Справа № 302/1210/20
Закарпатський апеляційний суд
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04.02.2025 м. Ужгород

Закарпатський апеляційний суд у складі суддів: ОСОБА_1 (головуючого), ОСОБА_2 , ОСОБА_3 , за участю секретаря судових засідань ОСОБА_4 , прокурора ОСОБА_5 , обвинуваченого ОСОБА_6 та його захисника-адвоката ОСОБА_7 , розглянув у відкритому судовому засіданні в м. Ужгороді кримінальне провадження 11-кп/4806/86/22, за апеляційними скаргами захисника-адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 на вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 28.12.2021.

Цим вироком:

ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , українець, громадянин України, уродженець та мешканець АДРЕСА_1 , з неповною середньою освітою, неодружений, непрацюючий, несудимий, засуджений:

- за ч. 1 ст. 115 КК України до покарання у виді позбавлення волі на строк 12 (дванадцять) років.

Строк відбування покарання ОСОБА_6 ухвалено рахувати з 11 год 40 хв 09.10.2020.

Запобіжний захід ОСОБА_6 до набрання вироком законної сили залишено тримання під вартою.

Стягнуто з ОСОБА_6 на користь держави процесуальні витрати за проведення експертизи в сумі 817,25 грн.

Речові докази: шматок лінолеуму з підлоги; три недопалки від цигарок; скляну пляшку з наліпкою «Графська» ємкістю 0,5 літра; сліди папілярних узорів з пляшки «Графська»; металева кружку срібного кольору; змив речовини бурого кольору з дерев`яної тумби; дві частини дерев`яної палиці; шкіряний ремінь з металевою пряжкою; зелений светр з сірими смужками спереду; спортивні штани чорного кольору з білими смужками по штанях; резинові чоботи зеленого кольору знищено.

Згідно вироку ОСОБА_6 визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення за таких обставин.

08.10.2020 близько 21 год ОСОБА_6 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння та знаходячись в будинку АДРЕСА_2 , затіяв сварку зі своєю співмешканкою ОСОБА_10 , під час якої, усвідомлюючи протиправний характер своїх дій та їх караність, в присутності дітей співмешканки, з метою заподіяння смерті останній, умисно наніс удар правою долонею руки по обличчю, після чого, вхопивши її руками за верхній одяг, за допомогою фізичної сили штовхнув до стіни, чим спричинив умисний удар по голові потерпілої. Продовжуючи свої злочинні дії та доводячи їх до кінця, взяв до рук віника з дерев`яною ручкою круглої форми, яким наніс близько десяти ударів потерпілій по різних частинах тіла, після чого взутими ногами умисно наніс більше п`яти ударів потерпілій в область грудної клітки та живота, наніс більше п`яти ударів руками по поверхні тіла, до тих пір поки остання перестала

-2-

подавати ознаки життя, де надалі підняв її з підлоги та поставив лежати на ліжко. Після чого, доводячи свій умисел на позбавлення життя, витягнувши ремінь із штанів, наніс ним три удари по нижніх кінцівках потерпілої, де надалі ліг біля останньої та заснув до ранку. Таким чином, обвинувачений ОСОБА_6 наніс потерпілій ОСОБА_10 тілесні ушкодження від яких остання померла по місцю проживання та була виявлена наступного дня, а саме 09.10.2020 сторонніми особами. Протиправними діями обвинуваченого ОСОБА_6 , потерпілій ОСОБА_10 заподіяно тілесні ушкодження, які згідно висновку судово-медичної експертизи № 110 від 09.11.2020 виявлені у потерпілої у вигляді: множинних розривів, крововиливів легень; крововиливів та забоїв матки; крововиливів у головний мозок; перелому перстнеподібного хряща гортані; крововиливів на поверхні гортані; переломів 6-11 ребер зліва; множинних забійних ран волосистої частини голови; множинних синців та саден на шкірних покривах голови, обличчя, тулуба верхніх та нижніх кінцівках. Тілесні ушкодження у вигляді: множинних розривів, крововиливів легень, крововиливів та забоїв матки, крововиливу у головний мозок, перелому перстнеподібного хряща гортані, крововиливи на поверхні гортані виникли прижиттєво і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, наказ № 6 МОЗ України від 17.01.1995 «Правила судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень» п.2.1.3 (г, л) і мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті ОСОБА_10 . Всі вищевказані тілесні ушкодження, окрім перелому перстнеподібного хряща гортані, крововиливи на поверхні гортані, виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці руки в кулак, взуті ноги сторонньої особи та дерев`яна палиця. Тілесні ушкодження у вигляді перелому перстнеподібного хряща гортані, крововиливи на поверхні гортані виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму стиснення. По давності виникнення всі вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 08.10.2020. Враховуючи характер, локалізацію наявних тілесних ушкоджень у трупа ОСОБА_10 та обставини справи, в момент отримання тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитися, як у вертикальному так і в горизонтальному або близьких до них положеннях та враховуючи локалізацію та велику кількість ушкоджень (не менше 43 нанесені удари), а саме розташовані по різним ділянкам голови, тулуба, кінцівок ( по задніх, передніх, бічних, зовнішніх та внутрішніх поверхнях) взаємне розташування потерпілої та нападника під час нанесення ударів постійно змінювалось. Смерть потерпілої ОСОБА_10 , настала від комбінованої тупої травми голови, грудної клітки та органів малого тазу, яка призвела до розривів та забоїв легень, крововиливів та забоїв матки, крововиливом у головний мозок, перелому перстнеподібного хряща гортані, крововиливи на поверхні гортані, які привели до масивної внутрішньої кровотечі та шоку, який і став безпосередньою причиною її смерті.

