ДНІПРОВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/803/3465/24 Справа № 191/2549/24 Суддя у 1-й інстанції - ОСОБА_1 Суддя у 2-й інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 грудня 2024 року м. Дніпро

Колегія суддів Судової палати з розгляду кримінальних справ Дніпровського апеляційного суду у складі:

головуючого судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

засудженого ОСОБА_7 (приймає участь в

режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в порядку дистанційного судового провадження матеріали провадження за апеляційною скаргою прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року щодо

ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, якою задоволено клопотання ДУ "Синельниківська виправна колонія № 94" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 , ВСТАНОВИЛА:

Прокурор в апеляційній скарзі просить скасувати ухвалу суду як незаконну, та постановити нову ухвалу, якою відмовити в задоволенні клопотання ДУ "Синельниківська виправна колонія № 94" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

В обґрунтування своїх вимог зазначає, що судом першої інстанції при ухваленні рішення не було враховано, що засуджений ОСОБА_7 раніше 5 разів судимий, при цьому вчиняв кримінальні правопорушення під час іспитового строку, також звільнявся умовно-достроково, проте належних висновків для себе не зробив та продовжував свою протиправну діяльність.

Зазначає, що на цей час засуджений відбуває покарання за злочин, який ним був вчинений до повного відбуття покарання за попереднім вироком.

Стверджує, що суд дійшов помилкового висновку, що виправлення засудженого є виконання ним з власної ініціативи обов`язків з благоустрою відділення та території установи, оскільки відповідно до абз. 6 ч. 4 ст. 59 КВК України виконання робіт із самообслуговування та благоустрою виправного центру є обов`язком засудженого, а не його правом.

Також судом не з`ясовано у засудженого його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці після звільнення, інформації щодо засобів його майбутнього існування та місця проживання, відношення до вчиненого ним злочину та висновки, які він для себе зробив.

Ухвалою Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року задоволено клопотання ДУ "Синельниківська виправна колонія № 94" про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_7 .

Відповідно до ухвали суду, яка оскаржується, засуджений ОСОБА_7 позитивно характеризується, на добровільних засадах виконує обов`язки днювального відділення СПС №9, систематично залучається до виконання робіт із благоустрою приміщення відділення, приймає активну участь в проведенні ремонтних робіт у приміщенні відділення, до роботи ставився сумлінно та відповідально, поставлені завдання виконує якісно та вчасно, є учнем 11-А класу Первомайського ліцею Іларіонівської селищної ради Дніпропетровської області (вечірні класи), виконавчі листи на нього в установі відсутні, має 3 заохочення, стягнень не мав, а тому суд дійшов висновку, що засуджений довів своє виправлення.

Заслухавши доповідь судді, прокурора, яка просила задовольнити вимоги апеляційної скарги, думку засудженого, який заперечував щодо задоволення вимог апеляційної скарги прокурора, колегія суддів дійшла висновку, що апеляційна скарга прокурора не підлягає задоволенню з таких підстав.

Стаття 6 КВК України передбачає, що виправлення засудженого - це процес позитивних змін, які відбуваються в його особистості та створюють у нього готовність до самокерованої правослухняної поведінки. Основними засобами такого виправлення є встановлений порядок виконання та відбування покарання (режим), суспільно корисна праця, соціально-виховна робота, загальноосвітнє і професійно-технічне навчання, громадський вплив.

Згідно із ч. 2 ст. 81 КК України, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосовано, якщо засуджений добросовісною поведінкою та відношенням до праці довів своє виправлення.

Статтею 81 КК України передбачено, що умовно-дострокове звільнення від відбування покарання можливе лише за умови обов`язкової та одночасної наявності вказаних в законі підстав і умов в їх сукупності. При цьому основним і вирішальним є не факт відбування визначеної частини покарання, а досягнення однієї із цілей покарання - виправлення засудженого.

