Житомирський апеляційний суд
Справа №296/1953/25 Головуючий у 1-й інст. ОСОБА_1
Номер провадження №11-сс/4805/180/25
Категорія ст.422 КПК Доповідач ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

18 березня 2025 року Житомирський апеляційний суд в складі:

головуючого-судді ОСОБА_2 ,

суддів: ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участю: секретаря ОСОБА_5 ,

прокурора ОСОБА_6 ,

представника власників

майна ОСОБА_7

власників майна ОСОБА_8 , ОСОБА_9 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м.Житомирі судове провадження №296/1953/25 за апеляційною скаргою представників власника майна - адвоката ОСОБА_7 на ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24.02.2025,

ВСТАНОВИВ :

зазначеною ухвалою задоволено клопотання слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_10 . Накладено арешт на майно, вилучене 17.02.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 , із забороною права користування, розпорядження та відчуження майном, а саме: 1) грошові кошти в сумі 6 100 доларів США, номіналами по 100 доларів; 2) мобільний телефон «Iphone 14» ІМЕН: НОМЕР_1 , з сімкартою НОМЕР_2 ; 3) грошові кошти в розмірі 190 000 доларів США, номіналом по 100 доларів; 4) дев`ять квитанцій АТ КБ «Приватбанк», які частково видимі.

В апеляційній скарзі адвокат ОСОБА_7 просить скасувати вище зазначену ухвалу слідчого судді, як незаконну, та постановити нову, якою відмовити у задоволенні клопотання слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 у повному обсязі та негайно повернути ОСОБА_9 та ОСОБА_8 усе майно та грошові кошти, вилучені, в межах кримінального провадження № 0000080 від 19.12.2023, на підставі протоколу обшуку від 17.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 . При цьому, зазначає, що 17.02.2025 на підставі ухвали слідчого судді Корольовського районного суду міста Житомира у справі № 296/1572/25 від 12.02.2025 було проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , під час проведення якого було вилучено речі та грошові кошти, які жодного відношення до кримінального правопорушення, або набуття кримінально- протиправним шляхом не мають. Наголошує, що на даний час жодній особі не повідомлено про підозру, ці речі не є речовими доказами по справі, і взагалі, жодного кримінального правопорушення не відбулося. Так, ОСОБА_9 жодного разу не спілкувалася по телефону з ОСОБА_12 , номеру телефону вказаної особи у ОСОБА_9 немає, також на телефоні немає жодної інформації по спортивному майданчику по вул.Шевченка, в с.Бежів, Житомирського р-н, Житомирської області. Звертає увагу, що заробітна плата ОСОБА_9 у 2023 році становила 666821,00 грн., а у 2024 році- 706270,00 грн., що надавало можливість останній придбати у 2024 задекларовані грошові кошти у розмірі 6000,00 доларів США, які і були протиправно вилучені під час обшуку (декларації та квитанції додаються). Крім того, ОСОБА_8 є приватним підприємцем, дохід якого у 2023 році, склав 1 131 959,44 грн., у 2024 році - 3 059 390, 00 грн. Згідно декларації, у 2023 році у ОСОБА_8 вже було задекларовано 120 000,00 доларів СІЛА, у 2024 році задекларовано 190 000,00 доларів СІЛА. Так у 2024 році з офіційного рахунку ОСОБА_8 було придбано 56200,00 доларів СІЛА (виписка додається), та по квитанціям у 2024 році - 14 600,00 доларів СІЛА. Таким чином, вказане свідчить, що вся вилучена сума 190 000,00 доларів США вже була задекларована, офіційно куплена із доходів ФОП ОСОБА_8 та немає жодного відношення до надуманого кримінального провадження. В свою чергу, НСРД взагалі не стосується ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , а протиправно долучена слідчим суддею розписка про отримання коштів (не вилучалася під час обшуку 17.02.2025) взагалі не стосується спірної ситуації, оскільки особа, яка позивача кошти живе за межами Житомирської області і на звороті розписки міститься напис про повернення коштів протягом 20 днів. Наголошує, що в оскаржуваній ухвалі міститься чіткий дозвіл на вилучення грошових коштів, що набуті кримінально-протиправним шляхом у результаті його вчинення, тобто слідчий суддя був зобов`язаний довести, що грошові кошти ОСОБА_8 , які декларуються ним більше 5 років, набуті злочинним шляхом по кримінальному провадженню, яке внесено до ЄРДР в кінці 2023 і без жодної прив`язки до прізвища ОСОБА_13 . Вважає, що слідчий суддя грубо порушив права ОСОБА_14 та ОСОБА_15 , безпідставно наклавши арешт на їхнє майно без жодного доказового обґрунтування причетності останніх до будь-якого правопорушення.

