ПОСТАНОВА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 359/2693/23

провадження № 51-739кмо24

Об`єднана палата Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду (далі - Об`єднана палата) у складі:

головуючогоОСОБА_1 ,
суддівОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , ОСОБА_5 , ОСОБА_6 , ОСОБА_7 ,
за участю: секретаря судового засідання прокурора ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,
розглянула у судовому засіданні касаційну скаргу прокурора на ухвалу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року щодо

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Грозний Чеченської Республіки, жителя АДРЕСА_1.

Обставини справи

1. Вироком від 10 травня 2023 року Бориспільський міськрайонний суд Київської області засудив ОСОБА_10 за частиною 4 статті 185 Кримінального кодексу України (далі - КК) до 5 років позбавлення волі. На підставі статті 71 КК за сукупністю з вироком Печерського районного суду м. Києва від 10 жовтня 2022 року суд визначив йому остаточне покарання у виді позбавлення волі на строк 5 років 6 місяців та зарахував у строк відбування покарання період з 07 лютого 2023 року, коли він був затриманий для відбування покарання.

2. Оскарженою ухвалою Київський апеляційний суд виключив з вироку зарахування цього строку в строк відбування покарання, а в решті вирок залишив без зміни.

Вимоги і доводи касаційної скарги

3. Прокурор, посилаючись на пункт 1 частини 1 статті 438 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), просить скасувати оскаржене рішення та призначити новий розгляд у суді апеляційної інстанції.

4. Він стверджує, що суд апеляційної інстанції, змінивши вирок місцевого суду в частині зарахування зазначеного строку в строк відбування покарання, погіршив становище засудженого, а тому мав ухвалити своє рішення у формі вироку.

Підстави розгляду кримінального провадження об`єднаною палатою

5. Колегія суддів Першої судової палати Касаційного кримінального суду ухвалою від 12 листопада 2024 року[1] передала це кримінальне провадження на розгляд Об`єднаної палати на підставі частини 2 статті 434-1 КПК.

6. Колегія суддів вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 квітня 2023 року[2], оскільки апеляційний суд не допустив істотного порушення вимог КПК, постановивши рішення у формі ухвали, оскільки змінюючи вирок суду першої інстанції лише у частині неправильного зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, він не застосував більш суворого покарання.

Позиції учасників касаційного розгляду

7. Прокурор підтримав доводи касаційної скарги, просив її задовольнити.

8. Іншим учасникам кримінального провадження було належним чином повідомлено про дату, час та місце касаційного розгляду, клопотань про його відкладення до суду касаційної інстанції не надходило.

Оцінка Суду

9. Заслухавши доповідь судді, пояснення прокурора, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши наведені доводи, Суд дійшов висновку, що касаційна скарга не підлягає задоволенню.

10. Об`єднана палата зазначає, що в своїй постанові від 03 квітня 2023 року вона дійшла такого висновку:

«Виключення зі строку призначеного особі покарання строку її попереднього ув`язнення, зарахованого судом першої інстанції на підставі частини 5 статті 72 КК, є тим «іншим випадком», передбаченим частиною 1 статті 421 КПК, який беззаперечно погіршує правове становище обвинуваченого, оскільки впливає на визначення кінцевої тривалості покарання, яке особі потрібно реально відбувати. Відтак, враховуючи системний аналіз статей 408, 420 та 421 КПК, рішення апеляційного суду, яким виключається з резолютивної частини вироку місцевого суду рішення про застосування відносно особи положень частини 5 статті 72 КК, повинно ухвалюватися судом апеляційної інстанції у формі вироку[3]».

11. У той же час в подальшому Об`єднаною палатою визнано, що відповідно до частини 1 статті 420 КПК суд апеляційної інстанції скасовує вирок суду першої інстанції і ухвалює свій вирок у разі: 1) необхідності застосування закону про більш тяжке кримінальне правопорушення чи збільшення обсягу обвинувачення; 2) необхідності застосування більш суворого покарання; 3) скасування необґрунтованого виправдувального вироку суду першої інстанції; 4) неправильного звільнення обвинуваченого від відбування покарання[4].

