У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

Справа № 183/12953/24

№ 1-кс/183/2717/24

25 грудня 2024 року м. Самар

Слідчий суддя Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області ОСОБА_1 , за участю секретаря ОСОБА_2 , розглянувши клопотання слідчого слідчого відділу Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Новомосковської окружної прокуратури Дніпропетровської області ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15 грудня 2024 року за № 0001630 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

встановив:

До слідчого судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області надійшло вищезазначене клопотання у кримінальному провадженні, внесеному 15 грудня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0001630 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, в якому слідчий просить накласти арешт на автомобіль марки «Chevrolet lacetti», зеленого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, скляну пляшку з-під горілки «PERVAK», об`ємом 0,5 л із залишками прозорої рідини, лушпиння з-під насіння соняшника, два металеві ключі.

Слідчий в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій вказала, що просить клопотання розглянути у її відсутність, та задовольнити його.

Власник майна ОСОБА_5 в судове засідання не з`явився, неприбуття його у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Володілець майна ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, неприбуття його у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Розглянувши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов до таких висновків.

15 грудня 2024 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0001630 внесено відомості за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до клопотання та долучених до нього матеріалів: невстановлена особа в період часу з 04.12.2024 по 14.12.2024 шляхом пошкодження вікна проникла до будинку АДРЕСА_1 , де вчиняючи злочин в умовах воєнного стану, таємно викрала майно.

20 грудня 2024 року у період часу з 11 години 05 хвилини до 12 години 00 хвилин слідчим СВ Новомосковського РВП ГУНП в Дніпропетровській області лейтенантом поліції ОСОБА_3 було проведено огляд місця події, в ході якого було виявлено та вилучено: автомобіль марки «Chevrolet lacetti», зеленого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 ; свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, а саме автомобіля марки «Chevrolet lacetti», з державним номерним знаком НОМЕР_1 ; скляну пляшку з-під горілки «PERVAK», об`ємом 0,7 л із залишками прозорої рідини; лушпиння з-під насіння соняшника; два металеві ключі.

20 грудня 2024 року слідчим СВ Новомосковського РВП вищевказані речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб. Слідчий, прокурор повинні вжити необхідних заходів з метою виявлення та розшуку майна, на яке може бути накладено арешт у кримінальному провадженні, зокрема шляхом витребування необхідної інформації у Національного агентства України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, інших державних органів та органів місцевого самоврядування, фізичних і юридичних осіб.

Згідно з п. 1 ч. 2, п. 4 ч. 2, ч. 3 ст. 170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов). У випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 КПК України.

Частиною 1 статті 98 КПК України визначено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Як передбачено ч. 2 п. 7 ст. 131 КПК України арешт майна є одним з видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст. 132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що: існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для вжиття заходів забезпечення кримінального провадження; потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться у клопотанні слідчого або прокурора; може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається з клопотанням.

У рішенні Європейського суду з прав людини від 07 червня 2007 року у справі «Смирнов проти Росії» було висловлено правову позицію про те, що при вирішенні питання про можливість утримання державою речових доказів належить забезпечувати справедливу рівновагу між, з одного боку, суспільним інтересом та правомірною метою, а з іншого боку вимогами охорони фундаментальних прав особи. Для утримання речей державою у кожному випадку має існувати очевидна істотна причина.

Слідчий суддя вважає, що слідчий довів наявність достатніх підстав вважати, що скляна пляшка з-під горілки «PERVAK», об`ємом 0,5 л із залишками прозорої рідини, лушпиння з-під насіння соняшника, два металеві ключі, які були вилучені в ході огляду 20 грудня 2024 року відповідають критеріям зазначеним у ст. 98 КПК України, оскільки щодо даного майна існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що тимчасово вилучене майно є доказом кримінального правопорушення і його арешт з забороною розпорядження та користування, як захід забезпечення кримінального провадження, необхідний для запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження, оскільки фактично є речовим доказам і зберегло на собі сліди кримінального правопорушення.

Що стосується питання арешту автомобіля, то аналіз положень ч. 1 ст. 170 КПК України указує, що арешт майна, як захід забезпечення кримінального провадження, полягає в ряді самостійних заходів: позбавлення права на відчуження, позбавлення права на розпорядження, позбавлення права на користування майном.

Відповідно до ст. 173 КПК України слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту.

