КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
апеляційне провадження №11-сс/824/1120/2025 Доповідач у ІІ інстанції - ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

28 січня 2025 року Київський апеляційний суд у складі колегії суддів судової палати з розгляду кримінальних справ:

Головуючий суддя: ОСОБА_2 ,

судді: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю секретаря судового засідання: ОСОБА_5

прокурора: ОСОБА_6

підозрюваного: ОСОБА_7

захисника: ОСОБА_8

розглянув у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві апеляційну скаргу прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 на ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 17 грудня 2024 року щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою відносно ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 КК України, у кримінальному провадженні №0000877 від 02 травня 2024 року,-

ВСТАНОВИВ:

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 17 грудня 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 - залишено без задоволення.

Не погоджуючись із зазначеною ухвалою, прокурор другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 подав апеляційну скаргу, в якій просить ухвалу слідчого судді скасувати та постановити нову ухвалу, якою клопотання задовольнити та застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів з правом внесення застави у розмірі 300 прожиткових мінімумів для працездатних осіб.

Уважає, що оскаржувана ухвала слідчого судді є незаконною та необґрунтованою, а тому підлягає скасуванню.

Заслухавши доповідь судді, вислухавши доводи прокурора ОСОБА_6 , який підтримав апеляційну скаргу, думку підозрюваного ОСОБА_7 та його захисника ОСОБА_8 , які заперечували проти задоволення апеляційної скарги прокурора, дослідивши матеріали, які надійшли з суду першої інстанції, перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає частковому задоволенню, з наступних підстав.

Як убачається з наданих до суду апеляційної інстанції матеріалів судового провадження, Головним слідчим управлінням НП України здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000877 від 02 травня 2024 року за підозрою ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною п`ятою статті 185 КК України, ОСОБА_14 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , ОСОБА_17 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених частиною четвертою статті 185 КК України.

Досудовим розслідуванням установлено, що ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , взимку 2022 року, більш точні дата та час в ході досудового розслідування не встановлені, маючи на меті незаконне отримання доходів на постійній основі від таємного викрадення чужого майна та його подальшого збуту, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, вступив у злочинну змову зі своїм батьком ОСОБА_12 , залучивши його у якості співорганізатора, направлену на вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з таємним викраденням дизельного палива з паливних систем тепловозів, які здійснювали перевезення складу локомотивів безпосередньо з виробничого підрозділу «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» АГ «Українська залізниця», що за адресою: Черкаська область, Уманський район, м. Христинівка, вул. Володимирська, 12-А до відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128» регіональної філії «Одеська залізниця» АГ «Українська залізниця», що за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Вапнярка, вул. Островського, 1-а, а також за іншими напрямками руху, розробивши при цьому спільний план дій.

З метою реалізації свого злочинного плану, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 вступили у злочинну змову з місцевим мешканцем смт. Вапнярка Тульчинського району Вінницької області ОСОБА_13 , а також іншими невстановленими в ході досудового розслідування особами, заручившись підтримкою останнього залучили його у якості співучасника таємного викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів. Так, згідно розробленого плану, викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів здійснювалось як на шляху слідування складу локомотивів з виробничого підрозділу «Локомотивне депо «Христинівка» до структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128», так і за місцем перебування локомотивів у відокремленому структурному підрозділі «Вапнярська колійна машинна станція №128».

Тобто, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , усвідомлюючи наслідки своїх суспільно небезпечних дій, залучивши в якості виконавця ОСОБА_13 , створили та очолили організовану групу, учасники якої попередньо зорганізувалися у стійке об`єднання для вчинення кримінальних правопорушень, об`єднаних єдиним планом з розподілом функцій учасників групи, спрямованих на досягнення цього плану, відомого всім учасникам групи, направленого на таємне викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів, його подальший збут та отримання прибутку від вказаної незаконної діяльності.

ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , являючись керівниками даної організованої групи, довели до відома всім учасникам організованої групи план протиправної діяльності, який охоплював наступні етапи:

- визначення конкретного способу викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів на шляху слідування локомотивів з виробничого підрозділу «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця» до відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця», а також на шляху слідування за іншими напрямками руху;

- викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів шляхом несанкціонованого втручання машиністами тепловозу цеху експлуатації ВП «Локомотивне депо «Христинівка» в роботу паливної системи тепловозу безпосередньо при русі локомотивів та зливу дизельного палива в заздалегідь надані ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 ємкості та їх подальше залишення у визначеному останніми місці при русі локомотивів;

- викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів шляхом несанкціонованого втручання машиністами тепловозу цеху експлуатації ВП «Локомотивне депо «Христинівка» в роботу наливної системи тепловозу безпосередньо при знаходженні локомотивів у відокремленому структурному підрозділі «Вапнярська колійна машинна станція №128» та їх перелив за допомогою підключення шланг від паливної системи тепловозу до ємностей ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , що знаходились за парканом відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128»;

- визначення місця збуту викраденого дизельного палива та безпосередній збут визначеним особам за конкретну суму грошових коштів по ціні за 1 літр;

- розподіл грошових коштів, отриманих від таємного викрадення дизельного палива та його подальшого збуту між учасниками організованої групи.

Створена ОСОБА_10 та ОСОБА_12 організована злочинна група характеризувалася стійкими зв`язками, стабільністю і згуртованістю свого складу, об`єднанням учасників групи єдиним планом з розподілом функцій кожного з них, спрямованих на досягнення єдиної злочинної мети, обізнаністю всіх учасників групи з планом злочинних дій, злагодженим функціонуванням до часу припинення її діяльності правоохоронними органами, безумовним і невідкладним виконанням вказівок ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , як керівників організованої групи, з подальшим розподілом грошових коштів отриманих злочинним шляхом.

Стійкість організованої групи забезпечувалась стабільним складом її учасників, постійністю зв`язку співучасників з мстою вчинення кримінальних правопорушень, пов`язаних з таємним викраденням дизельного палива з паливних систем тепловозів.

Для підтримання постійного зв`язку і координації спільних дій, з метою конспірації, а також недопущення викриття злочинної діяльності правоохоронними органами, учасниками організованої групи велися телефонні розмови в завуальованій формі, із застосуванням умовних фраз та словосполучень.

У відповідності до плану злочинної діяльності, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 розподілили ролі та функції між учасниками організованої групи наступним чином:

ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , являючись організатором та активним учасником організованої групи, виконував наступні функції:

- здійснював спільно зі ОСОБА_12 безпосереднє керівництво діями учасника організованої групи, визначав і уточнював обов`язки під час вчинення кримінальних правопорушень для досягнення загальної злочинної мети;

- особисто брав участь у підборі машиністів тепловозу, які діяли за попередньою змовою, розробляв плани вчинення злочинів, направлених на таємне викрадення дизельного палива з наливних систем тепловозів;

- координував та контролював дії учасників організованої групи в ході таємного викрадення дизельного палива з наливних систем тепловозів;

- визначав спільно з машиністами тепловозів конкретний спосіб викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів;

- безпосередньо приймав участь у таємному викраденні дизельного палива спільно зі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , здійснював отримання ємностей з викраденим дизельним паливом та приймав участь у переливі дизельного палива в надані ємкості;

- здійснював спільно зі ОСОБА_12 , ОСОБА_13 збут викраденого дизельного палива визначеним ними особам за конкретну суму грошових коштів но ціпі за 1 літр;

- розподіляв кошти, отримані від таємного викрадення дизельного палива та його подальшого збуту між учасниками організованої групи, передавав їх машиністам тепловозів;

- вживав заходи щодо не викриття злочинної діяльності організованої групи та їх членів правоохоронними органами та посадовими особами AT «Українська залізниця».

