Справа № 308/5487/24
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

28 березня 2025 року м. Ужгород

Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду у м. Ужгород кримінальне провадження №0000656 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2024 року про обвинувачення

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки м. Виноградів Берегівського району Закарпатської області, громадянки України, українки за національністю, без визначеного місця реєстрації та проживання, з незавершеною середньою освітою, неодруженої, має малолітню дитину 2022 р.н. (зі слів), тимчасово непрацюючої, раніше не судимої,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України,-

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченої ОСОБА_3

ВСТАНОВИВ:

до Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні №0000656 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2024 року про обвинувачення ОСОБА_3 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 28.03.2024 у вказаному кримінальному провадженні призначено підготовче судове засідання, а ухвалою суду від 28.03.2025 призначено до судового розгляду.

Згідно обвинувального акту 01 березня 2024 року, близько 09 години, ОСОБА_3 , перебуваючи у головному приміщенні залізничного вокзалу за адресою: м. Ужгород, площа Кірпи, 1, шляхом вільного доступу, діючи з прямим умислом, таємно, в умовах воєнного стану, усвідомлюючи суспільно небезпечний характер своїх дій, передбачаючи суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, із корисливих мотивів, здійснила крадіжку мобільного телефону марки «Samsung Galaxy J5» моделі «SM-J510H» у корпусі золотистого кольору, вартістю 1401,00 грн, належного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , який знаходився на лавці біля столику для заряджання мобільних телефонів у головному приміщенні залізничного вокзалу за вищезазначеною адресою. Після чого, ОСОБА_3 з місця події зникла, мобільний телефон Samsung Galaxy J5» моделі «SM-J510» у корпусі золотистого кольору, остання здала до ломбарду «Сакура», за адресою: м. Ужгород, вул. Залізнична, 1 за суму 500 гривень.

Своїми умисними діями ОСОБА_3 завдала потерпілій ОСОБА_5 матеріального збитку на суму 1401,00 грн (тисяча чотириста одна гривня 00 копійок).

Дії ОСОБА_3 органом досудового розслідування кваліфіковано кваліфіковано за ч. 4 ст. 185 КК України, як таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану.

28.03.2025 року від прокурора поступило клопотання про закриття даного кримінального провадження. Вказано, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення за ч.4 ст. 185 КК України, яке було вчинено 01.03.2024 та яким потерпілій ОСОБА_5 завдано матеріального збитку на суму 1401,00 грн.

Разом з тим, 09 серпня 2024 року набрав чинності закон України «Про внесення змін до КУпАП та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» (№3886-ІХ), яким декриміналізована кримінальна караність діяння яке вчинила обвинувачена. На підставі вищенаведеного, керуючись п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, просить закрити вказане кримінальне провадження відносно ОСОБА_3 .

У судовому засіданні обвинувачена ОСОБА_3 підтримала клопотання прокурора та просила закрити дане кримінальне провадження, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Прокурор у судовому засіданні підтримав подане клопотання, просив закрити вказане кримінальне провадження на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв"язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння. Також, просив вирішити питання щодо арешту майна та речових доказів.

Потерпіла ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, хоча про дату, час та місце даного засідання повідомлялася належним чином. При цьому, в матеріалах справи наявна її заява , в якій просить проводити судовий розгляд без її участі.

За наведеного, враховуючи відсутність заперечень учасників судового провадження, та враховуючи положення ст.325 КПК України, суд вважає за можливе провести судовий розгляд без потерпілого.

Заслухавши думку учасників судового засідання, розглянувши клопотання, дослідивши матеріали справи що стосуються його вирішення, суд приходить до наступних висновків.

09.08.2024 року набрав чинності Закон України № 3886-IX "Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів". Законом змінено поняття «вартості вкраденого майна» для визначення кримінальної караності крадіжки, як ознаки складу злочину, передбаченого ст. 185 КК України, що призвело до часткової декриміналізації умисних діянь, які виражені в умисному викраденні чужого майна. До набрання чинності вказаним Законом, кримінально караною вважалася крадіжка, виходячи з розміру понад 0,2 неоподатковуваного мінімуму, який за нормами адміністративного та кримінального законодавства для кваліфікації злочинів чи правопорушень, встановлювався з суми неоподатковуваного мінімуму на рівні податкової соціальної пільги.