Захисник-адвокат ОСОБА_8 в апеляційній скарзі, поданій в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 просить вироку суду від 28.12.2021 скасувати та ухвалити новий, яким перекваліфікувати дії ОСОБА_6 з ч. 1 ст. 115 на ч. 2 ст. 121 КК України та призначити йому покарання у відповідності до санкції вищевказаної статті. В обгрунтування своїх апеляційних вимог зазначає про те, що стороною обвинувачення не доведено поза розумним сумнівом наявність складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, як і судом першої інстанції, передчасно, без достатніх доказів, які б виключали розумний сумнів, визначено наявність суб`єктивної сторони (умислу) в діях ОСОБА_6 інкримінованого злочину, позаяк доведеним є лише факт заподіяння тяжких тілесних ушкоджень, а не умисел ОСОБА_6 на умисне вбивство потерпілої. Тим більше, що з показань обвинуваченого вбачається, що він не думав позбавляти потерпілу життя, а лише мав намір нанести їй побої, при цьому зазначав, що потерпіла впала на подвір`ї, йдучи від сусіда ОСОБА_11 , де вдарилася головою об

-3-

транспортний засіб, потім йдучи дорогою вона декілька разів падала на поверхню дороги і могла заподіяти собі тілесні ушкодження внаслідок епілептичного припадку. Особисто обвинувачений наніс потерпілій лише один удар долонею по обличчю та три - дерев`яною палицею від віника по ногах та сідницях, а також біля 2 ударів ременем по ногах. Коли, конфлікт між ними припинився, вони лягли спати і потерпіла була ще живою, це підтвердили малолітні діти потерпілої, на показання яких посилається і суд першої інстанції у вироку. Крім того, всі опитані в суді свідки показували, що подібні конфліктні ситуації між обвинуваченим і потерпілою відбувались неодноразово, тому оцінюючи показання обвинуваченого, неповнолітніх свідків, з цих показів не доводиться те, що обвинувачений, наносячи потерпілій тілесні ушкодження, мав намір позбавити її життя. Окрім того, оглянута в суді палиця від ручки віника, якою потерпілій обвинувачений наносив удари, за своїми ознаками не є таким предметом, яким можна беззаперечно позбавити життя людини. Відповідно до положення тіла потерпілої, яке зафіксовано слідчим під час огляду місця події на фотознімках, можна стверджувати, що така померла під час сну. Вся поведінка обвинуваченого як під час бійки, так і після нанесення побоїв потерпілій, свідчить про те, що жодного умислу на позбавлення життя потерпілої у нього не було. Окрім того, звертає увагу, що висновок експерта № 110 від 09.11.2020 не містить даних про те, що смерть потерпілої настала миттєво, відповідно до якого експертиза була розпочата 09.10.2020 о 16 год 30 хв та з часу смерті потерпілої до часу судово-медичного дослідження трупа пройшло 14-24 години, приймаючи до уваги, що сама подія мала місце 08.10.2020 біля 21 год, тому з часу події до часу судово-медичного дослідження пройшло 19 год 30 хв, що дає підстави вважати, що з часу смерті потерпілої до судово-медичного дослідження пройшло 12 годин, що допускається експертом, тому після події потерпіла була ще живою 7 год та 30 хв. Також, не узгоджується з матеріалами кримінального провадження і саме викладення обвинувачення ОСОБА_6 , яке визнано судом доведеним. За твердженням сторони обвинувачення, обвинувачений своїми ударами заподіяв смерть потерпілої, після чого її уже мертву поклав лежати на ліжко, а тоді знову, маючи намір на позбавлення життя уже мертвої потерпілої, наніс їй ще три удар ременем по нижніх кінцівках, тобто в життєво важливі органи. Сторона захисту вважає таке судження, викладене в обвинуваченні не релевантним та абсурдним, що не узгоджується з висновком судово-медичної експертизи № 110 від 09.11.2020, згідно якого смерть настала через деякий час після події.

В апеляційній скарзі обвинувачений ОСОБА_6 просить скасувати вирок суду від 28.12.2021 у зв`язку з невідповідністю призначеного покарання тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, істотного порушення судом вимог кримінального процесуального закону, що перешкодило суду ухвалити законне й обґрунтоване рішення. Зазначені порушення, на думку обвинуваченого полягали в тому, що кримінальне провадження є сфабрикованим, неповнолітні свідки допитані без присутності дорослих рідних, під час досудового розслідування до нього застосовувались недозволені методи слідства, під час яких він під примусом підписував документи, його захисник ОСОБА_8 неналежно здійснював захист як на досудовому розслідуванні, так і в суді. Просить врахувати аморальну і неприйнятну поведінку його дружини, яка зловживала алкогольними напоями, попри медичні протипоказання та наявність у неї захворювання. Жодну медичну документацію потерпілої з цього приводу не витребовувалось, а захисник ОСОБА_8 , умисно проігнорував його прохання про їх витребування. При призначенні покарання, суд першої інстанції не взяв до уваги наявність пом`якшуючих обставин - активне сприяння у розкритті злочину, відсутність судимості, наявність місця праці.

В доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що жоден із допитаних в судовому засіданні свідків не давав показань про те, що вони були очевидцями події та не вказували, що саме він наносив потерпілій удари. Показання

-4-

малолітніх свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 також не слід приймати до уваги, оскільки під час досудового розслідування їм погрожував слідчий, якщо вони не будуть давати вигідні слідству показання. Окрім того, звертає увагу на те, що слідчий під час досудового розслідування вимагав від нього значну суму коштів та погрожував йому довічним ув`язненням за вчинення умисного вбивства потерпілої ОСОБА_10 . Вважає матеріали досудового розслідування сфальсифікованими, про що свідчать показання слідчого. Також зазначає, що під час його затримання він перебував в тверезому стані, про що є відповідне медичне заключення. Крім того, слідчий на досудовому слідстві відмовив йому у залученні захисника, що суперечить ст. 129 Конституції України та є істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону. Під час досудового розслідування до нього застосовувались недозволені методи слідства. Окрім того, повністю заперечує свою причетність до вчинення кримінального правопорушення, зазначає, що тілесних ушкоджень потерпілій не наносив, а такі вона отримала внаслідок епілептичних припадків, які виникли через вживання спиртних напоїв у великій кількості. Висновок експерта № 110 від 09.10.2020 не підтверджує того, що він мав умисел на позбавлення ОСОБА_10 життя, як і те, що смерть потерпілої настала миттєво після заподіяних їй тілесних ушкоджень. Його матері після смерті потерпілої зателефонувала ОСОБА_14 , яка повідомила про те, що бачила громадянина ОСОБА_15 , який казав, що перебував в домі, де проживала потерпіла о 8 год 30 хв 09.10.2020. Вказана особа неодноразово викликалася до суду, однак жодного разу ОСОБА_15 на виклики суду не з`явився. Зазначає про можливість заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , оскільки напередодні 08.10.2020 він погрожував йому. Ранком 09.10.2020 він йшов на роботу, а потерпіла перебувала у ліжку, що підтвердили свідки ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , однак з протоколу огляду місця події вбачається, що труп жінки було виявлено поблизу шафи, до якої потрібно було дійти, з чого слідує, що його дії повинні були бути кваліфіковані за ч. 2 ст. 121, а не за ч. 1 ст. 115 КК України. Вважає, що до вбивства потерпілої ОСОБА_10 причетна інша особа. Просить скасувати вирок суду від 28.12.2021 та направити кримінальне провадження на новий розгляд до того ж суду в іншому складі зі стадії підготовчого судового засідання.

