Провадження № 1-кс/201/274/2025
УХВАЛА

Іменем України

24 січня 2025 року м. Дніпро

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

захисника адвоката ОСОБА_3 ,

за участю прокурора ОСОБА_4 ,

слідчого ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні заяву захисника підозрюваного ОСОБА_6 - адвоката ОСОБА_3 про встановлення порушення презумпції невинуватості у межах кримінального провадження № 0000608 від 07.08.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України,

ВСТАНОВИВ:

20.09.2024 захисник підозрюваного ОСОБА_6 - адвокат ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із завою про встановлення порушення презумпції невинуватості у межах кримінального правопорушення № 0000608 від 07.08.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

В обґрунтування клопотання посилався на те, що слідчим відділом 3 управління (з дислокації у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000608 від 07.08.2023 за фактом провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

30.07.2024 ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

22.08.2023 на офіційній сторінці Служби безпеки України в соціальній мережі Facebook (https://www.facebook.com/SecurSerUkraine) розповсюджено публікацію (за наступним посиланням: ІНФОРМАЦІЯ_2 ) такого змісту (дослівно): «СБУ повідомила про заочну підозру клірику-ювеліру УПЦ (МП) із Луганщини, який продає золоті вироби до росії. Служба безпеки задокументувала злочинну діяльність настоятеля одного з храмів УПЦ (МП) у тимчасово окупованому Луганську ОСОБА_7 . Окрім церковного сану фігурант має в регіоні підконтрольну ювелірну компанію, яка постачає свою продукцію до країни-агресора. Серед постійних клієнтів клірика представники РПЦ, які закуповують дорогоцінні вироби із золота та срібла для власних колекцій та оформлення приміщень єпархій. Також він виготовляє ювелірні відзнаки для окупаційних угруповань рф та фсб. Компанія фігуранта регулярно фінансує бюджет країни-агресора, сплачуючи «податки» до окупаційної адміністрації гауляйтера Пасічника. Як свідчать матеріали провадження, після окупації частини території Луганської області фігурант одним з перших «перереєстрував» компанію відповідно до «законодавства» рф. Після початку повномасштабного вторгнення рф ОСОБА_8 розширив продаж ювелірної продукції в росії та по всій тимчасово захопленій частині території України. На підставі зібраних доказів слідчі Служби безпеки заочно повідомили йому про підозру за ч. 4 ст. 111-1 Кримінального кодексу України (колабораційна діяльність). Тривають комплексні заходи для притягнення фігуранта до відповідальності. Розслідування проводять співробітники СБУ в Донецькій та Луганській областях за процесуального керівництва Луганської обласної прокуратури.

До вказаної публікації долучено фотознімок ОСОБА_6 , який не був заблюрюваний.

Аналогічна за змістом публікація була розповсюджена на офіційному Telеgram каналі Служби безпеки України (https://t.me/SBUkr).

Означені публіці оглянуті достатньо великою кількістю користувачів. У такий спосіб СБУ фактично визнано вину ОСОБА_6 у вчиненні злочину, незважаючи на відсутність вироку суду з даного питання.

Положення статей КПК України, статті 62 Конституції України, які узгоджуються із ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) передбачають презумпцію невинуватості, яка передбачає, що кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку.

Звернув увагу на те, що вимогами КПК України не урегульовано питання постановлення такого виду судових рішень, які б надавали можливість суду звертатися до державних органів, посадових чи службових осіб, з метою належного реагування на встановлені у ході досудового розслідування чи судового розгляду порушення закону, прав і основоположних свобод людини органом досудового розслідування. Разом з тим з висновків, що викладені у постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.06.2021 у справі №686/9636/18, згідно з якими, за наявності відповідних підстав, суд будь-якої інстанції має процесуальні повноваження для постановлення ухвал, які не вирішують справи по суті, однак звертають увагу уповноважених органів на встановлені у кримінальному провадженні факти порушення закону, які потребують вжиття належних заходів реагування. Тим більше, що Україна має Конвенційне зобов`язання щодо забезпечення права на справедливий суд (ст.6 Конвенції), складовим елементом якого є презумпція невинуватості, а отже при встановленні порушення відповідного права (в даному випадку - презумпції невинуватості) правоохоронний орган (в даному випадку Служба безпеки України) зобов`язана на це відреагувати.

