г Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області
Справа № 213/5093/24
Номер провадження 1-кп/213/111/25
В И Р О К

Іменем України

12 березня 2025 року м. Кривий Ріг

Інгулецький районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

за участі: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому засіданні в залі суду в м. Кривому Розі кримінальне провадження № 0000596 від 03.12.2024 року за обвинуваченням ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Інгулець Дніпропетровської області, громадянина України, який зареєстрований та мешкає за адресою: АДРЕСА_1 , неодруженого, який на утриманні малолітніх та(або) неповнолітніх дітей не має, з середньою освітою, який звертався до лікаря-нарколога за медичною допомогою, до лікаря-психіатра за медичною допомогою не звертався, офіційно не працевлаштованого, раніше в силу ст. 89 КК України не судимого, у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

І. Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в порушення вимог ст. 28 Конституції України, згідно з якою кожен має право на повагу до його гідності, а також в порушення вимог Закону України «Про запобігання та протидії домашньому насильству», безпричинно, умисно, систематично вчиняє психологічне насильство по відношенню до своєї матері ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , з якою перебуває в сімейних відносинах та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , в період часу 25.03.2024, 25.07.2024 та 25.10.2024, знаходячись за місцем фактичного проживання разом зі своєю матір`ю, з якою перебуває в сімейних відносинах, за адресою: АДРЕСА_1 , діючи умисно, вчиняв домашнє насильство відносно ОСОБА_6 , тобто умисні дії психологічного характеру, що виражались у висловлюванні відносно останньої нецензурною лексикою та погрозами фізичною розправою.

За вищевказаними фактами 04.04.2024 постановою Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 173-2 КУпАП та постановами Інгулецького районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 09.08.2024 та 08.11.2024 ОСОБА_4 визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 173-2 КУпАП за фактом вчинення домашнього насильства психологічного характеру відносно ОСОБА_7 та піддано адміністративному стягненню.

Крім того, ОСОБА_4 , продовжуючи свої умисні протиправні дії, спрямовані на вчинення домашнього насильства, 29.11.2024 року приблизно о 13 год. 10 хв., перебуваючи за адресою: АДРЕСА_1 , маючи прямий умисел, спрямований на вчинення домашнього насильства, розпочав словесний конфлікт з ОСОБА_7 , під час якого висловлювався на її адресу нецензурними словами та погрожував фізичною розправою.

Внаслідок вказаних умисних, систематичних, протиправних дій, потерпілій ОСОБА_7 завдано психологічних страждань, що призвело до погіршення якості її життя.

Зазначені умисні дії ОСОБА_4 кваліфікуються за ст. 126-1 КК України за ознаками: домашнє насильство, тобто умисне систематичне вчинення психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи.

12.12.2024 між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 , в порядку, передбаченому ст. ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та обвинувачений дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ст. 126-1 КК України, обвинувачений ОСОБА_4 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення, щиро розкаявся. Також сторонами угоди визначено узгоджене ними покарання, яке обвинувачений ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбачене ст. 126-1 КК України із застосуванням ст. 75 КК України, а саме у вигляді 2 років обмеження волі, - на підставі ст. 75 КК України звільнити від відбування покарання з випробуванням, із встановленням іспитового строку та застосувати обмежувальні заходи, передбачені ст. 91-1 КК України.

В угоді передбачені наслідки її укладення, затвердження та невиконання, які роз`яснені обвинуваченому.

Потерпіла надала письмову згоду на укладання зазначеної угоди.

ІІ. Висновки суду та мотиви призначення покарання.

Розглядаючи в порядку п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з такого.

Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 468 КПК України у кримінальному провадженні може бути укладена угода між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим про визнання винуватості.

Згідно з п. 1 ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена у провадженні щодо: кримінальних проступків, нетяжких злочинів, тяжких злочинів (крім кримінальних проваджень щодо корупційних кримінальних правопорушень та кримінальних правопорушень, пов`язаних з корупцією).

В судовому засіданні прокурор зазначила, що при укладенні даної угоди були дотримані вимоги і правила КПК та КК України, просила цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в угоді міру покарання та інші передбачені угодою заходи.

Обвинувачений в судовому засіданні також просив вказану угоду з прокурором затвердити і призначити узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені угодою заходи, при цьому ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, в обсязі пред`явленого обвинувачення, та надав згоду на застосування узгодженого виду та розміру покарання, а також інших заходів у разі затвердження угоди.

