Справа № 313/865/20
Провадження № 1-і/333/1/25
УХВАЛА

09 січня 2025 року м. Запоріжжя

Комунарський районний суд м. Запоріжжя у складі: головуючого судді ОСОБА_1 , за участю: секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора начальника Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 , особи, відносно якої ставиться питання про застосування примусових заходів медичного характеру ОСОБА_4 , його захисника ОСОБА_5 та законного представника ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Комунарського районного суду м. Запоріжжя в режимі відеоконференції клопотання прокурора про продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні щодо вчинення останнім суспільно-небезпечного діяння з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.6 п.2 ст.115 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

07.01.2025 року до Комунарського районного суду м. Запоріжжя надійшло клопотання начальника Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку дії запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу відносно:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у смт. Веселе Веселівського району Запорізької області, громадянина України, освіта середня спеціальна, неодруженого, не працюючого, який є особою з інвалідністю ІІ групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 .

Клопотання прокурора обґрунтоване таким.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 28.04.2020 року, приблизно о 13 годині 50 хвилин, ОСОБА_4 , знаходячись на ґрунтовій доріжці, розташованій зі сторони внутрішнього подвір`я багатоповерхового будинку АДРЕСА_2 , з метою позбавитися боргу у сумі 408,50 грн., який він заборгував потерпілій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , за допомогою складного туристичного ножа господарсько-побутового призначення, який останній носив при собі, наніс потерпілій шість ударів в область лівої бічної поверхні грудної клітки та задньої поверхні грудної клітки праворуч, внаслідок чого спричинив останній, відповідно до висновку експерта №176-М від 17.06.2020 наступні тілесні ушкодження:

- два поранення лівої бічної поверхні грудної клітки (з локалізацією шкірних ран у 7 та 8 міжреберних проміжках по передньо середньо - пахвовим лініям), що проникали до лівої плевральної порожнин та ускладнилися розвитком тотального лівобічного пневмогемотораксу з колапсом лівої легені ІІІ ст. і виразною емфіземою м`яких тканин лівої бічної поверхні грудної клітки;

- чотири поранення задньої поверхні грудної клітки праворуч (з локалізацією шкірних ран у 2,3,8,9 міжреберних проміжках праворуч по прихребетній лінії), що не проникали у порожнини тіла.

Вказані тілесні ушкодження кваліфікуються наступним чином:

- два поранення лівої бічної поверхні грудної клітки, що проникали до лівої плевральної порожнини тяжкі, небезпечні для життя;

- чотири поранення задньої поверхні грудної клітки праворуч, що не проникали у порожнини тіла, але зумовили необхідність хірургічного лікування легкі, що спричинили короткочасний (понад 6, але не більше 21 дня) розлад здоров`я.

Тим самим, ОСОБА_4 виконав усі дії, необхідні для доведення своїх дій до кінця, однак не довів суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину) до кінця з причин, з не залежних від його волі, оскільки потерпілій була вчасно надана медична допомога.

На думку прокурора, ОСОБА_4 вчинив суспільно небезпечне діяння, що підпадає під ознаки кримінального правопорушення (злочину), передбаченого ч.2 ст.15, п.6 ч.2 ст.115 КК України КК України, а саме: закінченого замаху на вбивство, тобто умисного протиправного заподіяння смерті іншій людині, з корисливих мотивів.

Під час досудового розслідування була проведена первинна амбулаторна комплексна судова психолого-психіатрична експертиза № 198 від 27.05.2020, згідно висновку якої ОСОБА_4 виявляв та виявляє у теперішній час психічний розлад у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, отже, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричну лікарню з суворим наглядом.

Вина підозрюваного у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення підтверджується зібраними в ході досудового розслідування доказами.

28.04.2020 року ОСОБА_4 затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КПК України.

16.07.2020 року стосовно ОСОБА_4 до суду для розгляду направлено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.09.2022 №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 29.05.2024 року продовжено відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу строком до 27.07.2024 (включно).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 24.07.2024 року продовжено відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу строком до 21.09.2024 (включно).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 19.09.2024 року продовжено відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу строком до 17.11.2024 (включно).

Ухвалою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 13.11.2024 року продовжено відносно ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді поміщення до психіатричного закладу строком до 12.01.2025 (включно).

ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, веде замкнений спосіб життя, характеризується незадовільно, тому достатні підстави вважати, що останній, може продовжувати скоювати нові кримінальні правопорушення, а також усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ним суспільно небезпечного діяння та невідворотності покарання за його вчинення, на думку прокурора, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може без перешкод залишити місце свого перебування та переховуватися від суду.

Таким чином, прокурор вважає, що існують ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме ОСОБА_4 може: переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

За таких умов обставин прокурор вважає, що з метою запобігання заявленим під час обрання запобіжного заходу ризикам, відносно ОСОБА_4 необхідно продовжити термін дії запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку до «Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут психіатрії, судово-психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків» Міністерства охорони здоров`я України, розташований за адресою: 49006, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд.84, строком на 60 діб.

У судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 підтримав своє клопотання та просив його задовольнити. Додатково зазначив, що повторна комплексна судова психолого-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_4 не проводилася, оскільки наразі кримінальне провадження фактично втрачене (станом на 24.02.2022 року перебувало у приміщенні Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області) та на розгляді кримінальне провадження не перебуває і він звертається до суду лише тільки із клопотанням про продовження строку поміщення ОСОБА_4 у психіатричному закладі.

До суду із клопотанням про відновлення матеріалів кримінального провадження він не звертався, так як вважає, що на цей час недостатньо для цього матеріалів. Він періодично здійснює певні запити для того, щоб відновити усі матеріали кримінального провадження.

ОСОБА_4 та законний представник ОСОБА_8 зазначили, що при вирішенні клопотання покладаються на розсуд суду.

ОСОБА_4 додатково пояснив, що наразі почуває себе краще, його тримають у лікарні вже більше чотирьох років, впродовж яких він постійно отримував та вживав ліки. Проти повторного проведення комплексної судової психолого-психіатричної експертизи не заперечує, але у подальшому хоче перебувати та проходити лікування у реабілітаційному центрі, а не в психіатричній лікарні.

У нього батьки залишилися проживати у смт. Веселе, тобто на тимчасово окупованій території і на цей час у них не має можливості його забрати через відсутність грошових коштів, тому вони не можуть приїхати на підконтрольну Україні територію.

У нього є троюрідна сестра, яка виїхала з смт. Веселе та проживає у м. Запоріжжі, але він у неї проживати не зможе, так як у останньої є маленька дитина і сім`я сестри проживає як ВПО, постійно змінюючи орендовані квартири.

З приводу кримінального провадження повідомив, що він ніж не брав та ножові поранення потерпілій не наносив, вважає, що ніж йому підкинули. Звертає увагу суду, що строк судового провадження має певні розумні строки і що він у лікарні вже перебуває більше 4 років.

Захисник ОСОБА_5 заперечував проти задоволення клопотання прокурора, зазначивши, що наразі матеріалів кримінального провадження відносно ОСОБА_4 немає, тому відсутні законні підстави утримувати останнього у психіатричному закладі. Додатково зазначив, що у пацієнтів, у яких немає житла та родичів, психіатрична лікарня направляє до інтернатів, в яких є вільні місця.

Судом до розгляду клопотання слідчого був залучений як спеціаліст лікар-психіатр Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії» Міністерства охорони здоров`я України ОСОБА_9 , який є лікуючим лікарем ОСОБА_4 , який повідомив, що останній за своїм захворюванням є особою з інвалідністю ІІ групи. ОСОБА_4 перебуває під його наглядом з липня 2024 року. За цей час стан підозрюваного носить упорядкований характер. Стан ОСОБА_4 задовільний, агресивних тенденцій не виявляє, від лікування не відмовляється, ліки завжди приймає, періодично оглядається психологами, які проводять аналіз його психологічного стану.

При психологічному дослідженні ОСОБА_4 на перший план виступають виражені порушення органічної ЦНС, а саме: порушення властивостей уваги, координації швидкості формування нових навичок, здатності до інтеграції, порушення мислення у вигляді зниження критичності, своєрідності суджень; по структурі емоційно-вольовій: критичність до зауважень, переживання почуття самотності та прагнення до незалежної позиції.

Лікування особі (інтенсивність, певні ліки) визначають, враховуючи її стан здоров`я. У разі, якщо б суд прийняв рішення, що ОСОБА_4 потребує застосуванню примусових заходів медичного характеру, то лікування ОСОБА_4 не змінилося, тобто було б аналогічним тому, що останній і отримує на цей час.