Вважав, що слідчий суддя має постановити відповідну ухвалу про порушення Службою безпеки України презумпції невинуватості і довести її зміст до відома голови Служби безпеки України з метою врахування і недопущення подібних випадків у майбутньому.

Враховуючи вищевикладене, просив встановити порушення презумпції невинуватості, закріпленої у п. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. 17 КПК України. Надіслати копію ухвали голові Служби безпеки України.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 03.09.2024 відмовлено у відкритті провадження за цією заявою.

Ухвалою Дніпровського апеляційного суду від 07.01.2025 ухвалу слідчого судді першої інстанції скасовано та вирішено призначити новий розгляд скарги по суті викладених у ній обставин у суді першої інстанції.

17.01.2025 заява передана на розгляд слідчому судді ОСОБА_1 .

Захисник ОСОБА_3 у судовому засіданні заяву підтримав і просив задовольнити, зауваживши на тому, що заява може бути розглянута і у зупиненому кримінальному провадженні. Також посилався на ряд судових рішень, постановлених Вищим антикорупційним судом за результатами розгляду аналогічних заяв, які задоволені.

Прокурор ОСОБА_4 і слідчий ОСОБА_5 у судовому засіданні проти заяви заперечували, просили відмовити у її задоволенні, надавши відповідні матеріали кримінального провадження і пояснивши, що досудове розслідування неодноразово зупинялося. 30.07.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України. Текст повідомлення про підозру опублікований на сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр». Крім того, на офіційному сайті МВС України оприлюднені відомості про особу ОСОБА_6 , який переховується від органів влади.

Слідчий суддя, вислухавши учасників кримінального провадження, розглянувши заяву, приходить до такого висновку.

Слідчим суддею з`ясовано під час розгляду заяви такі обставини.

Слідчим відділом 3 управління (з дислокації у м. Сєвєродонецьк Луганської області) ГУ СБУ в Донецькій та Луганській областях здійснюється досудове розслідування, у кримінальному провадженні № 0000608 від 07.08.2023 за фактом провадження господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , тобто за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

30.07.2024 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, а саме, у провадженні господарської діяльності у взаємодії з державою-агресором, незаконними органами влади, створеними на тимчасово окупованій території, у тому числі окупаційною адміністрацією держави-агресора, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Повідомлення про підозру опубліковане на веб-сайті Офісу Генерального прокурора та в газеті «Урядовий кур`єр», яка є засобом масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження.

За даними Єдиного державного реєстру судових рішень, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 30.09.2024 обрано підозрюваному ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, без визначення розміру застави.

На даний час досудове розслідування у кримінальному провадженні зупинене поставною слідчого від 02.10.2024 у зв`язку із оголошенням 06.08.2024 ОСОБА_6 у розшук.

На офіційному сайті МВС України за посиланням https://wanted.mvs.gov.ua/searchperson/details/?id=234877 оприлюднені відомості про особу ОСОБА_6 , який переховується від органів влади

Відтак, з`ясовано, що кримінальне провадження перебуває на стадії досудового розслідування, обвинувальний акт стосовно ОСОБА_6 до суду не скерований.

Відповідно до ст. 2 КПК України завданнями кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Слідчий суддя - суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому цим Кодексом, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (п. 18 ч. 1 ст. 3 КПК України).

Відповідно до ч. 3 ст. 26 КПК України слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом .

За змістом вказаних норм сторона кримінального провадження звертаючись, зокрема, до слідчого судді з відповідними заявами, клопотаннями, скаргами мають використовувати таке право у визначений кримінальним процесуальним законодавством спосіб, та з урахуванням наявності у слідчого судді повноважень для розгляду винесеного стороною питання.

