Справа № 404/254/25
Номер провадження 1-кс/404/83/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 лютого 2025 року м. Кропивницький

Слідчий суддя Кіровського районного суду міста Кіровограда ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши в залі судових засідань Кіровського районного суду м.Кіровограда клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на тимчасово вилучене майно по матеріалам кримінального провадження 0000061 за ч. 1 ст.263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий, за погодженням з прокурором, звернувся до слідчого судді Кіровського районного суду міста Кіровограда з клопотанням, про накладення арешту на майно вилучене 08.01.2025 року під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Nokia», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , мобільний телефон «Poco» сірого кольору в чорному чохлі, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 власником та фактичним володільцем якого є ОСОБА_5 .

Клопотання обґрунтовано тим, що вилучені мобільні телефони визнали речовим доказом, тому сторона обвинувачення буде використовувати майно для доказування в суді. Мета арешту - збереження речових доказів. Підставою накладення арешту є сукупність підстав та розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення.

Слідчий з прокурором подали заяви про слухання клопотання без їх участі. Клопотання підтримують.

Власник і володілець майна просить розглянути клопотання без неї.

08.01.2025 року до ЄРДР внесли відомості про те, що 08.01.2025 року о10-04 год. по провулку Санаторний в м.Кропивницькому працівниками наряду ТОР УПП в Кіровоградській області ДПП було затримано військовослужбовця ОСОБА_5 , в котрого під час особистого обшуку виявлено та вилучено гранату Ф-1, підривач типу УЗРГМ та мобільний телефон марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Nokia», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , мобільний телефон «Poco» сірого кольору в чорному чохлі, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 .

За вказаними обставинами до ЄРДР внесли відомості про кримінальне правопорушення з попередньою кваліфікацією за ч. 1 ст. 263 КК України.

09.01.2025 року вилучене майно, а саме: телефон марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Nokia», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , мобільний телефон «Poco» сірого кольору в чорному чохлі, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , які належать ОСОБА_5 оглянуто та постановою слідчого визнано речовим доказом.

Арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому Кримінально-процесуальним кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину (ч.1 ст.170 КПК України).

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні.

Згідно ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів, відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення.

Ч. 1 ст. 98 КПК України - речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправних шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Крім того, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд для прийняття законного та справедливого рішення згідно ст. ст. 94, 132 та ч. 2 ст. 173 КПК України, повинні врахувати: правову підставу для арешту майна, можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні, існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Заявлена вимога про накладення арешту на мобільний телефон суперечить практиці застосування ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, відповідно до якої будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону. Досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та вимогами захисту основоположних прав особи лише тоді стає значимим, якщо встановлено, що під час відповідного втручання було дотримано принципу «законності» і воно не було свавільним, тобто для того, щоб втручання вважалося пропорційним, воно має відповідати тяжкості правопорушення і не становити «особистий і надмірний тягар для особи».

Внаслідок накладення арешту, особа (власник/володілець) на тривалий невизначений час безпідставно втратить законно здобуте ним право на користування майном. У сучасному суспільстві осіб позбавлять можливість вільної комунікації, що призведе до необґрунтованого докладання ними додаткових зусиль. Застосування запропонованого слідчим заходу забезпечення про накладення арешту на мобільний телефон суперечить загальній засаді кримінального розслідування як: розумність та співмірність.

Слідчий з прокурором звернулись до слідчого судді з клопотанням про накладення арешту, тоді як у цьому кримінальному провадженні відсутня потреба у застосуванні арешту на майно.

Хибні припущення слідчого про наявність ризиків і підстав для арешту, оскільки в даному клопотанні відсутні докази, які свідчать, що вилучені мобільні телефони, власником яких є ОСОБА_5 , є предметом або доказом злочину, засобом чи знаряддям його вчинення, оскільки зазначені телефони не містять відомостей, що підлягають доказування у цьому кримінальному провадженні, тобто інформації пов`язаної з боєприпасами.

На даний час мобільний телефон оглянутий, визнаний речовим доказом, належить підозрюваному по кримінальному провадженню, інформація, яка міститься в ньому не має значення для цього кримінального провадження.

Власник і володілець сприяє та не створюють перешкод для проведення оглядів, повторних оглядів, процесуальної фіксації у тому числі з залученням будь-яких експертів і спеціалістів.