Згідно з ч. 2 ст. 173 КПК України при вирішенні клопотання про арешт майна з вказаною метою слідчий суддя має врахувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

При цьому, одним із загальних правил застосування заходів забезпечення кримінального провадження відповідно до ст. 132 КПК України є те, що певний захід забезпечення може застосовуватись тоді, коли потреби досудового розслідування виправдовують подібне втручання у права і свободи особи.

За загальним правилом, визначеним ч. 1 ст. 100 КПК України, речовий доказ, який був наданий стороні кримінального провадження або нею вилучений, повинен бути якнайшвидше повернутий володільцю.

Крім того, відповідно до ч. 11 ст. 170 КПК України заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

Також з врахуванням визначеної ст. 3 КПК України ролі слідчого судді в кримінальному провадженні щодо здійснення судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів у кримінальному провадженні та врахуванням визначених ст. 173 КПК України обставин, які мають враховуватись слідчим суддею при вирішенні питання про арешт майна, слідчий суддя має оцінити чи виправдовують потреби досудового розслідування такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні про арешт майна, та чи розумні і співрозмірні запропоновані в клопотанні обмеження прав власника завданням кримінального провадження.

Тимчасово вилучений транспортний засіб марки «Chevrolet lacetti», зеленого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 та свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу, можуть бути речовими доказами у цьому кримінальному провадженні, як знаряддя кримінального правопорушення та об`єкт кримінально протиправних дій, а тому такий автомобіль та свідоцтво мають бути збереженим в якості речового доказу.

Проте текст клопотання та долучені до нього матеріали не містять будь-яких відомостей про те, що на вказаному автомобілі могли зберегтись сліди кримінального правопорушення, що потребувало б його збереження в наданому стані.

Не підтверджується також те, що в разі залишення автомобіля у користуванні його володільців, вони будуть приховані знищені тощо.

Натомість відповідно до ч. 4 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд застосовує найменш обтяжливий спосіб арешту майна. Слідчий суддя, суд зобов`язаний застосувати такий спосіб арешту майна, який не призведе до зупинення або надмірного обмеження правомірної підприємницької діяльності особи, або інших наслідків, які суттєво позначаються на інтересах інших осіб.

З метою забезпечення балансу між інтересами володільців вказаних речових доказів та визначеними ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження та інтересами досудового розслідування, слідчий суддя приходить до висновку, що слід накласти арешт на вказаний автомобіль, шляхом заборони відчуження та розпорядження, що забезпечить реалізацію прав володільця на користування та володіння майном та забезпечить збереження вказаного майна в якості речового доказу у вказаному кримінальному провадженню в інтересах досудового розслідування.

При цьому, відповідно до п. 3 ч. 5 ст. 173 КПК України у разі задоволення клопотання слідчий суддя, суд постановляє ухвалу, в якій зазначає перелік тимчасово вилученого майна, яке підлягає поверненню особі, у разі прийняття такого рішення.

Оскільки слідчий суддя дійшов висновку про необхідність арешту автомобіля, але лише в частині заборони на його відчуження та розпорядження ним, без заборони на користування, то таке майно має бути повернуте володільцю, або його власнику.

За таких обставин клопотання слідчого про арешт майна підлягає частковому задоволенню.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 98, 107, 170-173 КПК України, слідчий суддя,

постановив:

Клопотання задовольнити частково.

Накласти арешт на автомобіль марки «Chevrolet lacetti», зеленого кольору, з державним номерним знаком НОМЕР_1 , який відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу належить ОСОБА_5 , та перебуває у користуванні ОСОБА_6 , а також свідоцтво про реєстрацію вказаного транспортного засобу, шляхом заборони відчуження та розпорядження; передати вказаний автомобіль для зберігання та в користування їх володільцю або власнику.

Накласти арешт на скляну пляшку з-під горілки «PERVAK», об`ємом 0,5 л із залишками прозорої рідини, лушпиння з-під насіння соняшника, два металеві ключі шляхом заборони їх відчуження, розпорядження та користування.

Копію ухвали суду направити володільцю транспортного засобу - ОСОБА_6 та власнику транспортного засобу - ОСОБА_5 .

Виконання ухвали покласти на слідчого.

Ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором і діє до закінчення досудового розслідування.

На ухвалу може бути подано апеляційна скарга безпосередньо до апеляційного суду Дніпропетровської області протягом 5 днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя ОСОБА_1