В черговому доповненні до апеляційної скарги обвинувачений ОСОБА_6 вказує на те, що 09.10.2020 він був затриманий працівниками поліції абсолютно тверезим, про що є відповідне заключення та який проводився близько 16 год 09.10.2020. Висновки вказані у вироку, не відповідають фактичним обставинам. Заперечує факт нанесення потерпілій ОСОБА_10 тілесних ушкоджень. Потерпіла нанесла собі сама тілесні ушкодження в результаті епілептичного нападу та падіння, коли поверталась додому у нетверезому стані від сусіда ОСОБА_11 . У висновку експерта № 110 від 09.10.2020 не вказано, що потерпілій завдавались тілесні ушкодження в життєво важливі органи, що б свідчило про умисел на позбавлення особи життя, і як те, що смерть потерпілої настала внаслідок заподіяних їй тілесних ушкоджень. Його матері після смерті потерпілої зателефонувала ОСОБА_14 , яка повідомила про те, що бачила громадянина ОСОБА_15 , який казав, що перебував в домі, де проживала потерпіла о 8 год 30 хв 09.10.2020. Вказана особа неодноразово викликалася до суду, однак жодного разу ОСОБА_15 на виклики суду не з`явився. Зазначає про можливість заподіяння потерпілій тілесних ушкоджень ОСОБА_15 , оскільки напередодні 08.10.2020 останній погрожував йому за те, що не допоміг йому заготовляти дрова. Вирок суду від 28.12.2021 просить скасувати та направити кримінальне провадження на новий розгляд до того ж суду в іншому складі зі стадії підготовчого судового засідання.

Судове провадження розглядається за відсутності потерпілої, неявка якої з урахуванням положень ч. 4 ст. 405 КПК України не перешкоджає його розгляду. При цьому, враховується, що потерпіла належним чином повідомлена про час та місце

-5-

розгляду апеляційної скарги на вирок суду, а також те, що від неї не надходили заяви чи клопотання про відкладення розгляду судового провадження на інший термін та відомості про поважність причин її неявки.

Апеляційний суд заслухав доповідь судді про зміст вироку, доводи апеляційних скарг, промову прокурора на заперечення щодо апеляційних скарг, пояснення захисника та обвинуваченого, на підтримання поданих апеляційних скарг, провівши судові дебати, заслухавши останнє слово обвинуваченого, перевіривши матеріали кримінального провадження, обговоривши доводи сторін, колегія суддів уважає, що апеляційні скарги не підлягають задоволенню, з таких підстав.

Відповідно до ст. 404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

За приписами до ст. 2 КПК України, завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Згідно ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.

За змістом ст. 370 КПК України судове рішення повинно бути законним, обгрунтованим та вмотивованим, тобто його має бути ухвалено компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом. Обгрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу. Вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.

З матеріалів кримінального провадження вбачається, що суд першої інстанції під час судового розгляду в повній мірі дотримався вищевказаних вимог кримінального процесуального Закону та Конвенції.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, висновки суду першої інстанції про доведеність винуватості ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, відповідають фактичним обставинам кримінального провадження і підтверджуються наведеними у вироку доказами, які суд всебічно, повно, об`єктивно дослідив, правильно оцінив та призначив справедливий вид та міру покарання.

Вина ОСОБА_8 в умисному вбивстві підтверджується низкою доказів, наявних в матеріалах справи, які обґрунтовано враховано судом першої інстанції.

Обвинувачений ОСОБА_8 на початку судового розгляду свою вину у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 визнавав повністю, однак, в ході його допиту показання змінив та заперечив свою вину у вчиненні умисного вбивства ОСОБА_10 , пояснюючи це тим, що не мав наміру на заподіяння їй смерті та не бажав настання таких тяжких наслідків. Вважає що його дії були обумовлені й самою поведінкою померлої, так як за останній період їхнього спільного проживання ОСОБА_10 часто вживала спиртні напої,

-6-

виносила з дому речі, могла травмуватися сама під час падіння, оскільки хворіла на епілепсію і він неодноразово відвозив її до лікарні. В подальшому обвинувачений ОСОБА_6 в своїх показаннях повністю заперечував факт заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій стверджуючи, що не наносив їй ніяких ударів та побоїв і не застосовував для цього жодних предметів, що знаходилися в будинку. Вважає, що більшість тілесних ушкоджень потерпіла отримала ввечері 08.10.2020 при падінні на поверхню дороги, коли він з нею повертався додому від ОСОБА_11 . Про походження тяжких тілесних ушкоджень, виявлених у померлої нічого не знає і від чого вони утворилися йому невідомо. Заперечуючи свою причетність до вчинення злочину ОСОБА_6 пояснював, що 08.10.2020 він не вживав спиртних напоїв, а його співмешканка ОСОБА_10 протягом дня ходила до знайомих та вживала спиртні напої. Ввечері пішов до свого знайомого ОСОБА_11 щоб відвести ОСОБА_10 додому, оскільки вона була в стані алкогольного сп`яніння. Знаходячись у будинку ОСОБА_11 , вони домовилися про, те що зранку підуть у ліс для заготівлі дров. При виході з будинку потерпіла впала на подвір`ї ОСОБА_11 , де вдарилася головою об транспортний засіб, потім йдучи дорогою вона декілька разів падала на поверхню дороги і могла самостійно заподіяти собі тілесні ушкодження. Коли вони прийшли додому, потерпіла затіяла з ним сварку та схопила біля грубки металевий прут, який використовували під час опалення будинку і нанесла йому удар, а він у свою чергу, наносив удар долонею по обличчю потерпілій, а потім конфлікт між ними припинився і вони лягли спати. Зранку близько 07 години повідомив, що йде допомагати ОСОБА_11 заготовляти дрова, на що потерпіла лежачи на ліжку щось йому відповіла. Відчинивши зсередини вхідні двері, він вийшов на подвір`я та пішов до ОСОБА_11 , з яким поїхав до лісу заготовляти дрова. По поверненні, його забрали працівники поліції та повідомили про смерть ОСОБА_10 . Після його затримання працівники поліції чинили на нього тиск, нанесли йому побої та змусили давати показання, у яких він себе оговорив у вчинені вбивства. Просив суд перекваліфікувати його дії із ст. 115 на ст. 121 КК України, оскільки жодного умислу на заподіяння смерті ОСОБА_10 не мав.

