ЧЕРКАСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
Провадження № 11-кп/821/435/25 Справа № 705/5762/24 Категорія: ч. 5 ст. 407 КК УкраїниГоловуючий у І інстанції ОСОБА_1 Доповідач в апеляційній інстанції ОСОБА_2
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Черкаського апеляційного суду в складі:

головуючого судді ОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4

секретаряОСОБА_5

прокурораОСОБА_6

захисника ОСОБА_7

розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Черкаси, кримінальне провадження за апеляційною скаргою обвинуваченого ОСОБА_8 на ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2025, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 17 травня 2025 року включно, -

в с т а н о в и л а :

В провадженні Уманського міськрайонного суду Черкаської області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 5 ст. 407 КК України.

Прокурор подав клопотання про продовження строку запобіжного заходу у вигляді гримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , посилаючись на наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

В обгрунтування зазначив, що з моменту обрання обвинуваченому запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ризики, передбачені п. п. 1. З, 5 ч.1 ст.177 КПК України, не зменшилися та є достатні підстави вважати, що обвинувачений може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, усвідомлюючи тяжкість покарання, що йому загрожує, незаконно впливати на свідків кримінального провадження, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, створюючи штучні докази та продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, зокрема самовільно залишаючи військову частину з метою ухилення від військової служби.

Ухвалою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2025 року, клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 17 травня 2025 року включно.

Не погоджуючись з рішенням суду першої інстанції, обвинувачений ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу в якій просить:

Скасувати Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2025 року, за обвинуваченням ОСОБА_8 за ч.5 ст. 407 КК України про продовження обвинуваченому строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою терміном 60 діб.

2. Ухвалити нову ухвалу, якою змінити обвинуваченому ОСОБА_8 запобіжний захід не пов`язаний з тримання під вартою.

Вважає, що ухвала суду є необґрунтованою та підлягає скасуванню.

Вказує, що запобіжний захід у вигляді тримання під вартою є занадто суворим та до нього необхідно застосувати запобіжний захід не пов`язаного із обмеженням волі.

Вказує, що ризики на які вказував прокурор є необґрунтованими і безпідставними, оскільки він не переховувався від суду, з`являвся по першій вимозі та був присутній на всіх судових засіданнях.

Наголошує, що хоче повернутися на службу в іншу частину і продовжити служити.

Заслухавши доповідь судді, пояснення захисника, який підтримав апеляційну скаргу, думку прокурора, який заперечив проти задоволення апеляційної скарги, перевіривши матеріали кримінального провадження і обговоривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що вона не підлягає до задоволення виходячи з наступних підстав.

Відповідно до ч.3 ст. 331 КПК України, незалежно від наявності клопотань суд зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою до спливу двомісячного строку з дня надходження до суду обвинувального акту чи з дня застосування судом до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також вищевказаною статтею передбачено, що до спливу продовженого строку суд зобов`язаний повторно розглянути питання доцільності продовження тримання обвинуваченого під вартою, якщо судове провадження не було завершене до його спливу.

Відповідно до ст. 177 КПК України передбачено, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Так, у відповідності до ст.194 КПК України, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим, кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Колегією суддів встановлено, що ухвалою суду від 22.01.2025 обвинуваченому ОСОБА_8 продовжено строк запобіжного заходу у виді тримання під вартою до 22.03.2025 без права внесення застави.

ОСОБА_8 обвинувачується у вчиненні умисного тяжкого злочину, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років.

Колегія суддів вважає, що не зменшились та продовжують існувати ризики, передбачені ст. 177 КПК України, які були раніше враховані судом при застосуванні до обвинуваченого запобіжного заходу та продовженні. Зокрема, ризик переховування обвинуваченого від суду, враховуючи тяжкість можливого покарання, яке йому загрожує, при тому, що на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження стосовно ОСОБА_9 , де він обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 402 КК України, тобто непокора, вчинена в умовах воєнного стану.

Також, на думу колегії суддів цілком ймовірним є ризик незаконного впливу на свідків з метою примушування їх до зміни показань або відмови від їх надання на його користь, що негативно вплине на хід судового розгляду. Також не зменшився ризик вчинення ОСОБА_8 іншого кримінального правопорушення, оскільки, на розгляді в суді перебуває інше кримінальне провадження, пов`язане з неналежним виконанням ним як військовослужбовцем військових обов`язків.

Крім цього ОСОБА_8 може бути направлений до іншого місця проходження служби з урахуванням воєнного стану в країні, що унеможливить виконання ним покладених на нього обов`язків у кримінальному провадженні.

Судовий розгляд у кримінальному провадженні, в якому ОСОБА_8 пред`явлено обвинувачення, не розпочато та через об`єктивні причини не буде завершений до закінчення строку дії запобіжного заходу.

Підставою продовження запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою даних кримінальних правопорушень, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України.

Згідно з ч.1 ст.183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Відповідно до ч. ч.1, 2 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

При вирішенні питання про продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст. 177 КПК України, суд суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, передбачені ст.178 КПК України, а також вагомість наявних доказів, якими вони обґрунтовуються.

За змістом ст. 5 Європейської конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики ЄСПЛ, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання, продовження запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі; вік та стан здоров`я підозрюваного; міцність соціальних зв`язків підозрюваного в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; наявність у підозрюваного постійного місця роботи або навчання; репутацію підозрюваного; майновий стан підозрюваного; наявність судимостей у підозрюваного; дотримання підозрюваним умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини.