Розглянувши клопотання прокурора, заслухавши доводи прокурора, думки ОСОБА_4 , його захисника та законного представника, а також пояснення спеціаліста, вивчивши надані матеріали кримінального провадження, суд дійшов до такого.

Встановлено, що 28.04.2020 року до ЄРДР були внесені відомості відносно ОСОБА_4 по факту нанесення множинних ударів ножем в область грудної клітини ОСОБА_7 , яка була направлена до реанімаційного відділення КП «Веселівська багатопрофільна лікарня інтенсивного лікування» (кримінальне провадження №0000064).

28.04.2020 року ОСОБА_4 було затримано в порядку ст.208 КПК України, за підозрою у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 115 КПК України.

30.04.2020 року відповідно до ухвали Веселівського районного суду Запорізької області ОСОБА_4 було обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

Під час досудового розслідування вказаного кримінального провадження була проведена первинна амбулаторна комплексна судова психолого-психіатрична експертиза № 198 від 27.05.2020, згідно висновку якої ОСОБА_4 виявляв та виявляє у теперішній час психічний розлад у вигляді органічного шизофреноподібного розладу, отже, він не міг усвідомлювати свої дії та керувати ними. За своїм психічним станом в теперішній час він також не може усвідомлювати свої дії та керувати ними. Потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричну лікарню з суворим наглядом.

У зв`язку з цим, 16.07.2020 року стосовно ОСОБА_4 до суду для розгляду направлено клопотання про застосування примусових заходів медичного характеру.

Ухвалою Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області від 29.07.2020 року ОСОБА_4 змінено запобіжний захід з тримання під вартою на поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, а саме до Дніпровської Філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Центр психічного здоров`я і моніторингу наркотиків та алкоголю Міністерства охорони здоров`я України», що розташована за адресою: 49006, Дніпропетровська обл., місто Дніпро, вулиця Надії Алексєєнко, будинок № 84, на максимальний строк 60 днів.

У подальшому, вказаний запобіжний захід було продовжено суддями Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області, Томаківського районного суду Дніпропетровської області та Комунарського районного суду м. Запоріжжя, востаннє 13.11.2024 року (строк дії ухвали по 12.01.2025 року (включно)).

Згідно вимог ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу та відповідно до ч.3 ст.197 КПК України про його продовження, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинені підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст.177 КПК, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Як неодноразово зазначав у своїх рішеннях Європейський суд з прав людини, факти, які є причиною виникнення підозри, не повинні бути такими самими переконливими як ті, що є необхідними для обґрунтування обвинувального вироку чи суто висунення обвинувачення, що здійснюється на наступній стадії процесу («Мюррей проти Сполученого Королівства» («Murrey v. the United Kingdom»)). Наявність обґрунтованої підозри передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача в тому, що відповідна особа могла вчинити злочин, однак те, що можна вважати «обґрунтованим», залежить від усіх обставин справи («Кемпбелл і Хартлі проти Сполученого Королівства» («Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom»)).

Прокурор, на думку суду, довів наявність фактів, зміст яких переконав суд у тому, що ОСОБА_4 міг вчинити суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.6 п.2 ст.115 КК України відносно ОСОБА_7 .

Вирішуючи питання про застосування (продовження) запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають небезпечну поведінку особи, суд також бере до уваги вимоги пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практику Європейського суду з прав людини, за якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування особи, відносно якої розглядається питання про застосування медичних заходів примусового характеру від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Європейський суд з прав людини встановив низку процедурних гарантій щодо застосування п. е ч. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зокрема: 1) позбавлення будь-кого свободи може відбуватися тільки в межах передбаченої законом процедури й не може бути свавільним; 2) особа не може бути позбавлена волі, якщо не буде достовірно встановлено, що вона є психічно хворою; 3) розлад психіки має бути встановлений об`єктивною медичною експертизою; 4) розлад психіки повинен мати такий характер або такий ступінь, який би виправдовував обов`язкове позбавлення свободи, а правомірність подальшого утримання особи в психіатричному закладі залежить від того, чи зберігається стан психічного розладу (рішення у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» від 24.10.1979 року).