Незважаючи на заперечення вини обвинуваченим, його вина підтверджується показаннями потерпілої та свідків.

З показань потерпілої ОСОБА_16 вбачається, що її сестра ОСОБА_10 проживала зі співмешканцем ОСОБА_6 , вони обоє любили зловживати спиртними напоями, із-за чого у них виникали постійні сварки. Про смерть потерпілої їй повідомили 09.10.2020 та коли вона приїхала до будинку сестри, працівники поліції сказали, що вона, ймовірно, померла від побоїв. В самому будинку повсюди були сліди крові, а на тілі сестри виднілися синці та садна. Самого ОСОБА_6 у будинку не бачила і про обставини події їй нічого не відомо.

Судом досліджено протоколи відеозапису допиту малолітніх свідків у даному провадженні, які допитані слідчим суддею Міжгірського районного суду Закарпатської області на стадії досудового розслідування.

З показань малолітніх свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 під час допиту слідчим суддею, проведеного за участю законного представника та представника служби у справах дітей вбачається, що ОСОБА_6 проживав у них в будинку з їхньою матір`ю більше 10 років. Мати та її співмешканець досить часто випивали спиртне, між ними відбувалися сварки і дуже часто ОСОБА_6 знущався над їхньою матір`ю. Також малолітні свідки показали, що 08.10.2020 з 08 годині ранку вони ходили до лісу збирати гриби та повернулися під вечір близько 18 години, однак вдома нікого не було. Через деякий час додому повернувся ОСОБА_6 , який був п`яний і повідомив, що їхня мати в стані сп`яніння знаходиться у сусіда ОСОБА_17 та наказав їм піти привести її додому. Спочатку за матір`ю пішов малолітній ОСОБА_18 ,

-7-

а через декілька хвилин пішов і ОСОБА_19 . В будинку ОСОБА_11 знаходилася їхня мати - ОСОБА_10 , яка була досить п`яна, потім прийшов і ОСОБА_6 . Вони, йдучи удвох попереду, відвели матір додому, а ОСОБА_6 йшов позаду, так як теж був п`яний. Матір вони вдома посадили на ліжко, в цей час ОСОБА_6 , маючи горілку, сів за стіл, випив з пляшки і почав сварку, схопив матір, коли вона намагалася встати та вдарив її головою об стіну. Вони спробували заступитися, однак ОСОБА_6 почав замахуватися на них та погрожувати їм. Перелякавшись від такої поведінки ОСОБА_6 , спочатку з будинку вибіг ОСОБА_19 , а через декілька хвилин вибіг ОСОБА_18 . Потім вони спостерігали через вікно з подвір`я, як ОСОБА_6 наносив побої їхній матері руками та ногами, коли остання лежала на підлозі. При цьому ОСОБА_6 брав у руки мітлу з дерев`яною ручкою та наносив чисельні удари по тілу матері, а потім з підлоги підняв її на ліжко та витягнув з штанів пасок продовжував ним бити лежачу на ліжку матір. Побиття відбувалося протягом 10 хвилин, а коли все стихло вони пішли у господарську споруду біля будинку, де зберігалося сіно та заночували там до ранку. Близько 04 години ранку, вони проснулися від холоду та пішли до будинку, відкривши двері, що були зачинені із середини на гачок, через розбите на дверях віконечко, лягли спати на ліжку в передній кімнаті. Зранку вони чули, як ОСОБА_6 покликав сусід ОСОБА_20 і той, одягнувшись, пішов з будинку. Малолітні свідки пояснили, що вони ще трохи поспали, а потім встали та пішли до лісу по гриби. Виходячи з будинку, вони зазирнули у спальну кімнату та бачили лежачу на ліжку матір, яка була вкрита, але до неї не підходили. З лісу того дня вони повернулися ввечері та дізналися, що мати померла. У своїх показах малолітні свідки також вказували на те, що до дня смерті їхня мати не мала яких-небудь видимих слідів від побиття. Хоча за два дні до цієї пригоди ОСОБА_6 сварився з їхньою матір`ю, в ході якої останній наніс два удари рукою по обличчю.

З показань свідка ОСОБА_11 вбачається, що після обіду 08.10.2020 до нього додому приходила ОСОБА_10 і вони вживали спиртні напої та через деякий час прийшов і ОСОБА_6 , який разом з ними сидів та пив горілку. До якого часу вони вживали спиртне не пам`ятає, так як був досить п`яний і не може згадати, коли і яким чином від нього пішла ОСОБА_10 та ОСОБА_6 . Свідок ствердив, що коли до нього приходила потерпіла ОСОБА_10 та ОСОБА_6 , між ними не було ніяких конфліктів і на обличчі потерпілої не було видно жодних слідів від побоїв. Наступного ранку він та ОСОБА_6 пішли за попередньою домовленістю з ОСОБА_21 до лісу заготовляти дрова. Повертаючись додому після обіду їх зупинили працівники поліції та забрали ОСОБА_6 повідомивши, що ОСОБА_10 померла.

Свідок ОСОБА_22 показала, що ОСОБА_10 та її співмешканець ОСОБА_6 проживають по сусідству з їхньою сім`єю і досить часто зловживали спиртними напоями. Протягом дня 08.10.2020 вона бачила біля будинку ОСОБА_10 , яка перебувала у стані алкогольного сп`яніння. Однак на її обличчі не було значних видимих тілесних ушкоджень, за винятком старих слідів розривів на губах і вона мала опухле обличчя від вживання спиртних напоїв. Ранком 09.10.2020 близько 07 години ОСОБА_6 приходив до них додому та разом з ОСОБА_21 пішов у ліс на заготівлю дров, більше вона його не бачила. Їй особисто нічого невідомо про обставини за яких померла ОСОБА_10 .

