УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 грудня 2024 року

м. Київ

Справа № 538/2563/23

Провадження № 51 - 5547 ск 24

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу законного представника особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_4 - ОСОБА_5 на ухвалу Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2024 року та ухвалу Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року,

встановив:

Ухвалою Лохвицького районного суду Полтавської області від 12 квітня 2024 року, залишеною без зміни ухвалою Полтавського апеляційного суду від 17 вересня 2024 року, задоволено клопотання прокурора про застосування примусових заходів медичного характеру щодо ОСОБА_4 , який обвинувачувався у вчиненні суспільно небезпечного діяння, передбаченого ст. 296 ч. 4 КК України. Застосовано відносно ОСОБА_4 примусові заходи медичного характеру у вигляді госпіталізації до закладу з надання психіатричної допомоги із суворим наглядом.

Обраний ОСОБА_4 запобіжний захід у виді передання на піклування близькому родичу (члену сім`ї) - матері ОСОБА_5 за місцем проживання, з обов`язковим лікарським наглядом, змінено на запобіжний захід у виді поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до КП «Обласний заклад з надання психіатричної допомоги Полтавської обласної ради».

У касаційній скарзі порушується питання про перегляд вищевказаних судових рішень в касаційному порядку.

Проте, касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених ст. 427 КПК України, а тому колегія суддів дійшла висновку про необхідність залишення

її без руху на підставі ст. 429 ч. 1 цього Кодексу.

Відповідно до ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України у касаційній скарзі зазначаються обґрунтування вимог особи, яка подала касаційну скаргу, із зазначенням того,

у чому полягає незаконність чи необґрунтованість судових рішень.

Посилаючись у касаційній скарзі на незаконність судових рішень, особа, яка подає касаційну скаргу, має вказати на конкретні порушення закону, що є підставами для скасування або зміни судових рішень, і які, на її думку, допущені судами при їх винесенні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Так, законний представник у своїй касаційній скарзі, хоч і зазначає про істотні порушення вимог кримінального процесуального закону, неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність та незаконність та необґрунтованість судових рішень, проте в порушення вимог ст. 427 ч. 2 п. 4 КПК України, не наводить доводи на обґрунтування цього відповідно до положень ст. 438 ч. 1, статей 412 КПК України.

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що законний представник вказує на допущені, на його думку, неповноту судового розгляду та невідповідність висновків суду фактичним обставинам кримінального провадження, що відповідно до ст. 433 ч. 1, ст. 438 ч. 1 КПК України не є предметом розгляду суду касаційної інстанції.

Згідно зі ст. 438 ч. 1 КПК України підставами для скасування або зміни судових рішень судом касаційної інстанції є лише істотне порушення вимог кримінального процесуального закону (ст. 412 КПК України), неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність (ст. 413 КПК України) чи невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого (ст. 414 КПК України).

Крім того, вимоги касаційної скарги мають узгоджуватися з повноваженнями касаційного суду прийняти одне з рішень, передбачених ст. 436 КПК України, та відповідати наведеним у ній обґрунтуванням. Відповідно до норми цієї статті, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право: 1) залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення; 2) скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції; 3) скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження; 4) змінити судове рішення.

Натомість, ставлячи вимогу про скасування судових рішень та закриття кримінального провадження, законний представник не наводить конкретних доводів на її обґрунтування та підстав для закриття з урахуванням положень статей 284, 440, 438 ч. 1 КПК України.

Крім того, законний представник не зазначає в чому полягає незаконність ухвали апеляційного суду, які конкретно порушення закону в силу ст. 419 КПК України, на її думку, було допущено цим судом, які доводи апеляційної скарги захисника суд апеляційної інстанції належним чином не дослідив, не перевірив та не оцінив.

Також в порушення вимог ст. 427 ч. 6 КПК України до касаційної скарги

не додано копій касаційної скарги в кількості, необхідній для надіслання сторонам кримінального провадження і учасникам судового провадження (не вистачає 7 примірників копій касаційної скарги).

Вказані недоліки касаційної скарги перешкоджають вирішенню питання

про відкриття касаційного провадження.

У разі подання матеріалів на усунення недоліків в електронній формі, відповідно

до приписів ст. 35 ч. 2 КПК України особі, яка подала касаційну скаргу, потрібно надати докази надсилання іншим учасникам кримінального провадження копій надісланих документів із використанням Єдиної судової інформаційно-комунікаційної системи та/або її окремих підсистем (модулів).

Керуючись ст. 429 ч. 1 КПК України, Верховний Суд

постановив:

Залишити касаційну скаргу законного представника особи, щодо якої застосовано примусові заходи медичного характеру, - ОСОБА_4 - ОСОБА_5 без руху.

Встановити законному представнику ОСОБА_5 п`ятнадцятиденний строк для усунення зазначених недоліків з дня отримання копії ухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3