Відповідно до вимог ст. 508 КПК України до особи, стосовно якої передбачається застосування примусових заходів медичного характеру або вирішувалося питання про їх застосування, можуть бути застосовані судом такі запобіжні заходи: 1) передання на піклування опікунам, близьким родичам чи членам сім`ї з обов`язковим лікарським наглядом; 2) поміщення до закладу з надання психіатричної допомоги в умовах, що виключають її небезпечну поведінку. Застосування передбачених запобіжних заходів здійснюється згідно із загальними правилами, передбаченими цим Кодексом.

Тримання особи, яку вважають психічно хворою, під вартою має відповідати цілям пункту 1 статті 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, що полягає у запобіганні позбавлення осіб волі у свавільний спосіб, а також відповідати цілям обмеження, зазначеного у підпункті «е».

Відповідно до усталеної практики Європейського суду з прав людини особа не може вважатися «психічно хворою» та позбавлена волі, якщо не дотримано трьох нижченаведених мінімальних умов; по-перше, об`єктивна медична експертиза повинна достовірно показати, що особа є психічно хворою; по-друге, психічний розлад має бути таким, що обумовлює примусове тримання особи у психіатричній лікарні; по-третє, необхідність продовжуваного тримання у психіатричній лікарні залежить від стійкості такого захворювання (рішення від 24.10.1979 року у справі «Вінтерверп проти Нідерландів» (Winterwerp v. the Netherlands), п. 39, Series А № 33).

Суд також зазначає, що тримання особи під вартою є таким серйозним заходом, що він є виправданим лише тоді, коли інші, менш суворі заходи, було розглянуто і визнано недостатніми для гарантування інтересів особи або суспільства, що можуть вимагати того тримання відповідної особи під вартою. Провадження щодо примусової госпіталізації особи до психіатричного закладу повинно обов`язково передбачати чіткі ефективні гарантії від свавілля з огляду на вразливість осіб, які страждають на психічні розлади, та потребу в наведенні дуже вагомих причин для виправдання будь-яких обмежень їхніх прав.

Статтею 505 КПК України визначено, що під час досудового розслідування у кримінальному провадженні щодо застосування примусових заходів медичного характеру серед іншого встановлюються: поведінка особи до вчинення суспільно небезпечного діяння або кримінального правопорушення і після нього; небезпечність особи, а також можливість спричинення іншої істотної шкоди такою особою.

Прокурор, обґрунтовуючи своє клопотання вказав, що існують ризики, передбачені п.п. 1,5 ч.1 ст.177 КПК України.

Щодо вчинення іншого кримінального правопорушення

Обґрунтовуючи вказаний ризик прокурор зазначив, що ОСОБА_4 офіційно ніде не працює, веде замкнений спосіб життя, характеризується незадовільно, тому достатні підстави вважати, що останній, може продовжувати скоювати нові кримінальні правопорушення.

Вважаю, що замкнений спосіб життя взагалі не свідчить про намір особи скоювати кримінальні правопорушення або суспільно небезпечні діяння, які підпадають під ознаки кримінального правопорушення.

Дійсно, ОСОБА_4 ніде офіційно не працює, але він останні 4 роки 7 місяців примусово перебував у медичному закладі. Крім того, він є особою з інвалідністю 2 групи, отримує від держави відповідну пенсію. Тому, вказані факти також суду не дають підстави вважати, що в конкретному випадку відсутність офіційної роботи вказує на наявність ризику, передбаченого п.5 ч.1 ст.177 КПК України.

Копію громадської характеристики, долученої до клопотання прокурора, суд не приймає до уваги, так як вона взагалі не завірена прокурором, як і усі матеріали, долучені до клопотання.

Щодо ризику переховування від органів досудового розслідування та/або суду

Обґрунтовуючи вказаний ризик прокурор вказав, що усвідомлюючи ступінь тяжкості вчиненого ОСОБА_4 суспільно небезпечного діяння та невідворотності покарання за його вчинення, є достатні підстави вважати, що ОСОБА_4 може без перешкод залишити місце свого перебування та переховуватися від суду.

У судовому засіданні встановлено, що ОСОБА_4 зареєстрований та проживав до свого затримання у смт. Веселе, Запорізької області, яке на цей час є тимчасово окупованою територією. Батьки ОСОБА_4 також проживають на цей час у смт. Веселе і приїхати забрати останнього не можуть у зв`язку з неналежним матеріальним станом.

