Справа № 132/206/25
Ухвала

Іменем України

24 січня 2025 року м. Калинівка

Слідчий суддя Калинівського районного суду Вінницької області ОСОБА_1 ,

розглянувши скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення слідчого та прокурора.

ВСТАНОВИВ

20 січня 2025 року до Калинівського районного суду Вінницької області надійшла скарга адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення слідчого та прокурора , в якій він просить скасувати постанову слідчого Калинівського відділення поліції № 1 Хмільницького РУП ГУНП у Вінницькій області від 31.12.2024 року про зміну кваліфікації та передачу матеріалів кримінального провадження керівнику органу, який буде здійснювати досудове розслідування у формі дізнання .

Клопотання мотивоване тим, що 12.12.2024 року до ЄРДР була внесена та зареєстрована під № 0000151 інформація за фактом відкритого заволодіння особисти майном потерпілої ОСОБА_3 гр. ОСОБА_4 , що кваліфіковано за ч.4 ст. 186 КК України. Досудове розслідування кримінального провадження здійснює слідчий ОСОБА_5 31 грудня 2024 року слідчим за погодженням із прокурором Калинівського відділу Хмільницької окружної прокуратури ОСОБА_6 була винесена постанова про зміну кваліфікації та передачу матеріалів кримінального провадження керівнику органу, який буде здійснювати досудове розслідування у формі дізнання.

Відповідно до ст.55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань.

Статтею 303 КПК України передбачено вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового провадження.

В постанові про зміну кваліфікації по кримінальному провадженні № 0000151 від 12.12.2024 року з ч.4 ст.186 КК України на ч.1 ст.125 КК України та передачу матеріалів кримінального провадження керівнику органу, який буде здійснювати досудове розслідування в формі дізнання слідчий СВ ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області лейтенант поліції ОСОБА_5 від 31.12.2024 року зазначила, що 13.12.2024 року до СВ ВП № 1 Хмільницького РВП надійшли матеріали кримінального провадження № 0000151 від 12.12 2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України, відповідно до якого із заяви ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 встановлено, що 13.10.2024 року її колишній співмешканець ОСОБА_4 ІНФОРМАЦІЯ_2 , із застосуванням фізичної сили спричинив їй тілесні ушкодження, відібрав у неї мобільний телефон «Самсунг А 53» та золотий ланцюжок з кулоном. В подальшому до ВП № 1 Хмільницького РВП ГУНП у Вінницькій області надійшла заява від потерпілої ОСОБА_3 притягнути ОСОБА_4 до кримінальної відповідальності за нанесення їй тілесних ушкоджень. Відповідно до висновку експерта № 232 у ОСОБА_3 виявлено тілесні ушкодження у вигляді підшкірної гематоми волосяної частини голови, садно лобної ділянки, садно правої вилиці, садно лівої надключичної ділянки, садна правого плеча, підшкірного крововиливу лівого передпліччя. Відповідно до ст. 186 КК України грабежом є відкрите викрадення чужого майна. З об`єктивної строни грабіж є відкритим викраденням чужого майна, тобто вилученням майна в присутності власника або інших осіб, які усвідомлюють вчинення викрадення. Обов`язковими суб`єктивними ознаками грабежу є корисливий мотив - спонукання до незаконного збагачення за рахунок чужого майна та корислива мета- збагатитися самому або незаконно збагатити інших осіб, в долі яких зацікавлений винний. Оскільки у ОСОБА_4 не було умислу та корисливого мотиву заволодіти майном ОСОБА_3 , а тому відсутній склад кримінального правопорушення, передбаченого ст.186 КК України.

Верховний Суд колегією суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду у постанові від 05.04.2018 року в справі №658/1658/16-к зазначив, що кваліфікація злочину - кримінально-правова оцінка поведінки (діяння) особи шляхом встановлення кримінально-правових (юридично значущих) ознак, визначення кримінально-правової норми, що підлягає застосуванню, і встановлення відповідності ознак вчиненого діяння конкретному складу злочину, передбаченому Кримінальним кодексом, за відсутності фактів, що виключають злочинність діяння.

За своєю суттю і змістом кваліфікація злочинів завжди пов`язана з необхідністю обов`язкового встановлення і доказування кримінально-процесуальними і криміналістичними засобами двох надзвичайно важливих обставин: 1) факту вчинення особою (суб`єктом злочину) суспільно небезпечного діяння, тобто конкретного акту її поведінки (вчинку) у формі дії чи бездіяльності; 2) точної відповідності ознак цього діяння ознакам складу злочину, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Отже, рішення щодо кваліфікації діяння за тією чи іншою статтею кримінального закону приймає слідчий самостійно, виходячи із сукупності доказів, що є у його розпорядженні на тому чи іншому етапі досудового розслідування.

При цьому, у ході досудового слідства питання про зміну кваліфікації може постати неодноразово. Це, зазвичай, пов`язано зі встановленням нових фактичних обставин справи чи новою оцінкою вже відомих доказів, оскільки внаслідок цього змінюється фактична підстава кримінально-правової кваліфікації, то й сама юридична оцінка скоєного може зазнати змін.

На підставі п.8 ч.2 ст. 40 КПК України слідчий повноважний приймати процесуальні рішення у випадках, передбачених цим Кодексом, у тому числі й щодо зміни правової кваліфікації кримінального правопорушення за наявності для того обґрунтованих підстав, як то, об`єктивних даних, які б дали йому змогу встановити відповідність ознак того чи іншого діяння ознакам складу кримінального правопорушення, передбаченого відповідною статтею Особливої частини КК.

Слідчий суддя, виходячи із положень ч. 5 ст. 40 КПК України, позбавлений змоги надати конкретні вказівки (зобов`язання) слідчому у тому числі й щодо кваліфікації ним кримінального правопорушення, адже останній є самостійним у своїй процесуальній діяльність, а слідчий суддя наділений лише правом судового контролю та оцінки зібраних слідством доказів на етапі розслідування, він не може переймати на себе функції слідства (п. 18 ч. 1 ст.3, ч. 3 ст.22 КПК України).

Доводи адвоката ОСОБА_2 про те, що оскаржувана постанова слідчого є нічим іншим як постановою про закриття кримінального провадження за відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.186 КК України суд до уваги не бере, так як ст. 303 КПК України містить вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльністі слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені на досудовому провадженні та постанова слідчого про зміну кваліфікації та передачу матеріалів кримінального провадження керівнику органу, який буде здійснювати досудове розслідування в формі дізнання до цього переліку не входить.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення слідчого та прокурора залишити без розгляду.

Керуючись ст.ст. 303-307 КПК України, слідчий суддя,-

ПОСТАНОВИВ:

Скаргу адвоката ОСОБА_2 в інтересах ОСОБА_3 на рішення слідчого та прокурора залишити без розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Слідчий суддя: ОСОБА_1