ОСОБА_12 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , являючись співорганізатором та активним учасником організованої групи, виконував наступні функції:

- здійснював спільно зі ОСОБА_10 безпосереднє керівництво діями учасників організованої групи, визначав і уточнював обов`язки кожного під час вчинення кримінальних правопорушень для досягнення загальної злочинної мети;

- особисто брав участь у підборі машиністів тепловозу, розробляв плани вчинення злочинів, направлених па таємне викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів;

- координував та контролював дії учасників організованої групи в ході таємного викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів;

- визначав спільно з машиністами тепловозів конкретний спосіб викрадення дизельного палива з паливних систем тепловозів;

- безпосередньо приймав участь у таємному викраденні дизельного палива спільно зі ОСОБА_10 , ОСОБА_13 , здійснював отримання ємкостей з викраденим дизельним паливом та приймав участь у переливі дизельного палива в надані ємкості;

- здійснював спільно зі ОСОБА_10 , ОСОБА_13 збут викраденого дизельного палива визначеним ними особам за конкретну суму грошових коштів по ціні за 1 літр;

- розподіляв кошти, отримані від таємного викрадення дизельного палива та його подальшого збуту між учасниками організованої групи, передавав їх машиністам тепловозів;

- вживав заходи щодо не викриття злочинної діяльності організованої групи та їх членів правоохоронними органами та посадовими особами AT «Українська залізниця».

ОСОБА_13 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , являючись виконавцем та активним учасником організованої групи, виконував наступні функції:

- безпосередньо приймав участь у таємному викраденні дизельного палива спільно зі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , здійснював отримання ємностей з викраденим дизельним паливом та приймав участь у переливі дизельного палива в надані ємкості;

- здійснював спільно зі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 збут викраденого дизельного палива визначеним ними особам за конкретну суму грошових коштів по ціні за 1 літр;

- вживав заходи щодо не викриття злочинної діяльності організованої групи та їх членів правоохоронними органами та посадовими особами AT «Українська залізниця».

Так, організована група у складі ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 , а також інших невстановлених в ході досудового розслідування осіб, на протязі періоду часу з 16 грудня 2022 року по 23 серпня 2023 року, діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинили ряд таємних викрадень дизельного палива з паливних систем тепловозів, при наступних обставинах.

16 грудня 2022 року машиніст тепловозу цеху експлуатації ВП «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця» ОСОБА_14 , який не був членом організованої групи, діявши за попередньою змовою з ОСОБА_10 , на тепловозі 2ТЮМ-2379А/2417Б згідно робочого маршруту, виїхавши з виробничого підрозділу «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця», що за адресою: Черкаська область, Уманський район, м. Христинівка, вул. Володимирська, 12-А, прибули до відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця», що за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Вапнярка, вул. Островського, 1-а.

Надалі ОСОБА_14 , який не був членом організованої групи та діяв за попередньою змовою, в ході телефонних розмов зі ОСОБА_10 , домовились про здійснення таємного викрадення дизельного палива з паливної системи тепловозу у відокремленому структурному підрозділі «Вапнярська колійна машинна станція №128» приблизно о 06.17 годин 16 грудня 2022 року, в ході телефонних розмов повідомив ОСОБА_10 про необхідність виїзду в зазначений час для здійснення крадіжки дизельного палива.

Після чого, приблизно о 06.25 годин 16 грудня 2022 року, ОСОБА_10 , реалізовуючи злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення дизельного палива, діючи умисно, попередньо завантаживши до невстановленого в ході досудового розслідування автомобіля з причепом порожні ємкості (каністри), призначені для викраденого дизельного палива та шланги, необхідні для його зливу з тепловозу, виїхали в напрямку відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція № 128» AT «Укрзалізниця», за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Ванярка, вул. Островського 1-А.

Прибувши приблизно о 06.30 годин 16 грудня 2022 року до попередньо обумовленого з вищевказаними учасниками злочину місця, а саме на ділянку лісосмуги, яка прилягає до території структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція № 128» AT «Укрзалізниця», ОСОБА_10 припаркував автомобіль з причепом поблизу паркану, що огороджує територію «Вапнярської колійної машинної станції № 128», по ту сторону якого знаходився тепловоз 2Т10М- 2379А/2417Б.

Надалі у період часу приблизно з 06.45 годин до 07.05 хвилин 16 грудня 2022 року, реалізовуючи злочинний умисел, спрямований па таємне викрадення дизельного палива, ОСОБА_10 , за попередньою змовою з ОСОБА_14 , який не був членом організованої групи, згідно раніше розробленого плану, діючи умисно, шляхом несанкціонованого під`єднання шлангів до паливної системи тепловозу, забезпечили подачу дизельного палива та здійснили його переливання до заздалегідь привезених ємностей (каністр).

