Справа № 199/4109/24
ВИРОК

іменем України

11.02.2025 м. Дніпро

Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська у складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання - ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Дніпро кримінальне провадження № 0000914 внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 15.03.2024, відносно:

ОСОБА_3 , яка народилась ІНФОРМАЦІЯ_1 у селі Березнуватівка Солонянського району Дніпропетровської області, громадянки України, українки, із вищою освітою, не працюючої, заміжньої, маючої на утриманні двох дітей: ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 та ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , зареєстрованої у будинку АДРЕСА_1 та фактично проживаючої будинку АДРЕСА_2 ,

обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч. 1 ст.286 КК України,

учасники судового провадження:

прокурор - ОСОБА_6

потерпіла - ОСОБА_7

представник потерпілої - захисник ОСОБА_8

обвинувачена - ОСОБА_3

захисник - ОСОБА_9

В С Т А Н О В И В:

1.Формулювання обвинувачення, визнаного судом доведеним.

Судом визнано доведеним, що ОСОБА_3 19.02.2024 року о 09.50 керуючи технічно справним автомобілем «HYUNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_1 , який належить ОСОБА_10 , рухалась в Амур-Нижньодніпровському районі м. Дніпра по вулиці Донецьке шосе з боку вулиці Петрозаводської в напрямку вулиці Шолохова.

Під час руху ОСОБА_3 , проявляючи крайню неуважність до дорожньої обстановки і її змінам, при вимкненні сигналу додаткової секції в напрямку її руху, що дозволяє їй рух, не зупинилась у встановленому місці, а саме перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія) або перед краєм перехрещуваної проїзної частини, продовжила рух та почала виконувати маневр повороту ліворуч на вулицю Дементьєва, виїхала на перехрестя з вулицею Дементьєва, де скоїла зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 , під керуванням водія ОСОБА_7 , яка рухалась по рівнозначній дорозі в зустрічному напрямку прямо, на дозволяючий (зелений) сигнал світлофора.

Порушення правил безпеки дорожнього руху виразилося в тому, що ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом - автомобілем «HYUNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_1 , порушила вимоги п.п. 8.7.3 (з), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України, які наголошують:

- п. 8.7.3 «з» - «вимкнений сигнал додаткової секції забороняє рух у напрямку, вказаному її стрілкою (стрілками),

- п. 8.10 - «у разі подання світлофором (крім реверсивного) або регулювальником сигналу, що забороняє рух, водії повинні зупинитися перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінія), дорожнім знаком стоп, якщо ix немає - не ближче 10 м до найближчої рейки перед залізничним переїздом, перед світлофором, пішохідним переходом, а якщо і вони відсутні та в усіх інших випадках - перед перехрещуваною проїзною частиною, не створюючи перешкод для руху пішоходів», невиконання яких, що згідно висновку експертизи, перебуває у причинному зв?язку з наслідками, що настали»,

- п. 16.3 - «у разі необхідності надання переваги в русі транспортним засобам, які рухаються по перехрещуваній дорозі, водій повинен зупинити транспортний засіб перед дорожньою розміткою 1.12 (стоп-лінією) або 1.13, світлофором так, щоб бачити його сигнали, а якщо вони відсутні - перед краєм перехрещуваної проїзної частини, не створюючи перешкод для руху пішоходів»

Порушення вимог п.п. 8.7.3 (з), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України водієм ОСОБА_3 знаходиться у причино-наслідковому зв?язку з настанням дорожньо-транспортної події, внаслідок якої водію ОСОБА_7 , заподіяні тілесні ушкодження у вигляді: закритий перелом верхівки надколінника лівого колінного суглобу, забій власне сухожилля надколінника, тіла Гоффа, синовіт, піднадколінниковий бурсит, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садно лоба зліва, садна правого колінного суглобу, відносяться до ушкоджень СЕРЕДНЬОЇ тяжкості, що зумовлюють тривалий розлад здоров?я, строком понад 3 тижні (більш, як 21 день), п.2.2.2 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 року № 6. Термін зрощення кісткової тканини понад 21 добу.

Отже, ОСОБА_3 , керуючи транспортним засобом, порушила вимоги п. 8.7.3 (з), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України, унаслідок чого спричинила потерпілій ОСОБА_7 середньої тяжкості тілесне ушкодження, передбачене ч. 1 ст. 286 КК України.

Необережні дії обвинуваченої ОСОБА_3 , які виразились у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження, кваліфікуються за ознаками складу кримінального правопорушення, відповідальність за який передбачена ч.1 ст. 286 КК України.

