Справа № 455/2692/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/81/25 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

02 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Львівського апеляційного суду в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Львові справу за апеляційною скаргою заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 грудня 2024 року відносно обвинуваченого ОСОБА_7 ,

з участю прокурора ОСОБА_8 ,

захисника обвинуваченого адвоката ОСОБА_9 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

встановила:

цим вироком ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Велике, Старосамбірського району, Львівської області, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

засуджено за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України до штраф у розмірі 500 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн; за ч.4 ст. 358 КК України до штраф у розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

На підставі ст. 70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим покаранням, остаточно призначено ОСОБА_7 покарання штраф у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500 грн.

Вирішено питання з речовими доказами.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 у лютому місяці 2018 року (точного часу та дати в ході досудового розслідування не встановлено), діючи з прямим умислом, тобто усвідомлюючи суспільно небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його суспільно небезпечні наслідки і бажаючи їх настання, маючи умисел на виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста, шляхом надання анкетної інформації та власного фотозображення, перебуваючи в м. Київ, здійснив замовлення у невстановленої досудовим розслідуванням особи, щодо виготовлення підробленого посвідчення тракториста-машиніста. Після чого, через деякий час, отримав від невстановленої досудовим розслідуванням особи підроблене посвідчення тракториста-машиніста «А1», «А2», «В1», «В2», «В3», «С», «D1», «D2», «Е1», «Е2», «F1», «F2», «G1», «G2», «H» серії НОМЕР_1 від 11 березня 2018 на ім`я ОСОБА_7 , видане Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області, яке в подальшому мав намір використати.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 5 статі 27, частиною 1 статті 358 Кримінального кодексу України - пособництво у підробленні посвідчення та іншого офіційного документа, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке надає права, з метою його використання.

В подальшому, 06 листопада 2024 року приблизно о 15 годині 00 хвилин, ОСОБА_7 , перебуваючи на ґрунтовій авто дорозі поблизу житлового будинку, що за адресою: АДРЕСА_2 , діючи з метою реалізації свого злочинного умислу на використання завідомо підробленого документа, достеменно знаючи, що посвідчення тракториста-машиніста серія НОМЕР_1 від 11 березня 2018 року видане на його ім`я Головним управлінням Держпродспоживслужби в Київській області, є підробленим, пред`явив для перевірки документів працівникам поліції Самбірського районного відділу поліції Головного управління Національної поліції у Львівській області.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальне правопорушення, передбачене частиною 4 статті 358 Кримінального кодексу України - використання завідомо підробленого документа.

В апеляційній скарзі заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 не оспорюючи фактичних обставин кримінального провадження та кваліфікації дій обвинуваченого, вважає, що вирок суду відносно ОСОБА_7 підлягає зміні у зв`язку із істотним порушенням вимог кримінального процесуального закону та неправильним застосуванням закону України про кримінальну відповідальність.

Зазначає, що згідно з ч.1 ст. 44 КК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, може бути звільнена від кримінальної відповідальності, якщо строк давності минув.

Наголошує, що кримінальне правопорушення, передбачене ч. 5 ст. 27, ч. 1 ст. 358 КК України обвинуваченим ОСОБА_7 , було вчинене у лютому 2018 року, і на момент ухвалення вироку у грудні 2024 року строки давності, визначені ст. 49 КК України, вже минули.

Акцентує, що строк давності для злочинів невеликої тяжкості або кримінальних проступків, за які передбачено покарання у вигляді обмеження або позбавлення волі, становить 3 роки.

Звертає увагу на те, що строк давності вчиненого ОСОБА_7 у лютому 2018 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, станом на час ухвалення вироку минув, і не було зазначено фактів, які б зупиняли або переривали перебіг строків давності, а відтак, обвинувачений підлягав звільненню від кримінальної відповідальності чи від покарання.

Просить вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 грудня 2024 року змінити, вважати ОСОБА_7 звільненим на підставі ст. 49, ч. 5 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Вважати ОСОБА_7 засудженим за ч.4 ст. 358 КК України до покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850 грн.

Виключити із резолютивної частини вироку положення про призначення покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.1 ст. 70 КК України.