У результаті вищевказаних дій, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , діючи умисно, у складі організованої групи, за попередньою змовою з ОСОБА_14 , який не був членом організованої групи, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, з корисливих мотивів, здійснили злив дизельного палива у кількості 420 л. з тепловозу 2Т10М-2379А/2417Б, тим самим таємно викрали чуже майно, належне AT «Українська залізниця», а саме дизельне паливо у кількості 417,5 кг. (500 л.), вартістю 20 597,09 гривень, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши AT «Українська залізниця» матеріальний збиток па зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому в умовах воєнного стану та організованою групою, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 185 КК України.

22 листопада 2022 року машиніст тепловозу цеху експлуатації ВП «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» АГ «Українська залізниця» ОСОБА_15 та помічник машиніста ОСОБА_16 , які не були членами організованої групи, діявши за попередньою змовою з ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , та ОСОБА_13 , які входили до складу організованої групи на тепловозі 2Т10УТ-0065 згідно робочого маршруту, виїхавши з виробничого підрозділу «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця», що за адресою: Черкаська область, Уманський район, м. Христинівка, вул. Володимирська, 12-А, прибув до відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця», що за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Вапнярка, вул. Островського, 1-а.

Надалі ОСОБА_15 , та ОСОБА_16 , які не були членами організованої групи, діючи за попередньою змовою, в ході телефонних розмов зі ОСОБА_10 домовився про здійснення таємного викрадення дизельного палива з паливної системи тепловозу у відокремленому структурному підрозділі «Вапнярська колійна машинна станція №128», на що ОСОБА_10 в ході телефонних розмов повідомив ОСОБА_12 та ОСОБА_13 про необхідність виїзду к зазначеному структурному підрозділу для здійснення крадіжки дизельного палива.

Після чого, приблизно о 02.30 годин 22 грудня 2022 року, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 та ОСОБА_13 , реалізовуючи спільний злочинний умисел спрямований на таємне викрадення дизельного палива, діючи умисно, попередньо завантаживши до невстановленого в ході досудового розслідування автомобіля з причепом порожні ємкості (каністри), призначені для викраденого дизельного палива та шланги, необхідні для його зливу з тепловозу, виїхали в напрямку відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128» AT «Укрзалізниця», за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Ванярка, вул. Островського 1-А.

Прибувши, приблизно о 02.50 годин 22 грудня 2022 року, до попередньо обумовленого з вищевказаними учасниками злочину місця, а саме на ділянку лісосмуги, яка прилягає до території структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція № 128» AT «Укрзалізниця», ОСОБА_10 припаркував автомобіль з причепом поблизу паркану, що огороджує територію «Вапнярської колійної машинної станції № 128», по ту сторону якого знаходився тепловоз 2ТЮУТ-0065.

Надалі у період часу приблизно з 03.00 годин до 04.25 хвилин 22 грудня 2022 року, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення дизельного палива, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 та ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , які не були членами організованої групи та діяли за попередньою змовою, згідно раніше розробленого плану, діючи умисно, шляхом несанкціонованого під`єднання шлангів до наливної системи тепловозу, забезпечили подачу дизельного палива та здійснили його переливання до заздалегідь привезених ємностей (каністр).

У результаті вищевказаних дій, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , ОСОБА_13 діючи умисно, повторно, у складі організованої групи, за попередньою змовою з ОСОБА_15 , та ОСОБА_18 , які не були членами організованої групи, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, з корисливих мотивів, здійснили злив дизельного палива у кількості 700 л з тепловозу 2Т10УТ-0065, тим самим таємно викрали чуже майно, належне AT «Українська залізниця», а саме дизельне паливо у кількості 588 кг (700 л), вартістю 21 285,12 гривень, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши ЛТ «Українська залізниця» матеріальний збиток на зазначену суму.

Таким чином, ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюється у таємному викраденні чужого майна (крадіжці), вчиненому повторно, в умовах воєнного стану та організованою групою, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 185 КК України.