З показань свідка ОСОБА_23 слідує, що зранку біля 09 години 09.10.2022, на прохання іншої сусідки - ОСОБА_24 , пішли до будинку де проживала ОСОБА_10 із своїм співмешканцем ОСОБА_6 та двома малолітніми дітьми. Двері до будинку були прикриті, однак не зачинені на замок. В будинку на ліжку в спальній кімнаті вони виявили ОСОБА_10 без ознак життя. На обличчі потерпілої було видно синці та подряпини, нижня частина тіла була вкрита ковдрою. Після чого вони вийшли на вулицю та повідомили інших сусідів та поліцію. Свідок також пояснила, що ОСОБА_10 та її співмешканець ОСОБА_6 часто зловживали спиртними напоями, останній неодноразово

-8-

наносив потерпілій побої, вона завжди ходила з опухлим обличчям та синцями. Про обставини події, яка сталася 08.10.2020 в будинку потерпілої їй нічого не відомо.

Свідок ОСОБА_25 показала, що 09.10.2020 близько 12 години вона поверталася із школи де працює вчителем. Проходячи біля будинку АДРЕСА_2 дізналася про смерть ОСОБА_10 . Напередодні вона бачила потерпілу та розмовляла з нею, однак на її обличчі не було ніяких значних видимих тілесних ушкоджень. Свідок також вказала, що померла проживала зі своїм співмешканцем ОСОБА_6 , вони обоє зловживали спиртними напоями та її співмешканець часто наносив їй тілесні ушкодження у вигляді побоїв.

Крім показань потерпілої та свідків вина обвинуваченого ОСОБА_6 стверджується також сукупністю зібраних у кримінальному провадженні та досліджених в судовому засіданні письмових доказів.

Протоколом огляду місця події з фототаблицею від 09.10.2020 зафіксовано обстановку в будинку АДРЕСА_2 , де було виявлено труп потерпілої ОСОБА_10 та вилучено з місця пригоди предмети та сліди які вказували на вчинення кримінального правопорушення та причетність до нього обвинуваченого ОСОБА_6 ;

Згідно висновку судово-медичної експертизи трупа ОСОБА_10 за № 110 від 09.11.2020, у потерпілої встановлено наявність тілесних ушкоджень у вигляді: множинних розривів, крововиливів легень; крововиливів та забоїв матки; крововиливів у головний мозок; перелому перстнеподібного хряща гортані; крововиливів на поверхні гортані; переломів 6-11 ребер зліва; множинних забійних ран волосистої частини голови; множинних синців та саден на шкірних покривах голови, обличчя, тулуба верхніх та нижніх кінцівках. Тілесні ушкодження у вигляді: множинних розривів, крововиливів легень, крововиливів та забоїв матки, крововиливу у головний мозок, перелому перстнеподібного хряща гортані, крововиливи на поверхні гортані виникли прижиттєво і кваліфікуються як тяжкі тілесні ушкодження, і мають прямий причинний зв`язок із настанням смерті ОСОБА_10 . Всі вищевказані тілесні ушкодження, окрім перелому перстнеподібного хряща гортані, крововиливи на поверхні гортані, виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці руки в кулак, взуті ноги сторонньої особи та дерев`яна палиця. Тілесні ушкодження у вигляді перелому перстнеподібного хряща гортані, крововиливи на поверхні гортані виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму стиснення. По давності виникнення всі вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 08.10.2020. Враховуючи характер, локалізацію наявних тілесних ушкоджень у трупа ОСОБА_10 та обставини справи, в момент отримання тілесних ушкоджень потерпіла могла знаходитися, як у вертикальному так і в горизонтальному або близьких до них положеннях та враховуючи локалізацію та велику кількість ушкоджень (не менше 43 нанесені удари), а саме розташовані по різним ділянкам голови, тулуба, кінцівок ( по задніх, передніх, бічних, зовнішніх та внутрішніх поверхнях) взаємне розташування потерпілої та нападника під час нанесення ударів постійно змінювалось. Смерть потерпілої ОСОБА_10 , настала від комбінованої тупої травми голови, грудної клітки та органів малого тазу, яка призвела до розривів та забоїв легень, крововиливів та забоїв матки, крововиливом у головний мозок, перелому перстнеподібного хряща гортані, крововиливи на поверхні гортані, які привели до масивної внутрішньої кровотечі та шоку, який і став безпосередньою причиною її смерті.

Висновком судово-дактилоскопічної експертизи № 3/373 від 20.10.2020 стверджується, що сліди на пляшці, вилученої на місці події залишені підозрюваним ОСОБА_6 .

Висновком судово-імунологічної експертизи № 550 від 29.10.2020 встановлено групову належність крові потерпілої та підозрюваного.

-9-

Висновком судово-імунологічної експертизи № 563 від 30.10.2020 встановлено, що у змивах сліду з дверей шафи вилучених на місці події, знайдена кров людини, яка властива організму потерпілої ОСОБА_10 .

Висновком судово-імунологічної експертизи № 579 від 09.11.2020 встановлено, що у слідах на кофті, на штанах вилучених у підозрюваного ОСОБА_6 , знайдена кров людини, яка властива організму потерпілої ОСОБА_10 .

З висновку судово-цитологічної експертизи № 94 від 17.11.2020 вбачається, що сліди у вигляді плям і помарок червоно-бурого кольору на частині дерев`яної палиці можуть походити, за рахунок крові та епітеліальних клітин від потерпілої ОСОБА_10 .

Висновком судово-цитологічної експертизи № 93 від 17.11.2020 стверджується, що при дослідженні плям і помарок червоно-бурого кольору на частині дерев`яної палиці, такі можуть походити, за рахунок крові та епітеліальних клітин від потерпілої ОСОБА_10 .

Протоколом затримання підозрюваного ОСОБА_6 від 09.10.2020, згідно якого під час його затримання вилучено одяг останнього зі слідами крові.

З протоколу слідчого експерименту за участю підозрюваного ОСОБА_6 від 10.10.2020 слідує, що ОСОБА_6 підтвердив обставини його причетності до заподіяння тілесних ушкоджень потерпілій.

Наведені докази перевірені судом першої інстанції з дотриманням вимог кримінального процесуального закону, відповідно до ст. 94 КПК України оцінено кожен доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення та їх обґрунтовано покладено в основу вироку.

Матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у кримінальному провадженні, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Та обставина, що суд по-іншому оцінює наведені у вироку докази порівняно з оцінкою їх обвинуваченим та стороною захисту в апеляційній скарзі, не свідчить про необ`єктивність чи упередженість суду. Тому доводи апеляційних скарг про неправильну оцінку доказів судом у вироку є безпідставними і такі апеляційним судом відхиляються.

Відповідно до вимог ч. 3 ст. 404 КПК України, за клопотанням учасників судового провадження суд апеляційної інстанції зобов`язаний повторно дослідити обставини, встановлені під час кримінального провадження, за умови, що вони досліджені судом першої інстанції не повністю або з порушеннями, та може дослідити докази, які не досліджувалися судом першої інстанції, виключно якщо про дослідження таких доказів учасники судового провадження заявляли клопотання під час розгляду в суді першої інстанції або якщо вони стали відомі після ухвалення судового рішення, що оскаржується.

Тобто для повторного дослідження судом апеляційної інстанції обставин, встановлених під час кримінального провадження, кримінальний процесуальний закон визначає обов`язковою наявність (сукупність) як відповідного процесуального приводу (клопотання учасника судового провадження), так й однієї із закріплених у законі умов (неповнота дослідження зазначених обставин або наявність певних порушень у ході їх дослідження), які також можна розглядати як фактичну підставу для такого дослідження.

В апеляційних скаргах обвинувачений та його захисник наводять власну оцінку доказам на користь невинуватості ОСОБА_6 у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, однак клопотання про дослідження доказів не заявляли.

-10-

Разом з тим, колегія суддів констатує, що сама лише незгода учасника судового провадження з оцінкою певних конкретних доказів не може слугувати підставою для їхнього обов`язкового повторного дослідження (постанова Верховного Суду від 20.01.2022 (провадження № 51-4667 км21).

Крім того, згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною, зокрема, у постанові Великої Палати від 16.10.2019 (провадження № 13-43кс19), під час апеляційного провадження повторне дослідження доказів є правом, а не обов`язком суду.

Доводи обвинуваченого та сторони захисту щодо непричетності ОСОБА_6 до вчинення кримінального правопорушення щодо ОСОБА_10 під час апеляційного перегляду свого підтвердження не знайшли, та їм була надана належна оцінка і судом першої інстанції.

Доводи обвинуваченого та захисника про те, що обвинувачений потерпілу не бив, а вона отримала тілесні ушкодження внаслідок падінь при епілептичних припадків, повністю спростовуються дослідженим в судовому засіданні висновком експерта, яким встановлено, що всі виявлені у потерпілої ОСОБА_10 тілесні ушкодження, окрім перелому перстнеподібного хряща гортані, крововиливи на поверхні гортані, виникли від дії твердих тупих предметів по ударному механізму дії, якими могли бути стиснуті пальці руки в кулак, взуті ноги сторонньої особи та дерев`яна палиця. Тілесні ушкодження у вигляді перелому перстнеподібного хряща гортані, крововиливи на поверхні гортані виникли від дії тупих твердих предметів з обмеженою контактуючою поверхнею по механізму стиснення. По давності виникнення всі вказані тілесні ушкодження вкладаються в час події, яка мала місце 08.10.2020. Крім того, про відсутність у потерпілої епілепсії також свідчить наявна у матеріалах кримінального провадження довідка №9 від 29.01.2021 про те, що ОСОБА_26 на ОСОБА_27 обліку з приводу епілепсії в АЗПСМ в с. Синевир не знаходилась, за медичною допомогою не зверталась.

Таким чином, з матеріалів кримінального провадження та вироку вбачається, що судом першої інстанції були досліджені всі надані сторонами докази в повному обсязі і дана їм належна оцінка у вироку, судом досліджено всі обставини, які могли мати значення для кримінального провадження, докази, на яких побудовані висновки суду про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є належними, допустимими, достатніми та достовірними, не містять протиріч. Оцінивши їх відповідно до вимог кримінального процесуального закону, суд першої інстанції вірно дійшов висновку, що у діях ОСОБА_6 міститься склад кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, а саме, у вбивстві, тобто умисному протиправному заподіянні смерті іншій людині, а тому доводи обвинуваченого та сторони захисту, викладені у поданих апеляційних скаргах щодо невідповідності висновків суду, викладених у вироку, фактичним обставинам справи, колегія суддів уважає необґрунтованими і такі відхиляє.

Твердження сторони захисту про відсутність у матеріалах кримінального провадження доказів винуватості ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, спростовуються показаннями потерпілої ОСОБА_28 , свідків ОСОБА_13 , ОСОБА_12 , ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 та наведеними вище письмовими доказами.

Під час дослідження матеріалів кримінального провадження не виявлено даних, які б давали підстави вважати, що вказані свідки з будь-яких причин обмовили чи могли обмовити обвинуваченого ОСОБА_6 у зазначеному кримінальному правопорушенні, а тому судом показання вказаних свідків обгрунтовано визнано правдивими та такими, що відповідають фактичним обставинам кримінального провадження.

До того ж підстав не довіряти показанням свідків ОСОБА_11 , ОСОБА_23 , ОСОБА_25 , ОСОБА_22 , які були попереджені про кримінальну відповідальність за

-11-

завідомо неправдиві показання та приведені до присяги, а також показанням малолітніх свідків ОСОБА_13 та ОСОБА_12 , які були допитані слідчим суддею у порядку ст. 225 КПК України, у суду не було, а під час апеляційного розгляду обвинуваченим та його захисником не наведено доводів, які б давали колегії суддів підстави вважати, що вказані свідки давали показання у суді першої інстанції з метою обмови обвинуваченого ОСОБА_6 .

На переконання колегії суддів, матеріали кримінального провадження свідчать про те, що суд першої інстанції у повному обсязі дослідив усі обставини, які мали значення для прийняття рішення у кримінальному провадженні, повно та всебічно перевірив зібрані на досудовому розслідуванні докази й дав їм у сукупності належну оцінку, на що вказує наведений у вироку аналіз доказів, з яким погоджується і колегія суддів.