2.Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Вказаних висновків суд дійшов з урахуванням пояснень обвинуваченої ОСОБА_3 , яка повідомила, що 19.02.2024 вона здійснювала рух на транспортному засобі «Hyundai Tucson» д.н.з. НОМЕР_3 у лівій смузі для руху по вул. Донецькому шосе в напрямку Кайдацького моста в місті Дніпрі. Так, у момент закінчення маневру повороту ліворуч на вулицю Дементьєва, автомобіль під її керуванням перебував посередині зустрічної трамвайної колії, на мигаюче зелене світло світлофору, в автомобіль під її керування в`їхав червоний «Daewoo Lanos», після чого вона продовжила некерований рух декілька метрів та спрацювали подушки безпеки. Далі, після ДТП вона вийшла з машини і побачила чоловіка з жінкою, які в подальшому були біля потерпілої весь час, а ОСОБА_7 з кровотечею на лобі перебувала на пасажирському сидінні свого автомобіля, остання була у свідомості і розмовляла по телефону. Згодом свідками події була викликана швидка допомога, а вона викликала поліцію та свого чоловіка. На місце ДТП спочатку приїхала поліція, а згодом швидка медична допомога, яка забрала ОСОБА_7 що перебувала у свідомості, однак під час її огляду, водій швидкої допомоги зазначив, що ОСОБА_7 була не пристебнута паском безпеки, оскільки головою пробила лобове скло. Далі, після проходження медичного огляду на стан сп`яніння, вона вирушила додому, оскільки має 5-ти місячну грудну дитину, тому на місці ДТП залишився її чоловік. За період перебування потерпілої ОСОБА_7 у лікарні, як зазначила обвинувачена, вона привезла їй тапки і продукти харчування, проявила бажання оплатити витрати на лікування, на що потерпіла спочатку відмовилась, а згодом названі нею суми були надто великими, а отримані потерпілою травми сумнівними, оскільки із самого початку у неї не було діагностовано ніяких переломів, потерпіла вільно пересувалася. Свою провину у вчиненому ДТП обвинувачена не визнала так як і заявлений потерпілою цивільний позов. Вважала, що саме потерпілою було спровоковано ДТП, тому вона їй і не винна нічого сплачувати, оскільки її відповідальність застрахована.

Незважаючи на невизнання ОСОБА_3 своєї провина, на переконання суду її вина доведена як показами потерпілої ОСОБА_7 так і свідків допитаних у судовому засіданні.

Так, допитана у судовому засіданні потерпіла ОСОБА_7 суду повідомила, що 19.02.2024 приблизно о 10 годині ранку вона рухалась зі швидкістю 50 км/год у другій з трьох смузі для руху на своєму автомобілі «Daewoo Lanos» д.н.з. НОМЕР_4 по вул. Донецьке шосе у місті Дніпрі. Доїжджаючи до перехрестя вул.Донецьке шосе та вул. Дементьєва у місті Дніпрі, на світлофорі загорілось зелене світло світлофора, та у момент її перестроювання у праву смугу для руху, сталася ДТП з обвинуваченою ОСОБА_3 , яка керувала автомобілем білого кольору.

Як зазначила потерпіла, у зв`язку з тим, що вона бачила перед перехрестям початковий рух інших автомобілів, які згодом зупинились, вона почала пригальмовувати, однак через обмежений огляд дороги та при перетині стоп-лінії, вона не бачила автомобіль під керуванням ОСОБА_3 , оскільки інший транспортний засіб вже перетнув дане перехрестя. Внаслідок ДТП вона втратила свідомість, а прийшла до тями у лікарняному закладі ввечері цього ж дня, детальних подробиць пригоди не пам`ятала, однак попередила завуча школи про подію, яка з нею трапилась. Далі, для проходження медичного огляду її супроводжувала директор шкоди з вчителем, оскільки вона була без свідомості. В ході медичного огляду їй було здійснено рентген її правого коліна, оскільки на лівому коліні був сильний набряк у зв`язку з пораненням шкіряних покровів, лікар тільки провів його огляд з рекомендацією проведення МРТ - обстеження після виписки. За час перебування у лікарні, до неї приходила ОСОБА_3 зі своїм чоловіком, та пропонували оплатити ліки і їжу, на що вона запропонувала зустрітись пізніше для вирішення цього питання, однак такої зустрічі не відбулось. В наслідок даної пригоди, моральні переживання отримала й її дитина, котра бачила наслідки ДТП, а сама ОСОБА_7 втратила майно у виді автомобіля, який не підлягає ремонту. Як повідомила потерпіла, на неї здійснювався моральний тиск з боку ОСОБА_3 у виді погроз. Заявлений цивільний позов потерпіла підтримала в повному обсязі, оскільки на теперішній час їй нічого не відшкодовано, та просила призначити максимальну міру покарання для обвинуваченої.