23 серпня 2023 року машиніст тепловозу цеху експлуатації ВИ «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця» ОСОБА_17 , який не був членом організованої групи, діявши за попередньою змовою з ОСОБА_10 , на тепловозі 2ТЮМ-2379 згідно робочого маршруту, виїхавши з виробничого підрозділу «Локомотивне депо «Христинівка» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця», що за адресою: Черкаська область, Уманський район, м. Христинівка, вул. Володимирська, 12-А, прибули до відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128» регіональної філії «Одеська залізниця» AT «Українська залізниця», що за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Вапнярка, вул. Островського, 1-а.

Надалі ОСОБА_17 , який не був членом організованої групи та діяв за попередньою змовою, в ході телефонної розмови зі ОСОБА_10 домовились про здійснення таємного викрадення дизельного палива з паливної системи тепловозу у відокремленому структурному підрозділі «Вапнярська колійна машинна станція №128».

Після чого, приблизно о 13.13 годин 23 серпня 2023 року, ОСОБА_10 та ОСОБА_12 , реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення дизельного палива, діючи умисно, попередньо завантаживши до невстановленого в ході досудового розслідування автомобіля з причепом порожні ємкості (каністри), призначені для викраденого дизельного палива та шланги, необхідні для його зливу з тепловозу, виїхали в напрямку відокремленого структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція №128» AT «Укрзалізниця», за адресою: Вінницька область, Тульчинський район, смт. Ванярка, вул. Островського 1-А.

Прибувши, приблизно о 14.52 годин 23 серпня 2023 року, до попередньо обумовленого з вищевказаними учасниками злочину місця, а саме на ділянку лісосмуги, яка прилягає до території структурного підрозділу «Вапнярська колійна машинна станція № 128» АГ «Укрзалізниця», ОСОБА_10 припаркував автомобіль з причепом поблизу паркану, що огороджує територію «Вапнярської колійної машинної станції № 128», по ту сторону якого знаходився тепловоз 2Т10М-2379.

Надалі, у період часу приблизно з 15.08 годин до 15.56 хвилин 23 серпня 2023 року, реалізовуючи спільний злочинний умисел, спрямований на таємне викрадення дизельного палива, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , за попередньою змовою з ОСОБА_17 , який не був членом організованої групи, згідно раніше розробленого плану, діючи умисно, шляхом несанкціонованого під`єднання шланг до паливної системи тепловозу, забезпечили подачу дизельного палива та здійснили його переливання до заздалегідь привезених ємностей (каністр).

У результаті вищевказаних дій, ОСОБА_10 , ОСОБА_12 , діючи умисно, повторно, у складі організованої групи, за попередньою змовою з ОСОБА_17 , який не був членом організованої групи, в умовах запровадженого в Україні воєнного стану, з корисливих мотивів, здійснили злив дизельного палива у кількості 350 л з тепловозу 2Т10М-2379, тим самим таємно викрали чуже майно, належне AT «Українська залізниця», а саме дизельне паливо у кількості 287,7 кг (350 л), вартістю 13 349,42 гривень, розпорядившись ним на власний розсуд, спричинивши AT «Українська залізниця» матеріальний збиток на зазначену суму.

10 грудня 2024 року ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , повідомлено про підозру у таємних викраденнях чужого майна (крадіжках), вчинених повторно, в умовах воєнного стану та організованою групою, тобто у вчиненні злочину, передбаченого частиною п`ятою статті 185 КК України.

12 грудня 2024 року до Святошинського районного суду м. Києва надійшло клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 у кримінальному провадженні №0000877 від 02 травня 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 КК України

Ухвалою слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 17 грудня 2024 року клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 , погоджене прокурором Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_7 - залишено без задоволення.

Постановляючи вказану ухвалу, слідчий суддя виходив з того, що внаслідок подачі вказаного клопотання з порушенням правил підсудності, останнє не підлягає задоволенню з цих причин.

Крім того, слідчий суддя зазначив, що клопотання не містить жодного обґрунтування і того, що заявлені стороною обвинувачення ризики як підстава для задоволення поданого клопотання щодо підозрюваного не є виключно припущеннями ініціатора клопотання, тим більше на фоні суджень сторони захисту, які з цього приводу містять обґрунтовані додатково поданими характеризуючими документами сумніви. Підозрювани не є раніше судимою особою. Подане клопотання в цій частині, а також і щодо оцінки можливості обрання щодо підозрюваного більш м?якого запобіжного заходу виявилося неінформативним, як наслідок, відсутні дані, які вказували б на надзвичайну значимість утримання особи під вартою для цілей кримінального провадження та таку необхідність негайної ізоляції особи, яка відповідала б вищим інтересам правосуддя та змусила б суд в умовах воєнного стану відійти від формальних обмежень своєї компетенції за територіальною ознакою.