Оцінюючи викладені у вироку суду висновки про винуватість ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 115 КК України, колегія суддів приходить до висновку проте, що такі ґрунтуються на сукупності зібраних у кримінальному провадженні доказів, які досліджені судом першої інстанції у повному обсязі із дотриманням вимог кримінального процесуального закону та є взаємоузгодженими між собою і відповідають фактичним обставинам кримінального провадження. Діяння ОСОБА_6 правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК України, як вбивство, тобто умисне протиправне заподіяння смерті іншій людині.

Доводи обвинуваченого та сторони захисту про відсутність у ОСОБА_6 умислу на вчинення вбивства потерпілої, оскільки доведеним є лише факт спричинення потерпілій тяжких тілесних ушкоджень, а його дії невірно кваліфіковано за ч. 1 ст. 115 КК України та підпадають під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, колегія суддів вважає такими, що не ґрунтуються на матеріалах кримінального провадження та вимогах кримінального і кримінального процесуального законів з огляду на таке.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.02.2003 за № 2 «Про судову практику в справах про злочини та здоров`я особи», для відмежування умисного вбивства від умисного заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, суди повинні ретельно досліджувати докази, що мають значення для з`ясування змісту і спрямованості умислу винного. Питання про умисел необхідно вирішувати виходячи із сукупності всіх обставин вчиненого діяння, зокрема враховувати спосіб, знаряддя злочину, кількість, характер і локалізацію поранень та інших тілесних ушкоджень, причини припинення злочинних дій, поведінку винного і потерпілого, що передувала події, їх стосунки. Визначальним при цьому є суб`єктивне ставлення винного до наслідків своїх дій: при умисному вбивстві настання смерті охоплюється умислом винного, а в разі заподіяння тяжкого тілесного ушкодження, яке спричинило смерть потерпілого, ставлення винного до її настання характеризується необережністю.

Відповідно до ст. 24 КК України умисел поділяється на прямий і непрямий. Частинами 2 та 3 визначено, що прямим є умисел в тому разі, коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і бажала їх настання, а непрямим - коли особа усвідомлювала суспільно небезпечний характер свого діяння (дії або бездіяльності), передбачала його суспільно небезпечні наслідки і хоча не бажала, але свідомо припускала їх настання.

З огляду на зазначене колегія суддів дійшла висновку проте, що сукупність наведених у вироку доказів переконливо свідчить про те, що поведінка обвинуваченого до та після вчинення кримінального правопорушення, а саме те, що він завдав велику кількість ударів своїй співмешканці ОСОБА_10 (не менше 43 нанесені удари), у ділянки

-12-

життєво важливих органів, про що свідчать отримані потерпілою травми у виді розривів внутрішніх органів, переломів ребер, а після цього не вжив жодних заходів для надання їй медичної допомоги, безумовно, вказує на спрямованість дій ОСОБА_6 саме на позбавлення потерпілої життя.

Таким чином, суд правильно встановив обставини кримінального правопорушення та виклав їх у вироку. Зазначене у вироку формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним, відповідає диспозиції норми кримінального закону, якою встановлено кримінальну відповідальність за вчинені ОСОБА_6 діяння, які обґрунтовано кваліфіковані за ч. 1 ст. 115 КК.

Таким чином, доводи обвинуваченого та захисника про те, що діям ОСОБА_6 дана неправильна юридична оцінка, зокрема через необхідність кваліфікувати їх за ч. 2 ст. 121 КК України, не знайшли свого підтвердження і такі відхиляються.

Спростовуючи доводи сторони захисту про відсутність прямих доказів винуватості ОСОБА_6 через відсутність предмету, яким було вчинено вбивство потерпілої ОСОБА_29 , апеляційний суд відхиляє, оскільки доведення винуватості особи у вчиненні інкримінованого злочину ґрунтується не виключно на прямих доказах, а на аналізі сукупності усіх доказів, які в цілому вказують на характер дій обвинуваченого, спосіб та обстановку вчинення кримінального правопорушення, на підставі чого можна зробити висновок про причетність тої чи іншої особи до такого кримінального правопорушення чи ні.

Твердження сторони захисту про ненадання судом належної оцінки показанням свідків, спростовуються змістом судового рішення, у якому детально описано, які саме обставини підтверджують свідки. Більше того, суд першої інстанції встановив, що показання всіх допитаних свідків узгоджуються з сукупністю інших письмових доказів і не суперечать їм, з чим погоджується і колегія суддів. До того ж свідків було попереджено про кримінальну відповідальність за дачу завідомо неправдивих показань.

Що стосується доводів обвинуваченого та сторони захисту про те, що під час досудового розслідування стосовно ОСОБА_6 з боку співробітників поліції були застосовані недозволені методи слідства, то такі не знаходять свого підтвердження.

На підставі ухвали Закарпатського апеляційного суду від 26.09.2023 відомості за заявою обвинуваченого ОСОБА_6 щодо застосування стосовно нього з боку співробітників поліції заходів фізичного та психологічного впливу під час досудового розслідування та примушування до надання показань були внесені до Єдиного реєстру досудових розслідувань 18.10.2023 за № 0000249, за попередньою правовою кваліфікацією за ч. 2 ст. 365 КК України (т. 2, а.к.п. 33).

Водночас, постановою слідчого Шостого слідчого відділу (із дислокацією у м. Ужгороді) ТУ ДБР, розташованого в м. Львові від 27.12.2023 зазначене вище кримінальне провадження за № 0000249 від 18.10.2023 було закрито, у зв`язку з встановленням відсутності складу кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 365 КК України, на підставі п. 2 ч. 1 ст. 284 КПК України, у діях співробітників поліції (т. 2, а.к.п. 41-42). Зазначена постанова слідчого ДБР набрала законної сили та обвинуваченим ОСОБА_6 або його захисником не оскаржувалась.

Щодо доводів про необґрунтованість висновку суду щодо перебування обвинуваченого в стані алкогольного сп`яніння і безпідставне врахування цієї обставини як такої, що обтяжує покарання, оскільки вона не підтверджена висновком експерта, то колегія суддів уважає за необхідне зазначити про таке.

Верховний Суд у своїх рішеннях зазначав, що норми кримінального процесуального законодавства не передбачають необхідності доведення факту перебування особи у стані алкогольного сп`яніння якимось певним видом доказів, (наприклад, виключно висновком експерта), а зазначені обставини підлягають

-13-

доказуванню, виходячи із положень статей 84, 92, 94 КПК, шляхом дослідження й оцінки всієї сукупності обставин (постанови Верховного Суду від 11.02.2020 у справі № 643/20474/15-к, провадження № 51-8622км18; від 22.05.2018 у справі № 459/3331/16-к, провадження № 51-43км18 та інші).