Колегія суддів вважає, що при вирішенні питання доцільності продовження строку тримання під вартою відносно обвинуваченого ОСОБА_8 , суд першої інстанції правильно врахував тяжкість кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 , який відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких кримінальних правопорушень, а також виходить з необхідності уникнення ризиків, визначених ч.1 ст. 177 КПК України, а саме: запобігання спробам переховуватися від суду, вчинити інше кримінальне правопорушення, чинити тиск на свідків, перешкоджати встановленню істини у справі.

При вирішенні питання про продовження ОСОБА_8 строку тримання під вартою, суд першої інстанції вірно вказав, що він виходить не з принципу автоматичного продовження строку тримання під вартою, а з необхідності уникнення ризиків, визначених ст. 177 КПК України, які доведені прокурором в судовому засіданні.

При цьому суд першої інстанції вірно врахував положення ч. 8 ст. 176 та ст.183 КПК України, згідно яких під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодекс) України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою.

Під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановлені ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначити розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-2586. 260. 261,402-405, 407, 408. 429, 437-442 Кримінального кодексу України.

Даних про зменшення чи відсутність ризиків для застосування обвинуваченому ОСОБА_8 більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, в судовому засіданні не встановлено.

Також колегія суддів враховує, що будь-яких інших обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого судом, на даному етапі не встановлено та не доведено обвинуваченим.

Крім того, колегія суддів враховує, що відповідно до практики Європейського суду в прав людини наявність підстав для гримання особи під вартою та доцільність продовження с троку тримання під вартою має оцінюватися в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. В даному випадку, враховуючи, що ОСОБА_10 , обгрунтовано обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, вчиненого військовослужбовцем в період введеного па території України воєнною стану, що свідчить про стійке неприйняття ним загально визнаних у суспільстві правил поведінки та моральності і характеризують його як особу, що схильна до вчинення кримінальних правопорушень, а тому, на думку суду, продовження строк тримання під вартою обвинуваченому є виправданим за наявності того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на презумпцію невинуватості переважають над принципом поваги до особистої свободи, а також беручи до уваги характер самого злочину, суд не вбачає підстав для визначення альтернативного запобіжного заходу у виді застави.

Під час розгляду кримінального провадження в судовому засіданні не здобуто відомостей, які би безумовно свідчили про неможливість тримання обвинуваченого під вартою.

Таким чином, в обґрунтування застосування запобіжного заходу щодо ОСОБА_8 необхідність запобігти спробам переховування від суду, незаконного впливу на свідків, у цьому ж кримінальному провадженні; перешкодити кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Хоча запобіжний захід у вигляді тримання під вартою і є винятковим запобіжним заходом, але жоден інший із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, що визначені ст. 177 КПК України.

Враховуючи характер пред`явленого обвинувачення, особу обвинуваченого, колегія суддів вважає, що є достатньо підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 такого запобіжного заходу, як тримання під вартою.

Підстав для зміни, скасування чи обрання більш м`якого запобіжного заходу на цей час не встановлено.

Будь-яких обставин, які би свідчили про те, що застосований захід забезпечення кримінального провадження у вигляді тримання під вартою, не виправдовує такий ступінь втручання у права і свободи обвинуваченого, судом на даному етапі, не встановлено та не доведено обвинуваченим та його захисником.

Доводи апелянта, про відсутність в ОСОБА_8 наміру ухилятись від суду та наявність усного зобов`язання прибути до військової частини, оскільки такі обставини самі по собі не спростовують ризиків, наявність яких була встановлена судом та їх зменшення не доведено стороною захисту, отже відсутні обставини, які зменшують суспільну небезпеку кримінального правопорушення, у вчиненні якого обвинувачується ОСОБА_8 або виключають наявні ризики, а тому підстав для зміни обвинуваченому запобіжного заходу суд не вбачає.

Доводи апелянта про наявність у нього відповідних соціальних зв`язків, на що, як на підставу зміни запобіжного заходу він наголошує, сама по собі не є достатнім стримуючим фактором порушення ОСОБА_8 процесуальних обов`язків.

Колегія суддів вважає, що будучи обізнаним про ступінь тяжкості інкримінованих злочинів та покарання, яке йому загрожує у разі визнання винуватим, існує реальний ризик того, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду.

Доводи апелянта про процесуальні порушення під час розгляду клопотання прокурора, є необґрунтованими, оскільки при розгляді даного клопотання суд керувався положеннями ст. 331 КПК України, щодо продовження запобіжного заходу під час судового розгляду справи по суті.

Дослідивши матеріали клопотання, з урахуванням вимог ст. 5 Європейської Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та ст. ст.177, 178, 183 КПК України, колегія суддів приходить до висновку, що рішення суду першої інстанції є законним і обґрунтованим, та скасуванню не підлягає.

Враховуючи указане вище та керуючись ст. ст.177, 178, 183, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

у х в а л и л а :

Апеляційну скаргу ОСОБА_8 залишити без задоволення.

Ухвалу Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19.03.2025, якою клопотання прокурора задоволено та продовжено строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_8 , на строк 60 днів, а саме до 17 травня 2025 року включно залишити без змін.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Головуючий суддя

Судді