З таким висновком колегія суддів не погоджується з огляду на наступне.

Відповідно до статті 29 Конституції України ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше, як на підставах та у порядку, встановлених законом.

Положеннями частини першої статі 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року 475/97 ВР (далі - Конвенція) визначено, що нікого не може бути позбавлено свободи, крім установлених цією статтею Конвенції випадків і відповідно до процедури, встановленої законом.

Відповідно до пункту «с» частини першої статті 5 Конвенції законними є арешт або затримання особи, здійснені з метою допровадження особи до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення.

Згідно пункту 9 частини другої статті 131 КПК України застосування запобіжного заходу є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до положень частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу, крім випадків, передбачених частиною п`ятою статті 176 цього Кодексу.

Як убачається з частини другої статті 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті, тобто з метою запобігання спробам:

1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду;

2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні;

4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином;

5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Розглядаючи клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді взяття під варту для прийняття законного і обґрунтованого рішення, суд, відповідно до статті 178 КПК України та практики Європейського суду з прав людини, повинен врахувати тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється особа та особисті обставини життя особи, які можуть свідчити на користь збільшення (зменшення) ризику переховування від правосуддя чи інших способів неналежної процесуальної поведінки.

Відповідно до частини першої статті 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про:

1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення;

2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор;

3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Дослідивши клопотання слідчого та додані до нього матеріали, колегія суддів дійшла висновку, що наведені у клопотанні дані свідчать про наявність обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_7 кримінального правопорушення, передбаченого частиною п`ятою статті 185 КК України.

Зазначені у клопотанні обставини підозри ОСОБА_7 підтверджуються на цьому етапі розслідування достатньою сукупністю доказів, а саме: протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 15 грудня 2022 року; протоколом огляду та добровільної видачі від 16 грудня 2022 року; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 23 грудня 2022 року; протоколом огляду та добровільної видачі від 25 грудня 2022 року; протоколом огляду, ідентифікації та вручення грошових коштів від 23 серпня 2023 року; протоколом огляду та добровільної видачі від 23 серпня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , від 01 лютого 2024 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії -аудіо/-відео контроль у відношенні ОСОБА_10 від 01 лютого 2023 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії -аудіо/-відео контроль у відношенні ОСОБА_20 від 01 лютого 2023 року; протоколом про результати проведення негласної слідчої (розшукової) дії -аудіо/-відео контроль у відношенні ОСОБА_13 , від 01 лютого 2023 року; протокол за результатами проведення негласної слідчої (розшукової) дії - контроль за вчиненням злочину від 19 вересня 2023 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_19 , від 29 жовтня 2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_21 від 01 жовтня 2024 року; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж у відношенні ОСОБА_10 від 01 лютого 2023 року; протокол за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій - зняття інформації з електронних комунікаційних мереж від 31 жовтня 2023 року; висновком експерта №СЕ-19/111-23/712-ФХД від 18 січня 2023 року; висновком експерта №24-29/СЕЕ від 25 березня 2024 року та іншими матеріалами кримінального провадження в їх сукупності, які містять достатні дані, що дають підстави вважати ОСОБА_10 причетним до вчинення інкримінованих йому кримінальних правопорушень та обґрунтовують повідомлення про підозру.

При цьому, колегія суддів звертає увагу, що для вирішення питання щодо обґрунтованості повідомленої підозри оцінка наданих слідчому судді доказів здійснюється не в контексті оцінки доказів з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у особи за вчинення злочину, доведення чи не доведення винуватості особи, з метою досягнення таких висновків, які необхідні суду при постановленні вироку, а з тією метою, щоб визначити вірогідність та достатність підстав причетності тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення, а також чи є підозра обґрунтованою, щоб виправдати подальше розслідування або висунення обвинувачення.