Так, згідно з ч.1 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 0,5 неоподатковуваного мінімуму доходів громадян.

Відповідно до ч.2 ст.51 КУпАП в редакції Закону № 3886-IX від 18.07.2024, чинній з 09.08.2024, встановлено адміністративну відповідальність за дії, передбачені частиною першою цієї статті, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до п. 5 Розділу ХХ Податкового Кодексу України якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17,00 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної підпунктом 169.1.1 пункту 169.1 статті 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Підпунктом 169.1.1 п. 169.1 ст. 169 розділу IV ПКУ передбачено, що така пільга становить 50% прожиткового мінімуму для працездатних осіб станом на 1 січня звітного податкового року. У 2024 році податкова пільга становила 1514 грн.

Таким чином два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян дорівнює 100 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи, що відповідно станом на 2024 рік становить 3028,00 грн.

Відповідно до висновків Верховного Суду, викладених у постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21 зазначено, що із часу набуття 09 серпня 2024 року чинності Законом N 3886-IX кримінальна відповідальність за статтями 185, 190, 191 КК може настати, лише якщо розмір викраденого перевищує 2 неоподаткованих мінімумів. Унаслідок цієї зміни частина діянь, які на час їх вчинення передбачали кримінальну відповідальність, після цього охоплюється диспозицією ст. 51 КУпАП.

У той же час Суд наголошує, що визначення суми, яка дорівнює 2 неоподаткованим мінімумам, здійснюється виходячи з розміру неоподаткованого мінімуму, що діяв на час вчинення відповідного діяння. Зміни, внесені Законом України № 3886-IX, мають зворотну дію в часі.

Як слідує з обвинувального акту ОСОБА_3 інкримінується таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинена в умовах воєнного стану, на суму 1401,00 грн, такі її дії кваліфіковано ч. 4 ст. 185 КК України. Відтак розмір викраденого обвинуваченою майна згідно обвинувальному акту становить 1401,00 грн., та є меншим двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян встановлених законом на 1 січня звітного податкового року (у якому вчинене це кримінальне правопорушення), тому вказані дії обвинуваченої не тягнуть за собою кримінальну відповідальність і можуть бути лише підставою для адміністративної відповідальності.

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності.

Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Зазначений підхід закріплено у частині першій статті 58 Конституції України, відповідно до якої закони та інші нормативно-правові акти, що пом`якшують або скасовують відповідальність, мають зворотну дію в часі.

Відповідно до вимог ч. 1 ст. 5 КК України Закон про кримінальну відповідальність, що скасовує злочинність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Передбачені частиною першою статті 5 КК України підстави для закриття кримінальної справи не пов`язані із встановленням фактичних обставин справи, що свідчать про відсутність в діянні особи складу злочину, а пов`язані зі змінами законодавства про кримінальну відповідальність (постанова ВС від 09.09.2019 року в справі № 591/6379/16-ц).

У відповідності до п.4-1 ч.1 ст. 284 КПК України кримінальне провадження закривається у разі, якщо втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння.

Згідно абзацу 4 частини 7 ст.284 КПК України ухвала про закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої або пунктом 1-2 частини другої цієї статті, постановляється судом з урахуванням особливостей, визначених ст.479-2 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.479-2 КПК України суд здійснює судове провадження щодо діяння, кримінальна протиправність якого була встановлена законом, що втратив чинність, у загальному порядку, передбаченому цим Кодексом, з урахуванням особливостей, визначених цією статтею.

Згідно ч. 3 ст. 479-2 КПК, якщо під час здійснення судового провадження щодо провадження, яке надійшло до суду з обвинувальним актом, втратив чинність закон, яким встановлювалась кримінальна протиправність діяння, суд зупиняє судовий розгляд і запитує згоду обвинуваченого на закриття кримінального провадження з підстави, передбаченої пунктом 4-1 частини першої статті 284 цього Кодексу.