Заслухавши суддю-доповідача, пояснення адвоката ОСОБА_7 та власників майна ОСОБА_8 і ОСОБА_9 , які просили апеляційну скаргу задовольнити, позицію прокурора, яка заперечила щодо задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали судового провадження, а також ухвалу слідчого судді в межах, передбачених, ст.404 КПК України, апеляційний суд вважає, що апеляційна скарга підлягає частковому задоволенню з таких підстав.

Згідно до ст.370 КПК України, судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим.

Відповідно до вимог ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним.

Статтею 1 Протоколу №1 (1952 р.) до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном, ніхто не може бути позбавлений свого майна, інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права.

У своїх висновках ЄСПЛ неодноразово нагадував, що перша та найважливіша вимога статті 1 Протоколу №1 полягає в тому, що будь-яке втручання публічної влади в право на мирне володіння майном має бути законним: друге речення п.1 дозволяє позбавлення власності лише «на умовах, передбачених законом», а п.2 визначає, що держави мають право здійснювати контроль за користуванням майном шляхом введення в дію «законів». Більше того, верховенство права, один з фундаментальних принципів демократичного суспільства, є наскрізним принципом усіх статей конвенції (рішення у справах «Колишній король Греції та інші проти Греції» та «Малама проти Греції»).

Практика ЄСПЛ визначає, що стаття 1 Протоколу №1, яка спрямована на захист особи (юридичної особи) від будь-якого посягання держави на право володіти своїм майном, також зобов`язує державу вживати необхідні заходи, спрямовані на захист права власності (рішення по справі «Броньовський (Broniowski) проти Польші» від 22.06.2004 року).

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Зокрема, при вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного та обґрунтованого рішення слідчий суддя, згідно ст.94, ст.132, ст.173 КПК України, повинен врахувати: існування обґрунтованої підозри щодо вчинення злочину та достатність доказів, що вказують на вчинення злочину; правову підставу для арешту майна; можливий розмір шкоди, завданої злочином; наслідки арешту майна для третіх осіб; розумність і співмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Відповідні дані мають міститися і у клопотанні слідчого, прокурора, який звертається з проханням арештувати майно, оскільки згідно ст.1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу з посиланням на норми закону.

При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатись в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому, закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на даній стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість в тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Згідно з п.7 ч.2 ст.131 КПК України, арешт майна є одним із видів заходів забезпечення кримінального провадження. У відповідності до п.1 ч.3 ст.132 КПК України, застосування заходів забезпечення кримінального провадження не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведене, що існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження.

Відповідно до ст.170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження.

Згідно із п.1 ч.2 ст.170 КПК України, арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів. Відповідно до ч.3 зазначеної статті, у випадку, передбаченому п.1 ч.2 цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до ч.1 ст.98 КПК України вбачається, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

При цьому, підстави для накладення арешту з іншою метою, окрім тих, що закріплені в ч.2 ст.170 КПК України, чинний кримінальний процесуальний кодекс України не передбачає.

Частиною 2 ст.173 КПК України передбачено перелік обставин, які підлягають врахуванню при вирішенні питання про арешт майна, в тому числі, якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу, врахуванню підлягає: 1) правова підстава для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу);3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Таким чином, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, відповідно до вимог ч.2 ст.173 КПК України, повинен врахувати правову підставу для арешту майна і можливість використання майна, як доказу у кримінальному провадженні.

Крім того, згідно з нормами Глав 10 та 17 КПК України, правові підстави, з яких слідчим вноситься клопотання про накладення арешту та, відповідно, накладається арешт слідчим суддею, мають співвідноситися з обставинами кримінального провадження.