12. В тій же постанові Об`єднана палата зазначила, що згідно з частиною 1 статті 421 КПК, обвинувальний вирок, ухвалений судом першої інстанції, може бути скасовано у зв`язку з необхідністю застосувати закон про більш тяжке кримінальне правопорушення чи суворіше покарання, скасувати неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання, збільшити суми, які підлягають стягненню, або в інших випадках, коли це погіршує становище обвинуваченого, лише у разі, якщо з цих підстав апеляційну скаргу подали прокурор, потерпілий чи його представник. Відповідно до положень частини 1 статті 418 КПК, суд апеляційної інстанції ухвалює вирок у випадку, передбаченому пунктом 3 частини першої статті 407 цього Кодексу, при цьому повністю чи частково скасовуючи вирок місцевого суду. Будь-яке інше рішення суд апеляційної інстанції приймає у формі ухвали.

13. За своєю правовою природою зарахування строку попереднього ув`язнення не є кримінальним покаранням, не означає збільшення обсягу обвинувачення та не свідчить про неправильне звільнення обвинуваченого від відбування покарання. І хоча таке зарахування є «іншим кримінально-правовим наслідком діяння» в розумінні частини 2 статті 4 КК[5], такий наслідок не підпадає під визначення тих наслідків, які вимагають винесення апеляційним судом вироку.

14. У цьому кримінальному провадженні судом апеляційної інстанції діяння засудженого не було перекваліфіковано на більш тяжке кримінальне правопорушення і не було збільшено обсягу обвинувачення. Також апеляційним судом не було застосовано більш суворе покарання.

15. Таким чином судом апеляційної інстанції не було застосовано до засудженого більш суворого покарання і апеляційний суд не допустив істотного порушення вимог КПК, постановивши за результатами апеляційного розгляду рішення у формі ухвали, оскільки, змінюючи вирок суду першої інстанції лише у частині неправильного зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, він не застосував більш суворого покарання, оскільки покарання, яке призначене вироком суду першої інстанції, не змінилося.

16. Враховуючи розвиток судової практики, Об`єднана палата вважає за необхідне відступити від висновку щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеного у постанові об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 03 квітня 2023 року у справі № 930/2622/20 та доходить такого висновку:

Висновок

Апеляційний суд зобов`язаний постановити свій вирок у разі повного або часткового скасування вироку суду першої інстанції лише у випадках, передбачених частиною 1 статті 420 КПК. У інших випадках рішення про зміну вироку суду першої інстанції, у тому числі в частині зарахування строку попереднього ув`язнення у строк покарання, може бути постановлено у формі ухвали.

Керуючись статтями 433, 434, 434-2, 436, 441, 442 КПК, об`єднана палата Касаційного кримінального суду Верховного Суду

ухвалила:

Ухвалу Київського апеляційного суду від 08 листопада 2023 року щодо ОСОБА_10 залишити без зміни, а касаційну скаргу прокурора - без задоволення.

Постанова набирає законної сили з моменту її проголошення й оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3
ОСОБА_4 ОСОБА_5
ОСОБА_6 ОСОБА_7

[1] https://reyestr.court.gov.ua/Review/123141178;

[2] Справа № 930/2622/20, https://reyestr.court.gov.ua/Review/110144436;

[3] Постанова від 03 квітня 2023 року у справі № 930/2622/20, https://reyestr.court.gov.ua/Review/110144436

[4] Постанова від 16 вересня 2024 року у справі № 183/4229/23, https://reyestr.court.gov.ua/Review/121847436

[5] Постанова від 29 серпня 2018 року у справі № 663/537/17, https://reyestr.court.gov.ua/Review/76207318