Справа № 932/9404/24
Провадження № 1-кс/932/459/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

05 лютого 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Бабушкінського районного суду міста Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпрі клопотання слідчого Третього слідчого відділу (з дислокацією у м. Маріуполі) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську ОСОБА_3 , за погодженням з прокурором Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Східного регіону ОСОБА_4 , про арешт майна в межах кримінального провадження, зареєстрованого в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №0000430 від 06.02.2024 за ч.5 ст.191 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

у клопотанні слідчий просить накласти арешт, шляхом позбавлення права розпорядження та відчуження на:

1. Майно яке належить ОСОБА_5 :

- 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- частину квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- транспортний засіб Toyota Corolla, VIN НОМЕР_1 ;

2. Майно яке належить чоловікові дружині ОСОБА_5 ОСОБА_6 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101.

3. Рахунок ОСОБА_5 .

Клопотання слідчого обґрунтовано тим, що ОСОБА_7 підозрюється у тому, що вона, разом із іншими співучасниками, заволоділав бюджетними коштами в особливо великих розмірах, шляхом зловживання службовим становищем, в умовах воєнного стану.

Слідчий вказує, що підозрюваному загрожує покарання у вигляді конфіскації, відтак просить накласти арешт на майно останнього, а також на спільне майно подружжя, яке оформлено на дружину останнього.

В судове засідання сторона обвинувачення не з`явилася, прокурор подав клопотання про розгляд клопотання у його відсутність.

Власники майна не викликалися з метою забезпечення арешту майна (ч.2 ст.172 КПК України).

Встановлені обставини.

В провадженні Першого слідчого відділу (з дислокацією у м. Краматорську) Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у м. Краматорську перебуває кримінальне провадження №0000430 від 06.02.2024 за ч.5 ст.191, ч.5 ст.426-1 КК України.

31.01.2025, в межах вказаного кримінального провадження, ОСОБА_5 повідомлено про підозру за ч.5 ст.27 ч.5 ст.191 КК України.

Згідно фабули підозри останньому визначено роль пособника у злочинній групі, а саме: моніторинг цін для закупівлі товарів, як голова відповідної комісії КЕВ міста Луганська забезпечення розгляду цінових пропозицій та прийняття рішень про визначення контрагентів для укладення договорів.

Обґрунтованість підозри підтверджується наданими протоколами огляду документів, носіїв електронної інформації, вилучених у фігурантів під час обшуків та наданих банками (зокрема підтверджується укладення та виконання КЕВ м. Луганська із фізичними особам підприємцями, в т. числі з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 , та ОСОБА_7 , з травня по грудень 2022 року договорів на поставку паливної деревини), висновками судових товарознавчих та економічних експертиз, у яких встановлено ринкову вартість деревини, а також суму різниці між такою вартістю та ціною договорів.

При цьому загальна сума грошових коштів, у заволодінні якою підозрюється група осіб значно перевищує шістсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян на момент вчинення кримінального правопорушення.

Наданими стороною обвинувачення документами зокрема підтверджується, що ОСОБА_5 працює (та в період ймовірно злочинної діяльності працював) керівником паливної групи КЕВ міста Луганська, вів облік виконання договорі на поставу деревини підписував від імені КЕВ міста Луганська деякі документи.

Також, в період з 02.04.2022 по 01.08.2022 ймовірний організатор групи ОСОБА_8 перерахував ОСОБА_5 59 тис. грн.

Про існування злочинної організації може свідчити: укладення учасниками ідентичних договорів із завищеними цінами в один і той самий період, часткове ведення роботи із підготовки та обслуговування таких договорів ОСОБА_7 ; спілкування між деякими учасниками у 2023 та 2024 роках. Також слідчий суддя враховує наявність спільної підозри учасникам у вчиненні аналогічних дій в іншому періоді (кримінальне провадження №0000168 від 26.01.2024).

З Інформації з єдиного державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що ОСОБА_5 має у власності частину квартири в м. Ровеньки Луганськорї області (загальною площею 37 кв.м., куплену в 2005 році) та 1/3 частину квартири в м. Івано-Франківську (загальною площею 66,5 кв.м., куплену в 2023 році).

В 2010 році за ОСОБА_5 зареєстровано транспортний засіб Toyota Corolla.

Згідно актового запису від 06.09.1997 ОСОБА_5 уклав шлюб із ОСОБА_10 (після шлюбу « ОСОБА_11 »). Останній належить право власності на 1/3 частини квартири АДРЕСА_1 .

Застосовані норми законодавства.

У відповідності до приписів ч.1 ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

За приписами п.1 ч.2 вказаної статті, арешт майна допускається з метою конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

За приписами ч.5 вказаної статті, у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Санкцією ч.5 ст.191 КК України передбачено покарання у виді позбавленням волі на строк від семи до дванадцяти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років та з конфіскацією майна.

За приписами ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, дізнавач, прокурор не доведе, що: 1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження; 2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, дізнавача, прокурора; 3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, дізнавач, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ч.3 ст.173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Відповідно до ч.1 ст.356 ЦК України, власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю.

Висновки.

Мотивами клопотання та наданими доказами підтверджується існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення, відповідальність за яке передбачена ч.5 ст.191 КК України.

Також підтверджується можлива причетність ОСОБА_5 до вказаного кримінального правопорушення.

Відтак наявна правова підстава для арешту.

Необхідність арешту обумовлюється виконанням ймовірного обвинувального вироку.

Зважаючи на факт повідомлення ОСОБА_5 про підозру у вчиненні злочину за який передбачено покарання у виді конфіскації майна існує обґрунтоване припущення щодо відчуження останньою свого майна з метою уникнення від покарання в цій частині.

Заборона відчуження та розпорядження нерухомим майном є тимчасовим заходом, не вплине на право користування майном, відтак не призведе до надмірного тягаря для власників. З огляду на наведене такий вид арешту є розумним та співрозмірним обмеженням права власності із завданнями кримінального провадження.

Відтак вбачається наявність усіх елементів, які визначені ч.3 ст.132 та ст.170 КПК України, а відповідно наявність підстав для вжиття такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт.

Зважаючи на те, що описане слідим нерухоме майно належить на праві спільної часткової власності та відсутність претензій до іншого із подружжя, можливим є накладення арешту на частку у майні, що належить підозрюваному.

Щодо автомобіля то арешту підлягає частина, оскільки автомобіль є спільним сумісним майном, частки у праві власності на який вважаються рівними.

Щодо банківського рахунку то суд виходить із неможливості накладення арешту на рахунки, а лише на кошти що на них розміщені. При цьому слідчим не мотивовано та не доведено, що на вказаному ним рахунку наявні кошти, здобуті злочинним шляхом, а обмеження щодо використання рахунку не завдасть шкоди його власнику.

За таких обставин клопотання підлягає до часткового задоволення.

На підставі вищевикладеного, керуючись статтями 176-178, 182, 183, 194, 196, 197, 372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

П О С Т А Н О В И В :

Клопотання слідчого задовільнити частково.

Накласти арешт шляхом позбавлення права розпорядження та відчуження на майно:

- 1/3 частину квартири АДРЕСА_1 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 101;

- частину квартири АДРЕСА_2 , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 11688574;

- частину транспортний засіб Toyota Corolla, VIN НОМЕР_1 ;

В іншій частині клопотання відмовити.

Копію ухвали надіслати слідчому та власнику майна.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Ухвала може бути оскаржена шляхом подання апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу слідчого судді було постановлено без виклику особи, яка її оскаржує то строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Слідчий суддя ОСОБА_1