Як встановлено судом апеляційної інстанції за результатами перевірки матеріалів провадження, ці вимоги кримінального процесуального закону слідчим суддею з достатньою повнотою не не дотримано.

У відповідності до матеріалів судового провадження №296/1953/25, в СУ ГУНП в Житомирській області перебувають матеріали кримінального провадження №0000080 від 19.12.2023, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Як вбачається з і змісту клопотання, у період з червня 2023 року по теперішній час службові особи Черняхівської селищної ради за попередньою змовою з службовими особами ПП «Компанія Спецрембуд» в умовах воєнного стану заволоділи бюджетними коштами в сумі 3 497 310,37 грн. для закупівлі виконання робіт з будівництва спортивного майданчика зі штучним покриттям для гри в міні-футбол та спортивного майданчика "Street Workout" по вул. Шевченка у с. Бежів Житомирського району Житомирської області.

12.02.2025 ухвалою слідчої судді Корольовського районного суду м.Житомира у справі №296/1572/25 надано дозвіл на обшук за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 , за адресою: АДРЕСА_1 з метою відшукання та вилучення: блокноти, зошити, журнали, нотатки, аркуші, чернетки записів та/або тексту, зображення, повідомлення та документи, у тому числі які містять вільні зразки почерку та підписів ОСОБА_9 , які необхідні для проведення експертного дослідження (судової почеркознавчої експертизи); комп`ютерну техніку (планшети, ноутбуки, комп`ютери), флешнакопичувачі, електронні/оптичні та магнітні носії інформації (жорсткі диски, USB-накопичувачі та оптичні диски), мобільні телефони та сім-картки (зокрема оператора мобільного зв`язку з абонентськими номерами НОМЕР_2 , НОМЕР_3 , яким користується ОСОБА_9 , та НОМЕР_4 , яким користується ОСОБА_8 ); банківські картки, а також грошові кошти, цінності, речі набуті кримінально-протиправним шляхом у результаті його вчинення; договір про закупівлю робіт № 179 від 30.06.2023 (з усіма додатками; договірними цінами; календарними графіками виконання робіт по об`єкту; планами фінансування; додатковими угодами із додатками; листами, що стосуються погодження умов проведення робіт, актами виконаних робіт форми КБ-2; довідки про вартість виконаних робіт форми КБ-3); тендерна документація на проведення публічної закупівлі робіт/послуг по виконання будівельних робіт на об`єкті; документи, що підтверджують факт виконання робіт та придбання-продажу матеріалів, устаткування, виробів і комплектів, піску, резинового грануляту, устаткування та тренажерів, оренди спецтехніки, будівельних машин (рахунки, видаткові накладні, акти, товарно-транспортні накладні, сертифікати якості придбаних матеріалів та устаткування, платіжні доручення, квитанції, відомості про рух коштів по рахункам селищної ради); повідомлення, листи, звернення, довіреності, розпорядження, накази, протоколи, рішення сесій, що стосуються будівництва спортивного майданчика зі штучним покриттям для гри в міні-футбол та спортивного майданчика «Street Workout» по вул. Шевченка, у с.Бежів, Житомирського району, Житомирської області.

17.02.2025 старшим слідчим СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_16 проведено обшук домоволодіння за місцем проживання ОСОБА_9 та ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході якого виявлено та вилучено: грошові кошти в сумі 6100 дол. США та 190000 дол. США; мобільний телефон «Iphone 14», з сімкартою НОМЕР_2 ; дев`ять квитанцій АТ КБ «Приватбанк», які частково видимі.

17.02.2025 постановою слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_17 вказані речі визнані речовими доказами у кримінальному провадженні №0000080.

17.02.2025 слідча СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_17 звернулась до слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира з відповідним клопотанням про арешт майна у вище зазначеному кримінальному провадженні. За результатами розгляду вище зазначеного клопотання прокурора, слідчим суддею постановлена оскаржувана ухвала.

За результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, апеляційний суд частково погоджується з висновком слідчого судді про задоволення клопотання слідчого в частині накладення арешту на майно - мобільний телефон «Iphone 14» ІМЕН: НОМЕР_1 , з сімкартою НОМЕР_2 , дев`ять квитанцій АТ КБ «Приватбанк», які частково видимі, та, що вище зазначене майно, на яке накладено арешт та зазначене в клопотанні, підпадає під ознаки майна, передбаченого п.4 ч.2 ст.170 КПК України, відповідно до тієї фабули, яка зазначена у витягу з ЄРДР у вказаному кримінальному провадженні і ці обставини доведено доданими до клопотання доказами, а відтак існували реальні підстави для накладення арешту на це майно.

