорюється, а тому апеляційним судом не перевіряється.

Відповідно до положень ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Як витікає з вимог ст. 65 КК України, суд призначає покарання у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень.

Перевіряючи доводи апеляційної скарги щодо виду та розміру призначеного обвинуваченому ОСОБА_7 покарання, то колегія суддів вважає, що при його призначенні судом першої інстанції були враховані: тяжкість вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, яке відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжкого злочину; дані про особу обвинуваченого, який раніше не судимий, перебуває у цивільному шлюбі, не має на утриманні неповнолітніх дітей та непрацездатних осіб, не працює, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, за місцем проживання характеризується негативно, а також думку потерпілого щодо призначення покарання обвинуваченому; обставини, що пом`якшують покарання, - визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення; обставин, що обтяжують покарання, - не встановлено.

У сукупності наведених обставин, колегія суддів вважає обґрунтованим призначення судом першої інстанції покарання ОСОБА_7 за ч. 1 ст. 121 КК України у виді позбавлення волі строком на 5 років.

Також апеляційним переглядом встановлено, що судом першої інстанції враховані обставини, на які посилається обвинувачений у своїй апеляційній скарзі, а саме, що в нього наявні обставини, що пом`якшують покарання - визнання вини, щире каяття, активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, та відсутні обставини, що обтяжують покарання, оскільки вказані обставини стали підставою для призначення обвинуваченому ОСОБА_7 судом покарання у виді позбавлення волі за ч. 1 ст. 121 КК України в мінімальному його розмірі.

Посилання обвинуваченого на те, що він не є суспільно небезпечною людиною, має постійне місце проживання та певні хронічні захворювання, повністю відшкодував потерпілому матеріальну шкоду, позитивно характеризується за місцем проживання, а також, що потерпілий претензій до нього не має, колегія суддів вважає такими, що не можуть бути підставами для призначення йому покарання із застосуванням ст.75 КК України, враховуючи обставини вчиненого ним злочину, а саме, що обвинуваченим ножем було спричинено потерпілому ОСОБА_8 в область грудної клітини тілесні ушкодження, які є тяжкими тілесними ушкодженнями, залишено його без медичної допомоги, відповідно до показів, наданих обвинуваченим ОСОБА_7 в суді першої інстанції, він станом здоров`я потерпілого не цікавився, а відшкодував шкоду після винесення вироку, виправлення обвинуваченого можливе лише в умовах ізоляції від суспільства.

Твердження обвинуваченого, що він позитивно характеризується за місцем проживання не є слушним, оскільки відповідно до матеріалів провадження обвинувачений ОСОБА_7 за місцем проживання характеризується негативно (а.п.226 т.2).

Доводи обвинуваченого про те, що потерпілий просив суд не позбавляти його свободи, є безпідставними, оскільки вибір виду та розміру покарання належить до дискреційних повноважень суду. Окрім того, потерпілий має право самостійно оскаржувати судові рішення відповідно до положень кримінального процесуального закону.

Враховуючи наведене, колегія суддів вважає, що обставин, що можуть істотно знижувати ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, обвинуваченим не наведено, а тому підстави для застосування до ОСОБА_7 ст.75 КК України відсутні.

Отже, колегія суддів дійшла висновку, що призначене обвинуваченому ОСОБА_7 покарання є не тільки справедливим, але й необхідним і достатнім для його виправлення та не вбачає підстав для задоволення вимог апеляційної скарги обвинуваченого, вважаючи його доводи не обґрунтованими.

Істотних порушень норм кримінального процесуального законодавства, які є безумовною підставою для скасування або зміни вироку в матеріалах кримінального провадження не встановлено.

Керуючись ст. ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу обвинуваченого ОСОБА_7 на вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2024 року - залишити без задоволення.

Вирок Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку до Касаційного кримінального суду Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення судом апеляційної інстанції.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4