У заяві, що передана на розгляд слідчому судді захисник підозрюваного вказує на порушення Службою безпеки України презумпції невинуватості, просить встановити таке порушення, з огляду на висновки Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного кримінального суду у справі № 686/9636/18.

Кримінальне провадження здійснюється з додержанням принципу верховенства права, відповідно до якого людина, її права та свободи визнаються найвищими цінностями та визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Принцип верховенства права у кримінальному провадженні застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини (ст. 8 КПК України).

Відповідно до частин 1, 5 ст. 17 КПК України особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Поводження з особою, вина якої у вчиненні кримінального правопорушення не встановлена обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили, має відповідати поводженню з невинуватою особою.

Вказані норми чинного законодавства узгоджуються із ч. 2 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, згідно із якою кожен, кого обвинувачено у вчиненні кримінального правопорушення, вважається невинуватим доти, доки його вину не буде доведено в законному порядку, а також із практикою Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ).

Згідно із усталеною практикою ЄСПЛ презумпція невинуватості є одним із компонентів справедливого судового розгляду кримінальної справи. Цей принцип тісно пов`язаний зі ст. 10 Конвенції, що гарантує свободу вираження поглядів та поширення інформації. Тому варто зазначити, що п. 2 ст. 6 Конвенції не забороняє і не перешкоджає уповноваженим особам інформувати громадськість про справи, щодо яких проводиться слідство та розгляд судом.

Відповідно до висновку, викладеного у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.02.2022 у справі № 577/1629/20, презумпцію невинуватості необхідно розглядати в загальноправовому і процесуальному значеннях. Як загальноправова вимога вона визначає положення особи в суспільстві. Хоча цей принцип сформульований як кримінальний процесуальний, однак його дія виходить за рамки лише кримінального процесу. Презумпція невинуватості - об`єктивне правоположення. Це вимога закону, звернена до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до суспільної думки в цілому.

Вказане відповідає правовій позиції Європейського Суду з прав людини, який у рішенні від 10 лютого 1995 року у справі «Аллене де Рібермон проти Франції» підкреслив, що сфера застосування принципу презумпції невинуватості є значно ширшою: він обов`язковий не лише для кримінального суду, який вирішує питання про обґрунтованість обвинувачення, а й для всіх інших органів держави.

Європейський суд з прав людини також констатував, що має проводитися вагоме розрізнення між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила (Bohmer v. Germany, 54, 56, Nestak v. Slovakia, 88-89). Слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин (Ismoilov and Others v. Russia, N 2947/06 від 24 квітня 2008 року).

У найзагальнішому вигляді правило презумпції невинуватості означає, що особа може бути визнана винуватою у вчиненні злочину і покарана лише за умови, що її вина буде доведена в передбаченому законом порядку і встановлена обвинувальним вироком суду. Повідомлення особі про підозру, складання слідчим та затвердження прокурором обвинувального акта на стадії досудового розслідування, розгляд справи у підготовчому провадженні не вирішують наперед визнання його винуватим у вчиненні злочину. Лише один орган у державі наділений таким правом - це суд, який є відповідно до Конституції України (стаття 124) носієм судової влади, що здійснює правосуддя в умовах законності, незалежності, гласності та змагальності.

Враховуючи системний аналіз норм КПК України та принцип презумпції невинуватості, який закріплений у статті 62 Конституції України, статті 2 КК України, статті 6 Європейської конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, статті 11 Загальної декларації прав людини, відсутні правові підстави стверджувати, що особа, яка не перебуває в статусі підозрюваного чи в іншому із зазначених вище процесуальних статусів, має відношення до вчинення злочину, який розслідується. Відповідно до положень КПК України здійснюється досудове розслідування злочинів (статті 215, 216, 246, 294 КПК України), а про початок здійснення чи наявність кримінального провадження стосовно конкретної особи можливо стверджувати виключно у випадку наявності підозрюваних у таких провадженнях.