В даному випадку, з врахуванням стадії досудового розслідування, вилучені в ході обшуку мобільний телефон «Iphone 14» з сім-картою НОМЕР_2 (за цим номеру телефона ОСОБА_9 проводились негласні слідчі (розшукові) дії та з приводу цього телефону органом досудового розслідування призначено експертне дослідження) та квитанції АТ КБ «Приватбанк» об`єктивно можуть містити відомості, котрі можуть бути використані в якості доказу фактів чи обставин, що встановлюються під час досудового розслідування кримінального провадження, а тому дійсно відповідають критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Апеляційні посилання на відсутність підстав для накладання арешту на майно в цій частині є об`єктивно передчасними на даний час та недоведеними.

Разом з цим, як встановлено апеляційним судом за результатами апеляційної перевірки матеріалів провадження, клопотання в частині арешту майна (грошові кошти в сумі 6 100 доларів США, номіналами по 100 доларів, та грошові кошти в розмірі 190 000 доларів США, номіналом по 100 доларів) не відповідає вимогам ст.171 КПК України, що залишилось поза увагою слідчого судді.

Так, фактично формально посилаючись у клопотанні про наявність підстав, передбачених ст.170 КПК України, для накладення арешту на вище зазначені грошові кошти - 6 100 $ та 190 000 $, слідчий, а в подальшому прокурор повинні були зібрати і надати слідчому судді достатні на цьому етапі досудового розслідування докази на підтвердження такого висновку.

З аналізу змісту матеріалів, долучених до клопотання слідчого вбачається, що до зазначеного процесуального документа, не долучено жодного доказу на підтвердження доводів клопотання слідчого відносно процесуальної необхідності накладання арешту на майно - грошові кошти - 6 100 $ та 190 000 $.

Так, жодних (переконливих) доказів того, що вилучене майно - грошові кошти - 6 100 $ та 190 000 $, є речовим доказом, тобто носієм відомостей та інформації, яка об`єктивно стосується обставин кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, в матеріалах провадження не міститься.

Також, слід взяти до уваги і те, що кримінальне правопорушення внесене до ЄРДР за правовою кваліфікацією, передбаченою ч.4 ст.191 КПК України, санкція якого передбачає основне покарання у виді позбавлення волі на відповідний строк з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю (додаткове). Таким чином, у санкції цієї статті відсутнє додаткове покарання, яке передбачає конфіскацію майна, що свідчить про відсутність підстав в застосуванні арешту майна (грошові кошти - 6 100 $ та 190 000 $), з підстав передбачених п.п.2, 4 ч.2 ст.170 КПК України. Натомість ні ОСОБА_9 , ні ОСОБА_8 не є підозрюваними в даному кримінальному провадженні.

В свою чергу, апеляційний суд зважає на те, що на даний час в клопотанні слідчого про арешт майна взагалі відсутнє будь-яке зазначення доказів, які б дійсно підтверджували відношення ОСОБА_9 до обставин з приводу яких порушено кримінальне провадження за ч.4 ст.191 КК України.

В даному випадку, навіть, докази того, що ОСОБА_9 (селищний голова Черняхівської селищної ради), принаймні опосередковано, спілкувалася, особисто чи через посередників з ОСОБА_12 (директор ПП «Компанія Спецрембуд») з метою обговорення відповідних дій (зокрема, направлених на привласнення бюджетних коштів) під час виконання робіт з будівництва спортивного майданчика зі штучним покриттям для гри в міні-футбол та спортивного майданчика "Street Workout" по вул. Шевченка у с.Бежів Житомирського району Житомирської області, - відсутні.

Не вбачається таких фактів (спілкування, обговорення, тощо) і з протоколів за результатами проведення негласних слідчих (розшукових) дій: «зняття інформації з електронних комунікаційних мереж» від 18.03.2024, від 25.11.2024, від 23.01.2025 (т.1 а.п.27-31, 37-58), що фактично стало основною підставою для слідчого судді при винесенні оскаржуваного рішення.

