Справа №295/684/25
УХВАЛА

про арешт майна

20.01.2025 року м. Житомир

Слідчий суддя Богунського районного суду міста Житомира ОСОБА_1 ,

секретар судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання слідчого СВ ВП №1 Житомирськтго РУП ГУНП в Житомирській області ОСОБА_3 , погоджене прокурором Житомирської окружної прокуратури ОСОБА_4 , про арешт майна у кримінальному провадженні №0000795 від 08.11.2024, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Слідчий звернувся до суду з клопотанням, в якому просить накласти арешт на грошові кошти в сумі 1000 грн. з номером та серією: АД2030131, що належать ОСОБА_5 , з метою забезпечення збереження речових доказів з позбавленням права на відчуження, користування та розпорядження.

Слідчий в судове засідання не з`явився, подав заяву в якій просив проводити без участі слідчого.

Власник майна в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду клопотання.

Відповідно до ч. 1 ст. 172 КПК України клопотання про арешт майна розглядається слідчим суддею, судом не пізніше двох днів з дня його надходження до суду, за участю слідчого та/або прокурора, цивільного позивача, якщо клопотання подано ним, підозрюваного, обвинуваченого, іншого власника майна, і за наявності - також захисника, законного представника, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження. Неприбуття цих осіб у судове засідання не перешкоджає розгляду клопотання.

Слідчий суддя дослідивши матеріали клопотання, дійшов наступного висновку.

Слідчим суддею встановлено, що СВ ВП №1 Житомирськтго РУП ГУНП в Житомирській області здійснюється досудове розслідування матеріалів кримінального провадження, відомості про яке 08.11.2024 внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000795, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 303 КК України.

Досудовим розслідуванням встановлено, що 04.01.2025 близько 20 год. 10 хв. ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, вчинив сутенерство відносно ОСОБА_7 , а саме, звів її з ОСОБА_8 , для надання йому послуг сексуального характеру за гроші, що виразилось в організації їхньої зустрічі у приміщенні по АДРЕСА_1 , де ОСОБА_7 в період приблизно з 20 год. 33 хв. по 21 год. 27 хв. надала сексуальні послуги вказаній вище особі за грошові кошти, чим ОСОБА_6 забезпечив останню зайняттям проституцією, за що ОСОБА_9 були сплачені грошові кошти ОСОБА_6 та ОСОБА_7 у сумі 3000 грн., за організацію надання сексуальних та інших послуг. Крім цього, 14.01.2025 ОСОБА_6 , діючи умисно, з корисливих мотивів, повторно вчинив сутенерство відносно ОСОБА_5 , а саме звів її з ОСОБА_10 , для надання йому послуг сексуального характеру за гроші, що виразилось в організації їхньої зустрічі приблизно з 19 год. 35 хв. у приміщенні готельно-ресторанного комплексу Колиба, який розташований по Сквирському Шосе, 3 в с. Станишівка, Житомирського району Житомирської області, де за гроші ОСОБА_6 забезпечив ОСОБА_5 зайняттям проституцією, за що ОСОБА_10 були сплачені грошові кошти ОСОБА_6 у сумі 3500 грн., за організацію надання сексуальних та інших послуг, який в подальшому передав грошові кошти в сумі 1000 грн. ОСОБА_11 як оплату за надання нею сексуальних послуг.

14.01.2025 під час проведення огляду місця полії за участю ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , остання добровільно видала грошові кошти в сумі 1000 грн. з номером та серією: АД2030131.

15.01.2025 року вилучене під час огляду, вищезазначене майно визнано речовим доказом у кримінальному провадженні, оскільки містять відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

За змістом п. 1 ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів.

Відповідно до ч. 3 ст. 170, ст. 98 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу. Речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно зі ст. 173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення кримінального правопорушення та достатність доказів, що вказують на його вчинення; правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні; можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження тощо.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно зі статтею 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

Згідно з ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

З огляду на завдання арешту майна, враховуючи, що вилучені під час огляду місця події від 14.01.2025 р. речі, є речовим доказом у даному кримінальному провадженні і могли зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, які можуть бути використані як доказ у кримінальному провадженні, тому з метою збереження речових доказів для проведення повного, всебічного, об`єктивного розслідування, а також проведення необхідних експертиз, слідчий суддя дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення клопотання.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 170-173, 309 КПК України, слідчий суддя

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Накласти арешт на грошові кошти в сумі 1000 грн. з номером та серією: АД2030131, що належать ОСОБА_5 .

Тимчасово, до скасування у встановленому КПК України порядку, позбавити власників та користувачів, можливості розпоряджатися та використовувати, вищевказане майно.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Житомирського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1