Таким чином, посилання на конкретну фізичну особу у контексті її зв`язку зі злочином, кримінальним провадженням чи його розслідуванням можливо лише у випадку, коли особа перебуває у статусі підозрюваного, обвинуваченого або підсудного. При цьому вирок суду є єдиним процесуальним документом, що встановлює винуватість.

Відповідний правовий висновок викладено у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 01.03.2021 у справі №577/4402/19-ц, від 07.07.2021 у справі №537/3205/17.

Водночас, кримінальне процесуальне законодавство України не передбачає порядку вирішення слідчим суддею порушеного у заяві захисника підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 питання, а отже і встановлення відповідних фактів.

Кримінальний процесуальний кодекс України це кодифікований закон, що визначає порядок кримінального провадження на території України. Будь-якому розширеному тлумаченню не підлягає.

З огляду на викладене, слідчий суддя дійшов висновку, що у слідчого судді відсутні повноваження для вирішення зазначеного питання, тому заява підозрюваного ОСОБА_6 адвоката ОСОБА_3 підлягає поверненню.

Суддя слідчий звертає увагу на те, що ті ухвали Вищого антикорупційного суду, на які заявник посилається під час розгляду заяви як на релевантну судову практику постановлені колегією суддів стосовно обвинувачених під час розгляду кримінальних проваджень.

Також постанова Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 14.06.2021 у справі № 686/9636/18, якою залишена без зміни ухвала Хмельницького апеляційного суду від 15.10.2019 стосовно доведення до відома голови та керівника апарату суду про порушення Закону, доведення до відома Вищої Ради Правосуддя про вказані порушення вимог Закону суддею, ухвалена також у межах розгляду кримінального провадження стосовно обвинуваченого, хоча й не стосується питання презумпції невинуватості.

Крім того, правова позиція про те, що кримінальне процесуальне законодавство України не передбачає порядку вирішення слідчим суддею заяви про встановити порушення презумпції невинуватості, висловлена Апеляційною палатою Вищого антикорупційного суду в ухвалі від 24.09.2024 у справі № 991/7692/24 під час перегляду в апеляційному порядку ухвали слідчого судді Вищого антикорупційного суду від 04.09.2024 про повернення заяви щодо усунення порушень презумпції невинуватості, залишивши ухвалу слідчого судді без змін. Ухвалою Першої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 26.12.2024 відмовлено у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою на ці судові рішення.

Судова практика із цього питання на сьогодні є узгодженою, не суперечливою і передбачуваною у правозастосуванні, за якої особа може мати правову визначеність регулювали свою поведінку.

Відтак, слідчий суддя доходить висновку про повернення захисникові підозрюваного ОСОБА_6 - адвокатові ОСОБА_3 заяви про встановлення порушення презумпції невинуватості, оскільки вирішення цього питання не відноситься до повноважень слідчого судді.

Разом із тим, зважаючи на вищенаведені висновки Верховного Суду, слідчий суддя вважає за доцільне роз`яснити захисникові підозрюваного ОСОБА_6 - адвокатові ОСОБА_3 , що вказана заява може бути подана під час розгляду кримінального провадження судом.

Частина 1 ст. 24 КПК України визначає, що кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 2, 7, 24, 26, 309 КПК України, суддя слідчий

ПОСТАНОВИВ:

Повернути захисникові підозрюваного ОСОБА_6 - адвокатові ОСОБА_3 заяву про встановлення порушення презумпції невинуватості у межах кримінального провадження № 0000608 від 07.08.2023 за фактом вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 111-1 КК України.

Роз`яснити захисникові підозрюваного ОСОБА_6 - адвокатові ОСОБА_3 , що вказана заява може бути подана під час розгляду кримінального провадження судом.

Ухвала може бути оскаржена до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її отримання.

Повний текст ухвали проголошений 24 січня 2025 року о 19 год. 00 хв.

Слідчий суддя ОСОБА_1