Таким чином, з наданих письмових доказів, не зрозуміло, яке відношення ОСОБА_9 (селищний голова Черняхівської селищної ради) має до обставин з приводу яких порушено вище зазначене кримінальне провадження, і саме які вчиненні нею дії причинно-наслідково призвели до заволодіння бюджетними коштами за попередньою змовою з службовими особами ПП «Компанія Спецрембуд» в умовах воєнного стану

Крім того, апеляційний суд звертає увагу, що на даний час відсутні будь-які докази (попередній акт перевірки, експертний висновок тощо) на підтвердження відповідного розміру шкоди завданої цим кримінальним правопорушенням. З усного пояснення прокурора в судовому засіданні така шкода може становити близько одного мільйона гривень, тоді як сторона захисту стверджує, що за їхніми розрахунками дійсна вартість будівництва за витратами мала б становити навіть більшу суму ніж, які були сплачені підрядній організації.

Апеляційний суд вважає, що слідчим суддею належно не перевірено факт набуття, накопичення, належності грошових коштів (6 100 $ та 190 000 $), висновки наведені в оскаржуваному рішенні, є необґрунтованими.

Так, як встановлено судом апеляційної інстанції, органом досудового розслідування 17.02.2025 було проведено обшук домоволодіння за адресою: АДРЕСА_1 .

При цьому, в суді апеляційної інстанції ОСОБА_9 зазначила, що в зазначеному домоволодінні фактично проживає вона, а її колишній чоловік ОСОБА_8 проживає за іншою адресою. Під час проведення обшуку, працівниками поліції були виявленні грошові кошти - (6 100 $), які є її заощадженнями (накопиченням). Крім того, ОСОБА_9 зазначено, що за адресою: АДРЕСА_1 , її колишній чоловік - ОСОБА_8 зберігає сейф з грошима та зареєстрованою зброєю з набоями, до якого вона не має ключа. Під час проведення обшуку, оскільки вона не мала ключів від зазначеного сейфу, на вимогу правоохоронців, котрі виявили сейф під час обшуку, вона зателефонувала ОСОБА_8 з проханням приїхати та відкрити сейф. Вилучені кошти (190 000 $) у цьому сейфі, належать ОСОБА_8 , який є ФОП, має відповідний дохід, відповідно - задекларовані статки (грошові кошти).

В свою чергу, ОСОБА_8 в суді апеляційної інстанції підтвердив обставини зберігання сейфу в домоволодінні своєї колишньої дружини - ОСОБА_9 , за адресою АДРЕСА_1 , належність вилучених грошових коштів (190 000 $) саме йому, які є його статками за багаторічне зайняття приватним бізнесом та відповідно задекларовані. Наголосив, що жодного відношення до кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України - немає.

Вище зазначені факти (обставини проведення обшуку 17.02.2025, виявлення коштів в сумі 6 100 $, в подальшому виявлення сейфу та відповідно коштів у сумі 190000 $, тощо) підтверджено безпосередньо копією протоколу обшуку від 17.02.2025 (т.1 97-107).

Крім того, стороною захисту надано суду апеляційної інстанції копії відповідних декларацій майнового стану ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , копії податкових декларацій платника єдиного податку фізичної особи підприємця - ОСОБА_8 , копії довідок та квитанцій про купівлю доларів США, як і інформацію щодо розміру заробітної плати ОСОБА_9 (перебувають в матеріалах провадження) з зазначенням відповідних доходів, прибутків, купівлі валюти (долари США) та заощаджень.

Проаналізувавши вище зазначені письмові докази, апеляційний суд вважає, що власниками майна ОСОБА_9 (грошові кошти у сумі 6 100 $) та ОСОБА_8 (грошові кошти у сумі 190 000 $) об`єктивно доведено їх належність саме їм, фактично ці кошти є накопиченими останніми, тобто їхніми заощадженнями.

При цьому, ОСОБА_8 в своїх деклараціях, починаючи з 2016 року, постійно з року в рік зазначав наявність в нього значних готівкових коштів 100000 дол. США, 120000 дол. США, а за 2024 рік - 190000 дол. США, маючи для цього відповідні доходи від підприємницької діяльності.

