Справа №295/6281/15-к
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04.02.2025 року м. Житомир

Богунський районний суд м. Житомира

у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретаря судового

засідання ОСОБА_2

розглянув у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Житомирі кримінальне провадження № 0000346 від 28.01.2015 про обвинувачення ОСОБА_3 за ст. 121 ч.2 КК України, -

з участю:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_3

захисника ОСОБА_5

в с т а н о в и в :

Згідно обвинувального акта, 27.01.2015 близько 18 год. 00 хв. між ОСОБА_3 та ОСОБА_6 які перебували поблизу будинку АДРЕСА_1 , на грунті раптово виниклих неприязних відносин, виник словесний конфлікт під час якого у ОСОБА_3 виник злочинний умисел на спричинення тяжких тілесних ушкоджень ОСОБА_7 .

Реалізуючи свій злочинний умисел, ОСОБА_8 , в цей же день, час, місці та за вказаних обставин, діючи згідно раніше виниклого злочинного умислу, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій невстановленим слідством предметом, умисно, наніс ОСОБА_7 один удар в область обличчя та один удар в ліву скроню, чим спричинив останньому тілесні ушкодження у вигляді зашитої рани лівої лобно-скроневої ділянки, вдавленого багатоуламкового перелому лобної кістки з переходом на ліву тім`яну та ліній перелому на скроневу кістку, епідуральна гематома (крововилив над тверду мозкову оболонку об`ємом до 150 мл.) із здавленням та зміщенням головного мозку, уламковий перелом відростків нижньої щелепи зліва. Зашита рана голови, вдавлений багатоуламковий перелом кісток черепа з епідуральною гематомою по механізму свого утворення складають відкриту черепно-мозкову травму, мають ознаки тяжких тілесних ушкоджень по критерію небезпеки для життя в момент їх спричинення та знаходяться в прямому причинному зв`язку з настанням смерті.

Органом досудового розслідування дії ОСОБА_8 кваліфіковано за ст. 121 ч.2 КК України, які виразилися в заподіянні умисного тяжкого тілесного ушкодження, небезпечного для життя в момент заподіяння, що спричинило смерть потерпілого.

Захисник подав клопотання про звільнення ОСОБА_8 від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності.

Обвинувачений ОСОБА_8 клопотання підтримав та просить його задоволити. Зазначив, що йому зрозуміло, що звільнення від кримінальної відповіальності з нереабілітуючих підстав.

Прокурор висловив думку про наявність підстав для задоволення клопотання.

Заслухавши учасників судового провадження, суд приходить до наступного висновку.

Згідно п. 4 ч.1 ст. 49 КК України особа звільняється від кримінальної відповідальності, якщо з дня вчинення нею кримінального правопорушення і до дня набрання вироком законної сили минуло десять років у разі вчинення тяжкого злочину.

Відповідно до вимог ч.4 ст. 286 КПК України якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, сторона кримінального провадження звернеться до суду з клопотанням про звільнення від кримінальної відповідальності обвинуваченого, суд має невідкладно розглянути таке клопотання.

Отже системне тлумачення кримінального та процесуального закону свідчить про те, що до особи можуть бути застосовані положення ст. 49 КК України у випадках, передбачених цією статтею та за наявності клопотання про звільнення від кримінальної відповідальності. При цьому, звільнення від кримінальної відповідальності за ст. 49 КК України є безумовним і здійснюється судом незалежно від факту того, чи визнає обвинувачений свою вину чи ні.

Кримінальне правопорушення, інкриміноване ОСОБА_3 , передбачене ст. 121 ч.2 КК України, згідно ч.5 ст. 12 КК України відноситься до тяжкого злочину.

Судом встановлено, що з часу вчинення інкримінованого кримінального правопорушення пройшло понад десять років, відносно обвинуваченого не ухвалювалися обвинувальні вироки, останній не ухилявся від слідства та суду, з огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення клопотання сторони захисту.

Відповідно до вимог ст. 129 КПК України суд наділений правом розглядати цивільний позов у кримінальному провадженні лише при ухваленні вироку або постановленні ухвали про примусові заходи медичного та виховного характеру. Тому, у випадку звільнення особи від кримінальної відповідальності на підставі ст. 49 КК України та закриття кримінального провадження, цивільний позов у кримінальному провадженні не підлягає вирішенню по суті, а вимоги потерпілого можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства.

З огляду на наведене, цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 , суд залишає без розгляду.

Процесуальні витрати у провадженні відсутні.

Питання про речові докази, суд вирішує в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 49 КК України, ст.ст. 284, 286, 372 КПК України, суд, -

п о с т а н о в и в :

ОСОБА_3 звільнити від кримінальної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі п.4 ч.1 ст. 49 КК України, а кримінальне провадження № 0000346 від 28.01.2015 за ст. 121 ч.2 КК України - закрити.

Цивільний позов потерпілої ОСОБА_9 - залишити без розгляду.

Речові докази: футболку ОСОБА_6 , зрізи нігтів, марлевий тампон, одяг ОСОБА_3 , які зберігаються в камері схову Житомирського РУП - знищити (т.1 а.с.195).

Ухвала може бути оскаржена до Житомирського апеляційного суду через Богунський районний суд м. Житомира протягом семи днів з дня її постановлення.

Суддя ОСОБА_1