З метою виявлення та фіксації відомостей щодо обставин вчинення кримінального правопорушення слідчий проводить огляд ( ч. 1 ст. 237 КПК України)

Згідно ч. 2 ст. 168 КПК України, у разі необхідності слідчий чи прокурор здійснює копіювання інформації, що міститься в інформаційних терміналах. Копіювання такої інформації здійснюється із залученням спеціаліста

За таких умов, слідчий мав і продовжує мати можливість ефективно організувати досудове розслідування, ретельно оглянути з використанням відеозапису, провести огляд, слідчий експеримент та експертизи без накладення арешту, без заборони користування та розпорядження у тому числі.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків передбачених абзацом другим частини першої ст. 170 цього Кодексу.

Ініціатор клопотання не подав доказів реальності ризику чи спроб приховування, пошкодження, зникнення, втрати вилученого мобільного телефону.

Мобільний телефон має свій унікальний ІМЕЙ, тому його безперешкодно можна знайти та ідентифікувати. У володільця відсутня потреба перетворити, змінити майно. Фактична поведінка володільця переконує в сприянні проведенню досудового розслідування. Не надано доказів перешкоджання під час проведення досудового розслідуванні. Першочергові слідчі дії проведені, майно оглянуто, покази відібрано. Існує можливість доступу для проведення повторних оглядів, слідчих експериментів та експертиз.

Речовий доказ достатньо повторно ретельно оглянути з використанням аудіо та відеозапису. Арешт, заборона користування та розпорядження є вочевидь надмірним видом заходу забезпечення, неприйнятним і таким, що задоволенню не підлягає. Згідно з частиною 2 статті 100 КПК України речові докази, які отримані або вилучені слідчим, прокурором, оглядаються, фотографуються та докладно описуються в протоколі огляду.

Слідчий з прокурором не надали достатніх даних, на підставі яких доводиться обґрунтована підозра щодо ознак кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування арешту майна. (п. 1 ч. 3 ст. 132 КПК України).

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника.

Згідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності.

Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Так, у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» суд підкреслив, що Конвенція у цілому вимагає збереження балансу між інтересами суспільства і основними правами людини, та зауважив, що у випадку позбавлення власності, встановлені обмежень на користування нею чи в інших подібних випадках справедливість вимагає, щоб особам, які постраждали, було надано право оскаржувати рішення уряду з питань позбавлення власності, встановлення контролю за її використанням і було надане відшкодування.

Відповідно до практики Європейського суду, для того, щоб втручання в право власності вважалося допустимим, воно повинно служити не лише законній меті в інтересах суспільства, а повинна бути розумна співмірність між використовуваними інструментами і тією метою, на котру спрямований будь-який захід, що позбавляє особу власності. Розумна рівновага має зберігатися між загальними інтересами суспільства та вимогами дотримання основних прав особи (рішення у справі "АГОСІ" проти Сполученого Королівства" (AGOSI v. the United Kingdom від 24 жовтня 1986 року, серія А, № 108, п. 52). Іншими словами, заходи щодо обмеження права власності мають бути пропорційними щодо мети їх застосування.

Заявлений вид забезпечення суперечить ч. 8 ст. 170 КПК України, оскільки не забезпечить виконання завдань цього кримінального провадження. Слідчий не довів мету, для досягнення якої мети вилучався мобільний телефон. Наслідком цього стало непропорційне втручання в особисте і сімейне життя власника та володільця майна. Припущення слідчого про необхідність вилучення та арешту телефонів, доказами не підтверджуються.

Переконаний у безпідставності вимог заявленого клопотання, надуманості підстав для застосування заходу забезпечення. З урахуванням викладеного і керуючись ст.ст. 132, 170-173 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого СВ Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області ОСОБА_3 , погодженого з прокурором Кропивницької спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Південного регіону ОСОБА_4 , про накладення арешту на майно вилучене 08.01.2025 року під час особистого обшуку затриманого ОСОБА_5 , а саме: мобільний телефон марки «Samsung» IMEI: НОМЕР_1 , IMEI2: НОМЕР_2 , мобільний телефон «Nokia», чорного кольору, IMEI1: НОМЕР_3 , IMEI2: НОМЕР_4 , мобільний телефон «Poco» сірого кольору в чорному чохлі, IMEI1: НОМЕР_5 , IMEI2: НОМЕР_6 , власником та фактичним володільцем якого є ОСОБА_5 - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Кропивницького апеляційного суду протягом 5 днів з дня її оголошення. Ухвала набирає законної сили після закінчення строку на подачу апеляційної скарги за відсутності такої скарги, а при оскарженні ухвали - після постановлення ухвали апеляційним судом при відхиленні апеляції.

Слідчий суддя Кіровського

районного суду

м.Кіровограда ОСОБА_1