Відповідно до Постанови № 2 Пленуму Верховного Суду України від 26 квітня 2002 року «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну не відбутої частини покарання більш м`яким», суди під час судового засідання у справах цієї категорії повинні приділяти особливу увагу поясненням засудженого, представників органу, який відає виконанням покарання, спостережної комісії по суті внесеного подання.

Головною підставою умовно-дострокового звільнення є виправлення особи, а висновок суду про доведеність виправлення засудженого повинен засновуватись на всебічному врахуванні даних про його поведінку і ставлення до праці за весь період перебування у виправно-трудовій установі.

Розглядаючи подання про умовно-дострокове звільнення засудженого ОСОБА_7 , суд повно і всебічно вивчив дані про особу засудженого та дійшов вмотивованого висновку про застосування щодо засудженого умовно-дострокового звільнення від відбуття призначеного покарання, пославшись на те, що засуджений довів своє виправлення.

Твердження прокурора, що засуджений ОСОБА_7 раніше 5 разів судимий, при цьому вчиняв кримінальні правопорушення під час іспитового строку, також звільнявся умовно-достроково, проте належних висновків для себе не зробив та продовжував свою протиправну діяльність, а також, що на цей час засуджений відбуває покарання за злочин, який ним був вчинений до повного відбуття покарання за попереднім вироком, - є безпідставними, оскільки зазначене не вказує на те, що на час розгляду клопотання установи засуджений не довів своє виправлення, оскільки досліджені судом першої інстанції докази підтверджують те, що засуджений своєю сумлінною поведінкою довів своє виправлення, так як за час відбування покарання засуджений має 3 заохочення, стягнень не має, позитивно характеризується, залучається до робіт із благоустрою установи, приймає участь у реалізації програми диференційованого виховного впливу "Фізкультура і спорт".

Посилання прокурора на те, що суд дійшов помилкового висновку, що виправлення засудженого є виконання ним з власної ініціативи обов`язків з благоустрою відділення та території установи, оскільки відповідно до абз. 6 ч. 4 ст. 59 КВК України виконання робіт із самообслуговування та благоустрою виправного центру є обов`язком засудженого, а не його правом, - не є підставами для скасування ухвали суду, оскільки виконання засудженим своїх прямих обов`язків має враховуватись у сукупності з усіма іншими обставинами, при цьому з характеристики та висновку щодо ступеня виправлення засудженого вбачається, що ОСОБА_7 довів своє виправлення.

Доводи прокурора про те, що судом не з`ясовано у засудженого його наміри щодо залучення до суспільно корисної праці після звільнення, інформації щодо засобів його майбутнього існування та місця проживання, відношення до вчиненого ним злочину та висновки, які він для себе зробив, колегія суддів вважає безпідставними, оскільки вказана обставина не є підставою для скасування судового рішення, окрім того, з висновку щодо ступеня виправлення засудженого вбачається, що засуджений ОСОБА_7 до протиправної поведінки ставиться негативно, виявляє щире каяття, в повній мірі визнає свою провину, усвідомлює наслідки кримінального правопорушення, зробив належні висновки (а.п.5 зворот), також зазначено адресу, за якою засуджений має намір проживати після звільнення (а.п.6).

За таких обставин, колегія суддів погоджується з висновком суду першої інстанції про те, що засуджений ОСОБА_7 довів своє виправлення та заслуговує на умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Рішення суду ухвалено згідно з нормами кримінального процесуального закону та на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, з наведенням в ухвалі належних і достатніх мотивів і підстав, а тому підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст. ст. 405, 407, 409, 537, 539 КПК України, колегія суддів

ПОСТАНОВИЛА:

Апеляційну скаргу прокурора Синельниківської окружної прокуратури Дніпропетровської області, який приймав участь у розгляді провадження судом першої інстанції, на ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року - залишити без задоволення.

Ухвалу Синельниківського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28 жовтня 2024 року щодо засудженого ОСОБА_7 - залишити без змін.

Ухвала набирає чинності з моменту її проголошення та оскарженню не підлягає.

Судді:

_____________ _________ __________

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4