Захисник обвинуваченого підтвердив добровільність надання обвинуваченим згоди на укладення угоди про визнання винуватості.

Злочин, у вчиненні якого ОСОБА_4 беззастережно визнав себе винуватим, згідно із ст. 12 КК України, є нетяжким злочином.

Суд, шляхом проведення опитування сторін кримінального провадження переконався, що укладення угоди сторонами є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз або наслідком обіцянок чи дій будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді. При цьому судом з`ясовано, що обвинувачений повністю усвідомлює зміст укладеної з прокурором угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2ст. 473 КПК України, та наслідки її не виконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Враховуючи викладене, оскільки умови угоди про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим відповідають вимогам КПК та КК України, суд, заслухавши доводи сторін кримінального провадження, дійшов висновку про наявність всіх правових підстав для затвердження цієї угоди.

За таких обставин суд вважає доведеним в судовому засіданні те, що ОСОБА_4 здійснив дії, які виразились у домашньому насильстві, тобто умисному систематичному вчиненні психологічного насильства щодо іншої особи, з якою винний перебуває у сімейних відносинах, що призвело до психологічних страждань та погіршення якості життя потерпілої особи, тобто вчинив кримінальне правопорушення за ст. 126-1 КК України, за яким належить призначити ОСОБА_4 узгоджену сторонами угоди про визнання винуватості міру покарання.

Щодо обставин, що пом`якшують покарання. Суд не бере до уваги щире каяття як обставину, що пом`якшує покарання, адже цей факт не знайшов свого відображення в матеріалах справи.

З урахуванням, що щире каяття передбачає критичну оцінку обвинуваченим своїх протиправних дій, яка має проявлятись та конкретизуватись відповідними діями, спрямованими на виправлення ситуації, суд не знайшов відповідного підтвердження в матеріалах справи. Вказана правова позиція висвітлена у постанові Верховного Суду від 15.11.2021 у справі № 199/6365/19.

Обставини, що обтяжують покарання, судом не встановлені.

ІІІ. Інші питання, які вирішуються судом при ухваленні вироку.

Запобіжний захід у даному кримінальному провадженні не обирався.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Доля речових доказів підлягає вирішенню в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. ст. 373, 374, 375, 468, 469, 475 КПК України, суд, -

УХВАЛИВ:

Затвердити угоду від 12 грудня 2024 року про визнання винуватості між прокурором Криворізької південної окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_3 , якій на підставі ст. 37 КПК України надані повноваження прокурора у даному кримінальному провадженні та ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 126-1 КК України, та призначити йому узгоджене сторонами покарання у виді обмеження волі на строк 2 (два) роки.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання з випробуванням, якщо він протягом іспитового строку тривалістю один рік не вчинить нового злочину і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації, повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи, не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Застосувати до ОСОБА_4 на підставі п. 5 ч. 1 ст. 91-1 КК України обмежувальний захід у виді покладення обов`язку проходження програми для кривдників строком на 3 (три) місяці.

Роз`яснити обвинуваченому, що умисне невиконання обмежувальних заходів, передбачених статтею 91-1 КК України, або умисне невиконання обмежувальних приписів, або умисне ухилення від проходження програми для кривдників особою, щодо якої такі заходи застосовані судом, є підставою для притягнення до кримінальної відповідальності за ст. 390-1 КК України.

Матеріали кримінального провадження №0000596 залишити при обвинувальному акті з подальшим зберіганням при справі 213/5093/24, пр. № 1-кп/213/111/25.

Відповідно до ч. 2 ст. 473 КПК України наслідком укладення та затвердження угоди про визнання винуватості для прокурора, підозрюваного чи обвинуваченого є обмеження їх права оскарження вироку згідно із положеннями статей 394 та 424 цього Кодексу, а для підозрюваного чи обвинуваченого також його відмова від здійснення прав, передбачених абзацами першим та четвертим пункту 1 частини четвертої статті 474 цього Кодексу.

Вирок може бути оскаржений в апеляційному порядку з підстав, передбачених ст. 394 КПК України, до Дніпровського апеляційного суду через Інгулецький районний суд м. Кривого Рогу протягом 30 днів з дня проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копія вироку після проголошення вручається обвинуваченому та прокурору, інші учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Суддя ОСОБА_1