Заслухавши суддю-доповідача, думку прокурора, пояснення обвинуваченого ОСОБА_7 та виступ його захисника адвоката ОСОБА_9 , які підтримали апеляційну скаргу, перевіривши матеріали справи і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що така підлягає до задоволення, виходячи з наступного.

Вина ОСОБА_7 за обставин, викладених у вироку є доведеною і ґрунтується на доказах, стосовно тих фактичних обставин справи, які ніхто у судовому засіданні не оспорював. За цих обставин, за згодою обвинуваченого та інших учасників судового провадження, слухання справи у суді першої інстанції відбувалось у порядку, передбаченому ч.3 ст. 349 КПК України. Наслідки такого порядку розгляду учасникам судового провадження було роз`яснено у встановленому законом порядку.

Дії обвинуваченого ОСОБА_7 судом першої інстанції вірно кваліфіковані за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, як пособництво у підробленні посвідчення та іншого офіційного документа, яке видається та посвідчується установою, яка має право видавати та посвідчувати такі документи, і яке надає права, з метою його використання, та за ч.4 ст. 358 КК України, як використання завідомо підробленого документа.

Згідно п.4 ч.1 ст. 409 КПК України підставою для скасування або зміни судового рішення судом апеляційної інстанції є неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність.

Так, кримінальне правопорушення за ч.1 ст. 358 КК України відповідно до положень ч.2 ст. 12 КК України (в редакції на час вчинення правопорушення) було злочином невеликої тяжкості, а в редакції на час ухвалення вироку стало кримінальним проступком.

Згідно п.2 ч.1, ч.2 ст. 49 КК України, в редакції на час вчинення кримінального правопорушення, у разі вчинення злочину невеликої тяжкості, за який передбачено покарання у виді обмеження або позбавлення волі, а також в редакції на час ухвалення вироку - у разі вчинення кримінального проступку, за який передбачено покарання у виді обмеження волі, строк давності становить три роки.

Перебіг давності зупиняється, якщо особа, що вчинила кримінальне правопорушення, ухилилася від досудового розслідування або суду. У цих випадках перебіг давності відновлюється з дня з`явлення особи із зізнанням або її затримання, а з часу вчинення кримінального проступку п`ять років.

Відповідно до положень ч.3 ст. 49 КК України перебіг давності переривається, якщо до закінчення зазначених у частинах першій та другій цієї статті строків особа вчинила новий злочин, за винятком нетяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк не більше двох років.

З матеріалів справи вбачається, що на момент ухвалення вироку в грудні 2024 року минуло понад 6 років з дня вчинення інкримінованого обвинуваченому ОСОБА_7 за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України кримінального правопорушення у лютому 2018 року. Фактів ухилення обвинуваченим від слідства або вчинення нового кримінального правопорушення, які могли б перервати перебіг давності, колегією суддів не встановлено.

З огляду на вищенаведене, колегія суддів вважає слушними доводи апеляційної скарги сторони обвинувачення про неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність, та приходить до висновку, що обвинувачений ОСОБА_7 підлягав звільненню від покарання, призначеного за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України у зв`язку із закінченням строків давності.

Істотних порушень вимог кримінального процесуального закону при розгляді справи, які були б підставою для скасування постановленого судового рішення, колегією суддів не встановлено.

Керуючись ст.ст. 404, 405, 407, 408, 409, 418, 419 КПК України, колегія суддів,

постановила:

апеляційну скаргу заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити.

Вирок Старосамбірського районного суду Львівської області від 11 грудня 2024 року відносно ОСОБА_7 змінити.

Звільнити ОСОБА_7 на підставі ст. 49, ч.5 ст. 74 КК України від покарання, призначеного за ч.5 ст. 27, ч.1 ст. 358 КК України, у зв`язку із закінченням строків давності.

Виключити із мотивувальної та резолютивної частин вироку покликання про призначення покарання ОСОБА_7 за сукупністю кримінальних правопорушень, на підставі ч.1 ст. 70 КК України.

В решті вирок залишити без зміни.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту її проголошення та може бути оскаржена в касаційному порядку протягом трьох місяців з дня її проголошення.

Судді:

ОСОБА_2 ОСОБА_3 ОСОБА_4