Повнота та всебічність проведеного розслідування не є тими обставинами, які мають оцінюватись слідчим суддею при з`ясуванні достатності доказів, що стали підставою для повідомлення особі про підозру.

Такий висновок цілком узгоджується із правовими позиціями, наведеними у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема у справі «Мюррей проти Сполученого Королівства» № 14310/88 від 23 жовтня 1994 року суд зазначив, що «факти, які є причиною виникнення підозри не повинні бути такими ж переконливими, як і ті, що є необхідними для обґрунтування вироку чи й просто висунення обвинувачення, черга якого надходить на наступній стадії процесу кримінального розслідування».

За визначенням Європейського суду з прав людини «обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йде мова у статті 5 § 1 (с) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин».

У розумінні положень, що наведені у численних рішеннях Європейського Суду з прав людини («Нечипорук, Йонкало проти України» №42310/04 від 21 квітня 2011 року, «Фокс, Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» №№12244/86,12245/86, 12383/86 від 30 серпня 1990 року, «Мюррей проти Сполученого Королівства» №14310/88 від 28 жовтня 1994 року та ін.), термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити це правопорушення. При цьому, слід зауважити, що слідчий суддя на етапі досудового розслідування не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні злочину, та за якою нормою кримінального кодексу ця особа підлягає відповідальності.

На даному етапі провадження, колегія суддів у відповідності до вимог процесуального закону обмежується виключно питанням визначення причетності ОСОБА_7 до вчинення кримінальних правопорушень, передбачених частинами третьою, четвертою, п`ятою статті 191 КК України, та приходить до висновку про вірогідність та достатність доказів його причетності для застосування обмежувальних заходів.

Перевіряючи доводи клопотання слідчого на предмет наявності ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, зокрема можливості підозрюваного ОСОБА_7 переховуватись від органу досудового розслідування та суду; незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, колегія суддів установила, що такі доводи є обґрунтованими, зважаючи на тяжкість покарання, яке є особливо тяжким і загрожує підозрюваному у разі визнання його винуватим у вчиненні інкримінованого йому злочину, характер і конкретні обставини кримінальних правопорушень, особу підозрюваного та його процесуальну поведінку, а також те, що на даному етані не встановленні всі кримінальні правопорушення, вчинені підозрюваним, не встановленні всі можливі співучасники.

Таким чином, колегія суддів уважає необґрунтованим висновок слідчого судді про недоведеність наявності у кримінальному провадженні ризиків, передбачених частиною першою статті 177 КПК України, на які посилався слідчий у клопотанні.

Окрім того, помилковим є висновок слідчого судді про відмову у задоволенні клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з підстав порушення правил підсудності.

Так, у відповідності до пункту а) частини першої статті 38 КПК України органами досудового розслідування (органами, що здійснюють дізнання і досудове слідство) є, серед іншого, слідчі підрозділи органів Національної поліції.

Як убачається з матеріалів судового провадження, постановою заступника начальника Головного слідчого управління Національної поліції України ОСОБА_22 від 18 листопада 2024 року про зміну складу слідчих слідчої групи, які здійснюватимуть досудове розслідування у кримінальному провадженні №0000877 від 02 травня 2024 рокувизначено місце розташування органу досудового розслідування - управління розслідування особливо тяжких злочинів Головного слідчого управління Національної поліції України за адресою: м. Київ, Святошинський район, бул. Миколи Руденка, 22а.

З наведеного убачається, що подане слідчим клопотання у кримінальному провадженні №0000877 від 02 травня 2024 рокупідлягає розгляду Святошинським районним судом міста Києва, у зв`язку з чим висновки слідчого судді в цій частині є помилковими.

Отже, дійшовши висновку про відсутність підстав для застосування щодо ОСОБА_23 запобіжного заходу, слідчий суддя не в повній мірі дотримався вимог кримінального процесуального законодавства України, не співставив існуючі у справі ризики, характер кримінального правопорушення та його наслідки, унаслідок чого дійшов помилкового висновку про недоведеність наявності обставин, передбачених пунктами 1, 2 частини першої статті 194 КПК України та безпідставно відмовив у застосуванні щодо ОСОБА_7 запобіжного заходу.