Тому, колегія суддів відхиляє твердження сторони захисту про недоведеність факту перебування обвинуваченого ОСОБА_6 у стані алкогольного сп`яніння, через відсутність відповідного висновку експерта.

Крім того, відповідно до відеозапису слідчого експерименту, проведеного за участі ОСОБА_6 , який був предметом безпосереднього дослідження та оцінки суду першої інстанції, обвинувачений в присутності, зокрема понятих і свого захисника повідомив, що у день вчинення злочину він вживав алкоголь. Крім того, як вбачається із показань допитаних слідчим суддею малолітніх свідків ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , останні показали, що 08.10.2020 близько 18 год, вони повернулись додому, трохи згодом додому повернувся також і ОСОБА_6 , який був п`яний та повідомив, що потерпіла ОСОБА_10 знаходиться у сусіда ОСОБА_11 та наказав їм привести її додому. Про систематичне вживання, зокрема, обвинуваченим ОСОБА_6 алкогольних напоїв, свідчать також і показання потерпілої ОСОБА_28 та всіх без винятку свідків, які були допитані судом під час судового розгляду.

Посилання сторони захисту на висновок щодо результатів медичного огляду з метою виявлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції за № 76 від 09.10.2020, правильність висновків суду щодо факту перебування останнього в момент вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння не спростовують, оскільки під час огляду о 21 год 30 хв встановлено, що ступінь алкогольного сп`яніння ОСОБА_6 становить 0,18 проміле.

З огляду на це, колегія суддів не знаходить підстав ставити під сумнів висновок суду щодо перебування обвинуваченого ОСОБА_6 в момент вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння, у зв`язку з чим відхиляє такі доводи сторони захисту.

Вищевказані обставини свідчать про те, що викладені у заяві обвинуваченого ОСОБА_6 факти щодо застосування відносно нього недозволених методів слідства з боку працівників поліції не знайшли свого підтвердження в ході проведеного досудового розслідування.

Відповідно до ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинене не кримінальне правопорушення призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

При цьому, відповідно до ч. 2, 3 ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.

Згідно з положеннями постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 24.10.2003 «Про практику призначення судами кримінального покарання», призначаючи покарання, у кожному конкретному випадку суди мають дотримуватися вимог кримінального закону й зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного та обставини, що пом`якшують і обтяжують покарання. Таке покарання має бути необхідним і достатнім для виправлення засудженого та попередження нових злочинів. Досліджуючи дані про особу обвинуваченого, суд

-14-

повинен з`ясувати його вік, стан здоров`я, поведінку до вчинення злочину як у побуті, так і за місцем роботи чи навчання, його минуле (зокрема, наявність не знятих чи не погашених судимостей, адміністративних стягнень), склад сім`ї (наявність на утриманні дітей та осіб похилого віку), його матеріальний стан тощо.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, в тому числі і матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання зазначених вимог закону дотримався у повному обсязі, і підстав для скасування чи зміні вироку в цій частині за доводами апеляційних скарг, колегія суддів не вбачає.

Судом першої інстанції вірно встановлено, що ОСОБА_6 вчинив кримінальне правопорушення проти життя людини, яке відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, а також в повній мірі враховано як відсутність пом`якшуючих покарання обвинуваченого обставини, так наявність обставини, що обтяжує покарання винного, а саме: вчинення кримінального правопорушення у стані алкогольного сп`яніння. Судом також враховано особу винного, який раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, негативно характеризується по місцю проживання.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження та вироку суду, покарання обвинуваченому ОСОБА_6 судом першої інстанції призначено в межах санкції ч. 1 ст. 115 КК України. При його визначенні, враховано ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, наслідки, які від нього настали у вигляді смерті людини, тому суд обґрунтовано прийшов до висновку, що виправлення обвинуваченого ОСОБА_6 та попередження вчинення ним нових кримінальних правопорушень можливе лише в умовах ізоляції його від суспільства і призначив покарання в межах санкції інкримінованого кримінального правопорушення, яке за своїм видом та розміром, слід вважати справедливим.

Перевіркою матеріалів кримінального провадження, в тому числі і матеріалів, які характеризують особу обвинуваченого ОСОБА_6 встановлено, що суд першої інстанції при призначенні йому покарання зазначених вимог закону дотримався у повному обсязі, і підстав для скасування вироку в цій частині, за доводами апеляційної скарги сторони захисту, колегія суддів не вбачає.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги обвинуваченого та сторони захисту про те, що суд не дав належної оцінки всім обставинам кримінального провадження, даних, що стосуються його особи апеляційний суд визнає такими, що не впливають на вид та розмір призначеного обвинуваченому покарання.

Будь-яких істотних порушень норм права у кримінальному провадженні при його перегляді судом апеляційної інстанції не встановлено, а тому відсутні підстави для безумовного скасування або зміни вироку.

З наведених підстав, апеляційні скарги обвинуваченого та захисника-адвоката ОСОБА_8 в інтересах обвинуваченого ОСОБА_6 задоволенню не підлягають.

При прийнятті рішення колегія суддів також, враховує вимоги ст. 26 КПК України, зокрема, те, що сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та в спосіб, передбачених цим Кодексом; що під час апеляційного розгляду стороною обвинувачення та захисту не заявлялось клопотань щодо приєднання до матеріалів судового провадження доказів (документів), які б могли вплинути на висновки суду; а також положення ст. 404 цього Кодексу в частині перегляду судового рішення в межах апеляційної скарги.

-15-

Керуючись ст. 404, 405, 407, 419 КПК України, апеляційний суд

П О С Т А Н О В И В:

Апеляційні скарги захисника-адвоката ОСОБА_8 та обвинуваченого ОСОБА_6 залишити без задоволення, а вирок Хустського районного суду Закарпатської області від 28.12.2021 щодо ОСОБА_30 ,- без змін.

Ухвала апеляційного суду набирає законної сили з моменту її проголошення й може бути оскаржена безпосередньо до Касаційного кримінального суду в складі Верховного Суду протягом трьох місяців з дня проголошення судового рішення апеляційним судом, а засудженим який тримається під вартою,- в той самий строк з дня вручення йому копії судового рішення.

Судді