Номер справи 703/290/22
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

про продовження строку дії застосованого запобіжного заходу

у виді тримання під вартою

10 березня 2025 року Смілянський міськрайонний суд Черкаської області у складі:

головуючого-судді ОСОБА_1

секретар судових засідань ОСОБА_2

за участі

прокурора ОСОБА_3

обвинуваченого ОСОБА_4

захисника ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Сміла Черкаської області клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченого у кримінальному провадженні №0000382 від 22 травня 2021 року по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.307 КК України

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року скасовано вирок Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 11 квітня 2024 року щодо ОСОБА_4 та призначено новий розгляд кримінального провадження у суді першої інстанції.

05 вересня 2024 року ухвалою Черкаського апеляційного суду подання в.о. голови Смілянського міськрайонного суду Черкаської області ОСОБА_6 щодо вирішення питання про направлення матеріалів кримінального провадження з одного суду до іншого в межах юрисдикції одного суду апеляційної інстанції залишено без задоволення, а матеріали кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.1 та ч.2 ст.307 КК України повернуто до Смілянського міськрайонного суду Черкаської області для розгляду.

20 вересня 2024 року, на підставі автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вказане кримінальне провадження передано для розгляду по суті судді ОСОБА_1 .

Ухвалою судді від 20 вересня 2024 року вказане кримінальне провадження суддею ОСОБА_1 прийнято до свого провадження та призначено підготовче судове засідання.

03 жовтня 2024 року ухвалою суду кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 призначено до судового розгляду.

У судовому засіданні прокурор звернувся з клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_4 застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 діб.

Вказане клопотання обґрунтовує тим, що строк тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 , згідно ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2025 року, закінчується 15 березня 2025 року. Провести судовий розгляду даного кримінального провадження до строку закінчення вказаного запобіжного заходу неможливо. Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні тяжких злочинів, за які передбачено максимальне покарання у виді позбавлення волі на строк до 10 років з конфіскацією майна, та приймаючи до уваги, що ризики, передбачені п.1, 3, 5 ч.1 ст.177 КПК України не зменшилися, а саме: перебуваючи на волі, під тягарем кримінальної відповідальності за вчинені кримінальні правопорушення, можливе переховування обвинуваченого від суду, оскільки обвинувачений не одружений, не працює, що вказує на відсутність у нього міцних соціальних зв`язків; незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, з якими він безпосередньо знайомий, які ще не давали суду показань; вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки раніше неодноразово судимий, за що судимість в законному порядку не знята та не погашена; продовжити кримінальні правопорушення, у яких обвинувачується, оскільки органом досудового розслідування встановлено систематичний збут обвинуваченим наркотичних засобів за місцем проживання, який є його єдиним джерелом доходу, а тому жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти вказаним ризикам.

Обвинувачений ОСОБА_4 та його захисник ОСОБА_5 у судовому засіданні заперечили проти задоволення клопотання прокурора, просили застосувати до обвинуваченого більш м`який запобіжний захід, а саме цілодобовий домашній арешт, який, на їх думку, забезпечить виконання покладених на обвинуваченого процесуальних обов`язків. При цьому, захисник зазначив, що прокурором не доведено існування на даний час ризиків, передбачених ст.177 КПК України, та просив врахувати, що обвинувачений вже тривалий час утримується під вартою, що не відповідає Конвенції про захист прав людини та практиці Європейського суду з прав людини.

Суд, врахувавши думку учасників процесу, дослідивши матеріали кримінального провадження, приходить до наступного.

Відповідно до ч.1 ст.177 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Згідно ст.177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку з речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Відповідно до ч.3 ст.331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акта, клопотання про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою. До спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Вирішуючи питання про продовження запобіжного заходу або його зміну, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 КПК України, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини відповідно до статті 178 КПК України.

Як встановлено під час судового засідання, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 14 серпня 2024 року вирішено, зокрема обрати ОСОБА_4 запобіжний захід тримання під вартою строком на 60 діб, тобто до 12 жовтня 2024 року включно.

Вирішуючи питання щодо обрання ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою, Черкаський апеляційний суду у вказаній ухвалі зазначив, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, на підставі існування яких застосовувався попередній запобіжний захід у виді тримання під вартою, а у подальшому продовжувався, не зменшилися, та продовжують існувати. При цьому тяжкість інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення та дані про його особу не дають колегії суддів підстави для застосування щодо обвинуваченого менш суворого запобіжного заходу, не пов`язаного з триманням під вартою.

Строк дії вказаного запобіжного заходу продовженого ухвалами Смілянського міськрайонного суду Черкаської області під час судового розгляду кримінального провадження та його дія закінчується 15 березня 2025 року.