За таких обставин, враховуючи імперативність вимог ч. 3 ст. 479-2 КПК України та позицію обвинуваченої ОСОБА_3 , яка надала згоду на закриття кримінального провадження щодо неї з підстави, передбаченої п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, кримінальне провадження щодо ОСОБА_3 за ч. 4 ст. 185 КК України підлягає закриттю на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності закону, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Згідно положень ч. 4 ст. 174 КПК України, суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, непризначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Враховуючи наведене, арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2024 року у справі № 308/4115/24 (провадження 1-кс/308/1494/24) на вилучені 01.03.2024 року в ході проведення затримання ОСОБА_3 за адресою м. Ужгород, пл. Кірпи, 1 грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень серії ЄЖ 7313956, які упаковано до спец, пакету НПУ PSP 1220853; ремінець зі шкіри-замінник бордового кольору, клаптик паперу із записками мобільних телефонів, сім-карта оператора «Київстар», які разом упаковані до спец, пакету НПУ PSP 1220852; дві квитанції із ломбарду «Сакура» на ім`я ОСОБА_3 від 01.03.2024, які упаковані до спец, пакету НПУ СУ PSP 2212531, - підлягає скасуванню.

Питання про долю речових доказів вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Підстав, передбачених ст. ст. 176, 177 КПК України, для застосування щодо обвинуваченої запобіжного заходу суд не вбачає.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Відповідно частини 2 статті 124 КПК України у разі ухвалення обвинувального вироку суд стягує з обвинуваченого на користь держави документально підтверджені витрати на залучення експерта. В даному випадку, відсутні підстави для стягнення з ОСОБА_3 витрат на залучення експерта у справі.

Керуючись ст. ст. 349, 373-374, 381-382 КПК України, ст. ст.12, 50, 185 КК України суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задовольнити.

Кримінальне провадження №0000656 відомості щодо якого внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 01.03.2024 року, про обвинувачення ОСОБА_3 у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст. 185 КК України, - закрити на підставі п. 4-1 ч.1 ст. 284 КПК України, у зв`язку із втратою чинності законом, яким встановлювалася кримінальна протиправність діяння.

Скасувати арешт накладений ухвалою слідчого судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 13.03.2024 року у справі № 308/4115/24 (провадження 1-кс/308/1494/24) на вилучені 01.03.2024 року в ході проведення затримання ОСОБА_3 за адресою м. Ужгород, пл. Кірпи, 1 грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень серії ЄЖ 7313956, які упаковано до спец, пакету НПУ PSP 1220853; ремінець зі шкіри-замінник бордового кольору, клаптик паперу із записками мобільних телефонів, сім-карта оператора «Київстар», які разом упаковані до спец, пакету НПУ PSP 1220852; дві квитанції із ломбарду «Сакура» на ім`я ОСОБА_3 від 01.03.2024, які упаковані до спец, пакету НПУ СУ PSP 2212531.

Речові докази:

- грошові кошти номіналом 500 (п`ятсот) гривень серії ЄЖ 7313956, які упаковано до спец, пакету НПУ PSP 1220853, які отримано ОСОБА_5 згідно розписки від 16.03.2024, - вважати повернутими за належністю;

- ремінець зі шкіри-замінник бордового кольору, клаптик паперу із записками мобільних телефонів, сім-карта оператора «Київстар», які разом упаковані до спец, пакету НПУ PSP 1220852, - повернути власнику;

- дві квитанції із ломбарду «Сакура» на ім`я ОСОБА_3 від 01.03.2024, які упаковані до спец, пакету НПУ СУ PSP 2212531, -знищити;

- мобільний телефон марки «Samsung Galaxy J5», у корпусі золотистого кольору ІМЕІ 1: НОМЕР_1 , ІМЕІ 2: НОМЕР_2 , без сім-карти, який згідно розписки від 01.03.2024 повернуто ОСОБА_5 , -вважати повернутими за належністю.

Копію ухвали та обвинувального акту направити начальнику Ужгородського РУП ГУНП в Закарпатській області, для вирішення питання щодо притягнення ОСОБА_3 до адміністративної відповідальності за ст. 51 КУпАП, у зв`язку із закриттям кримінального провадження на підставі п. 4-1 ч. 1 ст. 284 КПК України.

Ухвала суду може бути оскаржена до Закарпатського апеляційного суду через Ужгородський міськрайонний суд Закарпатської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Суддя Ужгородського міськрайонного

суду Закарпатської області ОСОБА_1