Ухвалою слідчого судді Корольовського районного суду від 12.02.2025 про обшук було надано дозвіл на вилучення грошових коштів виключно набутих кримінально-протиправним шляхом у результаті вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України.

Натомість будь-які дані щодо належних ОСОБА_8 грошових коштів у сумі 190000 дол. США та ОСОБА_9 коштів у сумі 6100 дол. США до грошових коштів набутих вчиненням кримінального правопорушення передбаченого ч.4 ст.191 КК України матеріали клопотання про накладення арешту на майно не містять.

В свою чергу, стороною обвинувачення в суді апеляційної інстанції фактично не доведено доказами факту набуття зазначених коштів кримінально-карним шляхом, у тому числі, в рамках кримінального провадження №0000080.

Апеляційний суд зазначає і те, що до вчинення (причетності) ОСОБА_9 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.191 КК України, стороною обвинувачення не надано жодних (навіть опосередкованих) доказів.

Таким чином, апеляційний суд вважає, що стороною обвинувачення не доведено правову підставу та мету для накладення арешту на майно - грошові кошти (6 100 $ та 190 000 $), передбачені ч.2 ст.170 КПК України.

Крім того, суд апеляційної інстанції звертає увагу, що за вказаних обставин жодні потреби досудового розслідування в вищевказаному кримінальному провадженні, якими виправдовуються такий ступінь втручання у права і свободи осіб - ОСОБА_8 та ОСОБА_9 , про який йдеться в клопотанні, на теперішній час - фактично відсутні.

В свою чергу, розглядаючи клопотання про арешт майна слідчий суддя мав би ретельно перевірити чи слідчий та прокурор, зібрали вагомі докази, які дають право на втручання у права відповідного власника володіти своїм майном, а саме арештовувати майно з метою забезпечення кримінального провадження.

Однак, формально пославшись в ухвалі на необхідність задоволення клопотання слідчої про арешт майна, слідчий суддя у судовому рішенні належно не зазначив з яких підстав він дійшов висновків викладених в оскаржуваному рішенні і не навів мотиви на обґрунтування такого рішення.

За встановлених обставин, з урахуванням доводів та доказів сторони захисту, доводи клопотання слідчої свідчать про безпідставність вказаних тверджень органу досудового розслідування в частині накладання арешту на майно - грошові кошти (6 100 $ та 190 000 $).

Жодні твердження апеляційної скарги прокурором в судовому засіданні апеляційного суду не спростовано.

За таких обставин, доводи апеляційної скарги знайшли підтвердження під час апеляційного розгляду, а тому ухвала слідчого судді в частині накладання арешту на майно - грошові кошти (6 100 $ та 190 000 $) є незаконною та підлягає скасуванню, з постановленням апеляційним судом в цій частині нової ухвали, якою необхідно відмовити в задоволенні клопотання слідчої.

При цьому, згідно ч.3 ст.173 КПК України, відмова у задоволенні клопотання про арешт майна тягне за собою негайне повернення особі вилучене майно.

Щодо іншого арештованого майна підстави для його скасування відсутні.

Керуючись ст.ст.404, 407, 422 КПК України, апеляційний суд, -

П О С Т А Н О В И В :

Апеляційну скаргу адвоката ОСОБА_7 задовольнити частково.

Ухвалу слідчого судді Корольовського районного суду м.Житомира від 24.02.2025 в частині накладення арешту на майно, вилучене 17.02.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1) грошові кошти в сумі 6 100 доларів США, номіналом по 100 доларів; 2) грошові кошти в розмірі 190 000 доларів США, номіналом по 100 доларів, - скасувати.

Постановити нову ухвалу, якою в задоволенні клопотання слідчої СУ ГУНП в Житомирській області ОСОБА_11 в частині накладення арешту на майно, вилучене 17.02.2025 під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_9 , за адресою: АДРЕСА_1 , а саме: 1) грошові кошти в сумі 6 100 доларів США, номіналом по 100 доларів; 2) грошові кошти в розмірі 190 000 доларів США, номіналом по 100 доларів, - відмовити.

В решті ухвалу слідчого судді залишити без змін.

Ухвала набирає законної сили з моменту її проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Судді :