При цьому, ухвалою Черкаського апеляційного суду від 29 січня 2025 року вирішено ухвалу Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2025 року про продовження ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів, тобто до 15 березня 2025 року, залишити без змін, а апеляційну скаргу захисника ОСОБА_5 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_4 без задоволення.

Таким чином, доцільність збереження застосованого щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою була предметом перевірки судом апеляційної інстанції та останній погодився з висновками суду першої інстанції щодо наявності підстав, які станом 10 березня 2025 року не змінилися, для продовження вказаного запобіжного заходу.

Провести судовий розгляд кримінального провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у строк дії вказаного запобіжного заходу не представляється можливим з об`єктивних причин.

При цьому, під час судового засідання судом достовірно встановлено, що ОСОБА_4 обґрунтовано обвинувачується у вчиненні кримінальних правопорушень, тяжче з яких, відповідно до вимог ч.3 ст. 12 КК України, класифікується як тяжкий злочини, та за який згідно санкції відповідної статті, передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від шести до десяти років, при цьому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальної, за що судимість у встановленому законом порядку не знята і непогашена, а також тривалий час відбував покарання в місцях позбавлення волі, однак належних висновків для себе не зробив та знову притягується до відповідальності за вчинення умисних злочинів, що об`єктивно вказує на існування ризику вчинення нового кримінального правопорушення. На існування такого ризику вказує і відсутність у обвинуваченого офіційного джерела прибутку на момент його затримання, а також вчинення ним раніше злочинів проти власності.

Враховуючи обізнаність обвинуваченого про суворість покарання, передбаченого санкціями статей за якими його притягують до відповідальності, не виключається можливість того, що він, зі зміною запобіжного заходу, буде переховуватися від суду та уникати явки у судові засідання, що призведе до надмірного затягування розгляду кримінального провадження, яке, внаслідок скасування двох вироків суду першої інстанції перебуває на розгляді тривалий час.

Крім того, враховуючи, що обвинувачений, достовірно усвідомлюючи настання негативних для себе наслідків у виді можливого призначення його покарання за кримінальні правопорушення, у вчиненні яких обвинувачується, з метою його уникнення, може незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, які до даного часу судом не допитані. При цьому, враховуючи, що обвинуваченому відкриті матеріалами кримінального провадження, в якому наявні відомості щодо анкетних даних свідків, в тому числі місце їх проживання, та приймаючи до уваги, що обвинувачений раніше був засуджений за вчинення злочинів з застосуванням насильства, не виключається можливість поза процесуального спілкування обвинуваченого з свідками, а також здійснення на них як фізичного, так і морального тиску з метою зміни наданих ними показів під час досудового розслідування кримінального провадження.

Наведене об`єктивно вказує, що ризики, передбачені ч.1 ст.177 КПК України, які були враховані при обранні 14 серпня 2024 року Черкаським апеляційним судом обвинуваченому запобіжного заходу та його продовженні під час судового розгляду судом першої інстанції, правомірність якого перевірена судом апеляційної інстанції, шляхом розгляду апеляційної скарги захисника обвинувачено, подану на ухвалу суду першої інстанції про продовження строку дії запобіжного заходу, продовжують існувати, в зв`язку з чим суд приходить до висновку про доцільність збереження застосованого щодо нього запобіжного заходу у виді тримання під вартою, який забезпечить його належну процесуальну поведінку, у зв`язку з чим строк тримання під вартою, який закінчується 15 березня 2025 року, слід продовжити на період судового розгляду, але не більше ніж на шістдесят діб.

Згідно ч.3 ст.183 КПК України, слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим обов`язків, передбачених цим Кодексом, крім випадків, передбачених частиною четвертою цієї статті.

Суд вважає за доцільне залишити незмінними розмір застави, який визначений в межах даного кримінального провадження ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2025 року, в разі внесення якої обвинувачений ОСОБА_4 підлягає звільненню з-під варти, та перелік покладених на нього обов`язків, які підлягають ним виконанню після звільнення його з-під варти внаслідок внесення застави.

Керуючись ст.177, 178, 331, 336, 369-372 КПК України, суд,

УХВАЛИВ:

Продовжити строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою, застосованого відносно ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , строком на 60 діб, тобто до 08 травня 2025 року включно.

Залишити незмінним розмір застави визначений в межах даного кримінального провадження ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 15 січня 2025 року та перелік зобов`язань обвинуваченого, у разі її внесення.

Копію ухвали направити до Державної установи «Черкаський слідчий ізолятор», вручити обвинуваченому, захиснику та прокурору.

Ухвала суду підлягає до негайного виконання та набирає законної сили після її проголошення, однак може бути оскаржена до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, виключно в частині продовження строку запобіжного заходу.

Повний текст ухвали виготовлено та проголошено о 16 годині 40 хвилин 11 березня 2025 року.

Головуючий ОСОБА_1