Водночас, у судовому засіданні встановлено, що особи, які раніше лікувалися у медичному закладі, аналогічному тому, в якому перебуває ОСОБА_4 та за відсутності у них житла, можуть у подальшому перебувати у відповідних психоневрологічних інтернатах. Саме про перебування у такому інтернаті ОСОБА_4 висловлювався та надав свою згоду.

Намірів щодо переховування ОСОБА_4 не висловлював і від нього не було таких дій. За таких обставин вважаю, що відсутні обґрунтовані підозри вважати, що ОСОБА_4 має намір переховуватися від суду.

Крім того, на цей час суду не надані переконливі докази того, що ОСОБА_4 , внаслідок свого психічного стану є небезпечним для самого себе та інших осіб. Крім того, прокурором у клопотанні про продовження запобіжного заходу та у судовому засіданні не доведено, що ОСОБА_4 , перебуваючи на волі буде переховуватися від суду та може вчинити інше кримінальне правопорушення або суспільно небезпечне діяння, яке підпадає під ознаки кримінального правопорушення.

Встановлено, що комплексна судова психолого-психіатрична експертиза відносно ОСОБА_4 проводилася 27.05.2020 року (№ 198), відповідно до якої останній потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричну лікарню з суворим наглядом.

Вказана експертиза проводилася 4 роки 7 місяців потому. Повторно експертиза не проводилася, сторона обвинувачення жодного разу не ініціювала таке питання.

ОСОБА_4 перебуває у психіатричному закладі вже 4 роки 5 місяців, впродовж яких постійно приймав лікування.

Лікар-психіатр ОСОБА_9 у судовому засіданні пояснив, що на теперішній час стан ОСОБА_4 задовільний, агресію він не проявляє, тобто встановлено, що стан здоров`я останнього покращився.

Отже, на цей час суду не надані достовірні докази того, що ОСОБА_4 , після отримання лікування впродовж 4 років 5 місяців ще потребує примусових заходів медичного характеру у вигляді госпіталізації у психіатричну лікарню з суворим наглядом.

Тому суд вважає, що прокурором не доведено необхідності застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку.

Крім того суд звертає увагу, що стороною обвинувачення не здійснено належних заходів для відновлення матеріалів кримінального провадження №0000064, відомості про яке внесені до ЄРДР 28.04.2020 року, з огляду на наступне.

Встановлено, що ухвалою Запорізького апеляційного суду від 21.07.2020 року подання голови Веселівського районного суду Запорізької області задоволено, кримінальне провадження № 0000064 від 28 квітня 2020 року за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 15 п. 6 ч. 2 ст. 115 КК України, направлено до Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області.

Відповідно до Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих Російською Федерацією, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 року, територія Мелітопольської міської територіальної громади окупована з 25.02.2022 року по теперішній час.

Розпорядженням голови Верховного Суду від 14.09.2022 №49/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ судів Запорізької області» змінено територіальну підсудність Мелітопольського міськрайонного суду Запорізької області на Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Кримінальне провадження відносно ОСОБА_4 із клопотанням про застосування до нього примусових заходів медичного характеру до Комунарського районного суду не надходило.

Починаючи з вересня 2022 року прокурор подавав до Комунарського районного суду м. Запоріжжя лише клопотання про продовження строку поміщення до психіатричного закладу.

Стосовно відновлення матеріалів провадження прокурором були здійсненні такі дії.

25.01.2023 року Мелітопольською окружною прокуратурою Запорізької області було направлено запит до КУ «Запорізьке обласне бюро СМЕ» ЗОР на отримання дублікатів (завірених копій) проведених по кримінальним провадженням, в тому числі за №0000064 щодо ОСОБА_4 , за замахом на умисне вбивство ОСОБА_7

09.02.2023 року на адресу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області надійшов висновок експерта №321 від 06.07.2020 року.

31.01.2023 року Мелітопольською окружною прокуратурою Запорізької області було направлено запит до КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР про надання завірених копій судово-психіатричних експертиз проведених у відношенні підозрюваних, в тому числі відносно ОСОБА_4

13.03.2023 року КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР на адресу Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької направило копію висновку судово-психіатричного експерта №198.