Разом з тим, на переконання колегії суддів, як в клопотанні слідчого, так і прокурором під час апеляційного розгляду не наведено переконливих аргументів на користь того, що застосування більш м`яких запобіжних заходів, ніж тримання під вартою, не зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та запобігти вказаним слідчим у клопотанні ризикам, які б виправдовували обмеження права ОСОБА_7 на свободу.

Відповідно до частини четвертої статті 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

За таких обставин, виходячи з положень пункту 2 частини третьої статті 407 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що ухвала слідчого судді підлягає скасуванню з постановленням нової ухвали про застосування щодо ОСОБА_7 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою.

При постановленні нової ухвали, колегія суддів враховує вищенаведені обставини у сукупності з конкретними обставинами кримінальних правопорушень, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_7 , тяжкістю покарання, яке загрожує останньому у разі визнання його винуватим, даними про особу підозрюваного, виходячи з відсутності обставин необхідності обмеження права особи на свободу, що передбачено кримінальним процесуальним законом України та статтею 5 Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод та зважаючи на правову позицію Європейського суду з прав людини у справі «Манчіні проти Італії», де зазначено, що за наслідками та способами застосування як тримання під вартою, так і домашній арешт прирівнюється до позбавлення волі для цілей статті 5 §1(с) Конвенціїпро захист прав людини і основоположних свобод, колегія суддів доходить висновку, що забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного ОСОБА_7 та запобігти встановленим в ході апеляційного розгляду ризикам, передбаченим частиною першою статті 177 КПК України, здатен більш м`який запобіжний захід, а саме запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

На переконання колегії суддів, такий запобіжний захід буде пропорційним тому ступеню небезпеки, ризики якого існують у кримінальному провадженні, а також тим завданням, які має досягти орган досудового розслідування, зможе забезпечити належну процесуальну поведінку підозрюваного та виконання ним обов`язків, передбачених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Інші наведені в апеляційній скарзі прокурора доводи не є підставою для застосування щодо ОСОБА_7 найсуворішого виду запобіжного заходу, у виді тримання під вартою.

Сама лише тяжкість інкримінованих ОСОБА_7 кримінальних правопорушень, хоча і є визначеним елементом при оцінці ризику ухилення від органу досудового розслідування та/або суду, однак не може бути достатньою підставою для застосування щодо підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

За таких обставин, апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково.

Ураховуючи наведене, виходячи з положень пункту 2 частини третьої статті 407 КПК України, колегія суддів доходить висновку, що апеляційна скарга прокурора підлягає задоволенню частково, а ухвала слідчого судді - скасуванню з постановленням нової ухвали про часткове задоволення клопотання слідчогота застосування щодо підозрюваного ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком до 10 лютого 2025 року, з покладенням на нього обов`язків, визначених частиною п`ятою статті 194 КПК України.

Керуючись статтями 176-178, 181, 194, 376, 407, 418, 422 КПК України, Київський апеляційний суд у складі колегії суддів, -

ПОСТАНОВИВ:

Апеляційну скаргу прокурора другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 - задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Святошинського районного суду м. Києва 17 грудня 2024 року - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою клопотання старшого слідчого в ОВС ГСУ НП України ОСОБА_11 , погоджене прокурором другого відділу управління процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Департаменту нагляду за додержанням законів Національною поліцією України та органами, які ведуть боротьбу з організованою злочинністю, Офісу Генерального прокурора ОСОБА_9 , - задовольнити частково.

Застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із забороною йому відлучатися без дозволу слідчого, прокурора, суду з житла за адресою: АДРЕСА_1 , цілодобово.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , наступні обов`язки:

- не відлучатися з АДРЕСА_1 , без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- прибувати до слідчого, прокурора чи суду за першою вимогою;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання та/або місця роботи;

- утримуватися від спілкування з іншими підозрюваними, а також особами, які мають процесуальний статус свідка чи потерпілого;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до частини п`ятої статті 181 КПК України, працівники органу Національної поліції з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Строк дії ухвали визначити до 10 лютого 2025 року включно.

Ухвала набирає законної сили з моменту проголошення і оскарженню не підлягає.

Головуючий ОСОБА_2

Судді ОСОБА_3

ОСОБА_4