Справа № 452/4318/24
Провадження № 1-кп/452/24/2025
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

07 березня 2025 року м.Самбір

Самбірський міськрайонний суд Львівської області

у складі: головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі ОСОБА_2 ,

із участю: прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника-адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду в місті Самборі Львівської області кримінальне провадження про обвинувачення:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Бережці Любомильського району Волинської області, фактично проживаючого в АДРЕСА_1 ; українця, громадянина України; одруженого, з середньо-спеціальною освітою, військовослужбовця військової частини НОМЕР_1 , який перебуває на посаді робітника підсобника 2-го інженерного відділення 4-го інженерного взводу 1-ї інженерної роти у званні солдат; раніше не судимого, -

- у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_4 9 жовтня 2024 року об 11.50год в АДРЕСА_1 на території військової частини НОМЕР_1 у палатці №6, перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, під час розпивання спиртних напоїв і на ґрунті раптово виниклих неприязних відносин, умисно наніс один удар лезом складного ножа в ділянку живота солдату ОСОБА_6 , спричинивши йому тілесні ушкодження у вигляді проникаючого ножового поранення передньої черевної стінки із пошкодженням печінки, внутрішньочеревної кровотечі, що відноситься до тяжкого тілесного ушкодження небезпечного для життя в момент заподіяння.

Судом проаналізовано показання обвинуваченого, позицію прокурора, потерпілого та захисника-адвоката, представлені докази досудового розслідування в сукупності та, суд прийшов до висновку про винуватість ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він своїми умисними діями заподіяв тяжке тілесне ушкодження ОСОБА_6 , тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне в момент заподіяння; кваліфікація дій за вказаною нормою Кримінального Закону є вірною і обвинувачений повинен за це понести кримінальну відповідальність.

На підтвердження встановлених судом обставин винність особи вбачається із допитаного безпосередньо у судовому засіданні обвинуваченого ОСОБА_4 , який свою вину у скоєнні кримінального правопорушення визнав повністю, у вчиненому розкаявся та показав про обставини вчиненого злочину. Таким чином ОСОБА_4 суду ствердив, що 9 жовтня 2024 року в палатці на території військової частини розпивали із потерпілим спиртне та між ними виникла суперечка через кошти, в ході якої обвинувачений витягнув із кишені складний ніж та завдав ним удар у ділянку живота ОСОБА_6 .

Крім визнання обвинуваченим своєї провини його винність в інкримінованому кримінальному правопорушенні доведена сукупністю зібраних доказів у ході досудового розслідування, дослідження яких відповідно до вимог ч. 3 ст. 349 КПК України суд за погодженням із учасниками кримінального провадження визнав недоцільним. Водночас судом з`ясовано чи правильно розуміють сторони кримінального провадження зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснено, що у такому разі вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Тому, аналізуючи раніше наведене та матеріали кримінального провадження, суд переконаний в доведенні вини обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, оскільки він своїми умисними діями вчинив умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження небезпечне в момент заподіяння.

Вивченням особи обвинуваченого встановлено, що він раніше не притягався до кримінальної відповідальності; на обліку в наркологічному та психіатричному кабінетах не перебуває; посередньо характеризується за місцем проходження військової служби.

У відповідності до вимоги ч. 2 ст. 65 КК України особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів, а згідно із ч. 2 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засудженого.

Тому, призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , суд враховує ступінь тяжкості ним учиненого; також судом ураховано особу винного, його характеристику, сімейне становище, обставини вчинення злочину; а за основне у тому числі судом узято до уваги письмові звернення потерпілого ОСОБА_6 , котрий просив суворо його не карати за судовим рішенням та, який не прибув на неодноразові виклики до місцевого суду через перебування на стаціонарному лікуванні захворювання, що не пов`язане із цією кримінальною справою. Із урахуванням цього слід призначити обвинуваченому покарання необхідне і достатнє для його виправлення та попередження нових злочинів. Підстав для переходу до більш м`якого покарання обвинуваченому ОСОБА_4 , ніж це передбачено відповідною статтею Особливої частини Кримінального Кодексу України за вчинене, - не встановлено.

Обставиною, яка пом`якшує покарання ОСОБА_4 є щире каяття; обставиною, яка обтяжує покарання є вчинення кримінального правопорушення особою, що перебуває у стані алкогольного сп`яніння.

При призначенні покарання обвинуваченому ОСОБА_4 судом ураховано окрім загальних засад такого, і роз`яснення постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику призначення судами кримінального покарання».

Тому, розглядаючи кримінальне провадження в межах установленого звинувачення обвинуваченому ОСОБА_4 , із урахуванням наведеного і загальних засад призначення покарання, аналізуючи матеріали досудового розслідування в сукупності з позиціями обвинуваченого, сторони обвинувачення і захисника-адвоката, потерпілої сторони; із урахуванням даних про ОСОБА_4 , який раніше не судимий, посередньої характеристики, сімейного становища, поведінки до і після вчинення кримінального правопорушення, вимоги закону, наслідків та обставин вчиненого особою, - суд дійшов висновку, що йому слід призначити покарання у виді позбавлення волі застосувавши звільнення від відбування покарання з випробуванням, - що є тотожним позиції сторони обвинувачення, необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчиненню ним нових злочинів для реалізації принципу законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання. Підстав для звільнення особи від кримінальної відповідальності не встановлено.

Цивільного позову в установленому порядку не заявлено; застосований запобіжний захід нічний домашній арешт стосовно обвинуваченого за ухвалою суду від 03.03.25р. слід залишити до набрання вироком законної сили; витрати на залучення експерта відсутні; питання речових доказів слід вирішити у відповідності до ст. 100 КПК України та скасувати накладений арешт ухвалою слідчого судді.

Керуючись ст. 370, 373 - 374 КПК України, суд

У Х В А Л И В:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 5(п`ять) років.

Відповідно до ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням на іспитовий строк 2(два) роки.

Згідно п. п. 1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України зобов`язати ОСОБА_4 періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Скасувати накладений арешт згідно ухвали слідчого судді Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 10.10.24р. про накладення арешту на вилучене майно.

Речові докази після набрання вироком законної сили:

-два змиви РБК, які упаковано у два паперові конверти, вирізку тканини із слідами РБК, яку упаковано у паперовий конверт, складний ніж сірого кольору із слідами РБК, який упаковано у паперову коробку, - в обсязі 7 об`єктів по Квитанції №01121 із датою вилучення 02.12.24, - знищити;

-військову форму із слідами РБК, що складається із штанів, футболки та двох кітелів, які упаковано у паперову коробку; військову куртку флісову із слідами РБК, яку упаковано у паперову коробку, - повернути потерпілому.

Запобіжний захід до набрання вироком законної сили стосовно ОСОБА_4 залишити нічний домашній арешт, що застосований ухвалою суду від 3 березня 2025р.

На вирок суду може бути подана апеляційна скарга до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів із дня його проголошення. У відповідності до ч. 2 ст. 394 КПК України вирок не може бути оскарженим в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не оспорювались під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним відповідно до положень ч. 3 ст. 349 цього кодексу.

Копію вироку негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Суддя