09.02.2023 року Мелітопольською окружною прокуратурою Запорізької області був направлений лист до захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_10 , в якому просили повідомити чи є у останнього в наявності копії документів кримінального провадження №0000064 від 28.04.2020 року відносно ОСОБА_4

09.02.2023 року Мелітопольською окружною прокуратурою Запорізької області до Запорізького НДЕКЦ МВС України був направлений лист з проханням надати належним чином завірену копію судово-трасологічної експертизи, проведеної в рамках вказаного кримінального провадження.

14.02.2023 року Мелітопольською окружною прокуратурою Запорізької області до Національної сервісної служби України був направлений запит щодо встановлення фактичного місцезнаходження потерпілих та свідків у кримінальному провадженні №0000064.

13.03.2023 року до Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області надійшла інформація, що станом на 07.03.2023 року в ЄІБД ВПО відсутня інформація щодо запитуваних осіб.

20.03.2023 року Мелітопольською окружною прокуратурою Запорізької області до Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області був направлений запит щодо надання роздрукованих первинних документів з ІПНП, які стали підставою для реєстрації кримінальних проваджень.

30.03.2023 року до Мелітопольської окружної прокуратури Запорізької області надійшла інформація з ІПНП щодо звернень, облікованих в єдиному обліку.

03.05.2023 року Мелітопольською окружною прокуратурою Запорізької області до Запорізького районного суду Запорізької області був направлений запит про видачу належним чином завірених копій рішень слідчих суддів Веселівського районного суду Запорізької області, які були ухвалені у ході досудового розслідування кримінального провадження №0000064.

05.05.2023 року Запорізький районний суд Запорізької області направив прокурору ОСОБА_3 вісім рішень слідчих суддів Веселівського районного суду Запорізької області.

08.06.2023 року Мелітопольською окружною прокуратурою Запорізької області до Державної прикордонної служби України був направлений запит про надання інформації щодо перетину кордону України у період з 24.02.2022 року по дату розгляду запиту осіб, які є свідками у вказаному кримінальному провадженні.

12.08.2024 року Мелітопольською окружною прокуратурою Запорізької області до Мелітопольського РУП ГУНП в Запорізькій області був направлений лист з проханням перевірити, чи перетинали особи, яких допитано у якості потерпілої та свідків у вище вказаному кримінальному провадженні, лінію розмежування з тимчасово окупованою територією та державний кордон у період з 24.02.2022 року по дату розгляду запиту.

Тобто, впродовж 2024 року, прокурором Мелітопольської окружної прокуратури, з метою відновлення матеріалів кримінального провадження №0000064, був направлений лише 1 запит.

Таким чином, враховуючи, що на теперішній час прокурор не довів необхідності застосування до ОСОБА_4 запобіжного заходу у вигляді поміщення до психіатричного закладу в умовах, що виключають його небезпечну поведінку, не здійснив жодних дій щодо звернення до суду із клопотанням про відновлення матеріалів кримінального провадження, суд дійшов до висновку, що клопотання прокурора відносно ОСОБА_4 не підлягає задоволенню.

Керуючись ст. ст. 331, 372, 384, 395, 508 КПК України, суд, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора начальника Приазовського відділу Мелітопольської окружної прокуратури ОСОБА_3 про продовження строку запобіжного заходу у виді поміщення до психіатричного закладу відносно ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні щодо вчинення останнім суспільно-небезпечного діяння з ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.15 п.6 п.2 ст.115 КК України залишити без задоволення.

Копію ухвали вручити прокурору, захиснику та законному представнику ОСОБА_4 .

Копію ухвали направити для вручення ОСОБА_4 та до виконання до Дніпровської філії «Спеціальний заклад з надання психіатричної допомоги» Державної установи «Інститут судової психіатрії» Міністерства охорони здоров`я України, розташований за адресою: 49006, м. Дніпро, вул. Надії Алексєєнко, буд.84.

Копію ухвали направити до керівника Запорізької обласної прокуратури для відома.

Ухвала може бути оскаржена протягом п`яти днів з дня її оголошення до Запорізького апеляційного суду шляхом подання апеляційної скарги через Комунарський районний суд м. Запоріжжя.

Повний текст ухвали складено 10.01.2025 року.

Суддя Комунарського районного суду

м. Запоріжжя ОСОБА_1