Справа №295/4153/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26.03.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду м. Житомира ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Житомирі клопотання слідчого СВ Житомирського РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 про накладення арешту на майно в кримінальному провадженні №0000106 від 24.03.2025 за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 289, ч.1 ст.309 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

Слідчий за погодженням з процесуальним керівником звернулася до суду з клопотанням, в якому зазначено, що досудовим розслідуванням встановлено, що 24.03.2025 близько 04 години 00 хвилин невідома особа перебуваючи разом з потерпілим ОСОБА_4 , за адресою: АДРЕСА_1 , погрожуючи застосуванням насильства незаконно заволоділа транспортним засобом марки ВАЗ 2112, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору.

24.03.2025 у період часу з 19 год. 04 хв. по 20 год. 20 хв. під час проведення невідкладного обшуку в межах кримінального провадження №0000106 за місцем проживання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_2 працівниками поліії виявлено та вилучено, зокрема, суху подрібнену масу, зеленого кольору, що схожа на наркотичних засіб канабіс, пристрій для куріння з нашарування речовини коричневого кольору, що схожі на наркотичну речовину екстракт канабісу, а також порошкоподібку речовину білого кольору та серветки, що просочені речовиною, що схожа на психотропну речовину амфетамін.

24.03.2025 у період часу з 09 години 43 хвилини проведено огляд місця події на відкритій ділянці місцевості, що являє собою узбіччя дороги на відстані близько 50 сантиметрів від гаражного приміщення домоволодіння АДРЕСА_2 , у ході якого виявлено та вилучено: змив з водійської дверцяти з внутрішньої сторони, що поміщений до паперового конверту №1, змив з керма автомобіля, що поміщений до паперового конверту №2, змив з коробки передач, що поміщений до паперового конверту №3; одорологічний слід №1, що поміщений до одорологічного пакету, що опломбований клейкою пломбою NPU-0038901, NPU-0038902; сліди папілярних узорів пальців рук з дверцят автомобіля, що поміщені до паперового конверту; автомобіль марки ВАЗ 2112, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, що поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що за адресою: м. Житомир, вулиця Слобідська, 35.

24.03.2025 вищевказані предмети постановою визнано речовими доказами у кримінальному провадженні, оскільки останні відповідають ознакам речових доказів, передбачених ст. 98 КПК України, а саме - є знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, були об`єктом кримінально протиправних дій та набуті кримінально-протиправним шляхом.

В подальшому з вкзааними речами плануєтсья проведення відповідних експертних досліджень.

В судове засідання слідчий не з`явилася, в прохальній частині клопотання просить проводити розгляд справи без участі, просила його задовольнити.

Згідно з ч. 1 ст. 172 КПК України неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Згідно вимог ст. 107 КПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При вирішення питання про наявність підстав для застосування арешту майна як заходу забезпечення кримінального провадження судом враховано практику Європейського суду з прав людини, а саме ст. 1 Першого протоколу до Європейської конвенції з прав людини спрямована не тільки на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, але також зобов`язує державу вживати необхідних заходів, спрямованих на захист права власності. Зазначена правова позиція сформульована ЄСПЛ у справі «Броньовський проти Польщі» від 22.06.2004 року.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди (ч. 2 ст. 170 КПК України).

Згідно ч. 3 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч. 1 ст. 98 КПК України речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою

Згідно п.п. 1, 2, 5, 6 ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

З огляду на положення ч. 2, 3 ст. 170 КПК України, майно, яке має ознаки речового доказу повинно вилучатися та арештовуватися незалежно від того, хто являється його власником, у кого іде воно знаходиться, незалежно від того чи належить воно підозрюваному чи іншій зацікавленій особі, оскільки в протилежному випадку не будуть досягнуті цілі застосування цього заходу - запобігання можливості протиправного впливу (відчуження, користування, розпорядження) на певне майно, що, як наслідок, перешкодить встановленню істини у кримінальному провадженні.

Наявні у клопотання матеріали свідчать, що на даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси власника майна з метою запобігання відчуження, знищення чи пошкодження майна, що може перешкодити кримінальному провадженню.

З урахуванням викладеного, оскільки майно, на яке слідчий просить накласти арешт, може бути використане як доказ на підтвердження обставин, що підлягають встановленню під час кримінального провадження, взявши до уваги стадію досудового розслідування, мету та підстави застосування заходу забезпечення кримінального провадження у вигляді арешту майна, слідчий суддя вважає за можливе задовольнити клопотання та накласти на вказане майно арешт.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст.170-173, 372, 395 КПК України, слідчий суддя

П О С Т А Н О В И В:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на майно, а саме: на змив з водійської дверцяти з внутрішньої сторони, що поміщений до паперового конверту №1, змив з керма автомобіля, що поміщений до паперового конверту №2, змив з коробки передач, що поміщений до паперового конверту №3; одорологічний слід №1, що поміщений до одорологічного пакету, що опломбований клейкою пломбою NPU-0038901, NPU-0038902; сліди папілярних узорів пальців рук з дверцят автомобіля, що поміщені до паперового конверту; автомобіль марки ВАЗ 2112, д.н.з. НОМЕР_1 , чорного кольору, що поміщений на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів, що за адресою: м. Житомир, вулиця Слобідська, 35, що належать ОСОБА_6 та якими користуються ОСОБА_7 та ОСОБА_4 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власника, а також третіх осіб можливості користування, відчуження та розпорядження вказаним майном.

Підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Ухвала про арешт майна підлягає до негайного виконання.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1