У судовому засіданні судовий експерт ОСОБА_11 підтримавши складений ним 23.04.2024 Висновок №1165е роз`яснив, що при складанні висновку щодо ступеня тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ним були використані: оригінал медичної карти №0275124, МРТ дослідження головного мозку та колінного суглобу, а також безпосередньо оглядалася потерпіла. Критерієм встановлення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень є визначення наявності тілесних ушкоджень, а саме під час обстеження та наданої медичної документації, а також із залученням, як консультанта, лікаря ОСОБА_12 , ним було встановлено закритий перелом верхівки надколінника, забій сухожилля надколінника, черепно-мозкова травма та струс мозку. Критерієм ступеню тілесних ушкоджень в даному випадку є патологія колінного суглобу, у випадках кісткової патології використовуються судово-медична література та клінічна література, в даному випадку кісткової патології, або травми, пов`язаної із кістками або із сухожиллями вказано, що така травма потребує реабілітаційного строку від 4 до 6 тижнів мінімально, тобто при таких тілесних ушкодженнях, термін лікування яких більше 21 дня - дозволяє визначити середній ступінь тяжкості. Характер встановлених тілесних ушкоджень ОСОБА_7 відповідав механізму отримання такої травми, наявність патології, яка була зафіксована під час обстеження і під час перебування на стаціонарному лікуванні, дозволяє вказати що тілесні ушкодження отримані ОСОБА_7 відповідають терміну 19.02.2024. Рентгенівські знімки йому не було надано, проте було надано МРТ дослідження на електронному носії, що дозволило, із залученням, як консультанта, лікаря ОСОБА_12 , який провів дослідження електронного носія, де і було визначено паталогічні зміни, які внесені до висновку експерта. При проведенні експертизи були поставлені питання: Встановити наявність тілесних ушкоджень, визначити термін їх виникнення, механізм і ступінь тяжкості. Консультант у висновку написав, що ушкодження відповідають терміну травми, тобто спеціаліст визначив, що згідно факту травмування зафіксовані ще в стаціонарі, і були паталогічні зміни в колінних суглобах, це є встановленням терміну травми. МРТ дослідження дозволяє показати всі патології, рентген би не вказав на пошкодження сухожилля. Експерти надають перевагу саме МРТ дослідженню. Щодо висновку лікарів 6 лікарні - це не стосується дослідження. На момент обстеження потерпіла була з фіксуючим ортезом, який знімати не було доречним.

Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_13 суду повідомив, що є лікарем 6 міської лікарні, у нього згідно даних медичної бази «Хелсі» ОСОБА_7 була на прийомі та проходила лікування тричі: 24.04.2024, 23.05.2024 та 29.11.2024, однак картку їй не заводили, на лікарняному листі непрацездатності не перебувала. Відповідно до медичних записів у ОСОБА_14 , вона вперше звернулась з травмою "перелом лівого надколінника", вже на прийомі мала виписку з хірургічного відділення, висновок МРТ головного мозку та колінних суглобів, де і було виявлено перелом. 17.03.2024 зроблено МРТ колінного суглоба, а 19.02.2024 зазначена в виписці, як дата одержання травми за ступенем загоєння. Так, після огляду ОСОБА_7 , їй видали направлення на рентген, відповідно до якого виявлено, що перелом не зрісся, після чого він їй надав рекомендації по лікуванню, такі як приймання кальцію, протизапальних та знеболюючих препаратів за необхідності, а зі спливом одного місяця прийти на повторний огляд. Свідок ОСОБА_13 зазначив, що не залежно від того, як звернулась потерпіла до лікарні, саме лікар буде визначати її подальше лікування з винесенням рішення про ступінь діагностики. При переломі надколінника, кістки зростаються по різному в залежності від тяжкості стану, в мінімальному випадку це займає 1 місяць. Симптомами перелому надколінника є біль, обмеження рухів в суглобі, обмеження ходьби та набряк, який наростає від 30 хвилин до декількох годин, в залежності від ступеню пошкодження м`яких тканин суглобів. Як слідує з практики, то при рентгені може не показувати перелом, оскільки це залежить від багатьох факторів, таких як: якість рентген-апарату, кваліфікації лікарів, та взагалі може протікати як забій, через різні варіації травм коліна, а саме: перелому стегневої кістки, розривів менісків та крестообразних зв`язок. Після чого, у випадку невпевненості або підтвердження діагнозу, призначається КТ або МРТ. Перелом надколінника потребує оперативного лікування у разі зміщення або при розходженні в місці перелому. Травму, яка була у потерпілої ОСОБА_7 можливо було лікувати без оперативного втручання, оскільки у неї була травма як наприклад "тріснуте яблуко", а не «розколоте» на 2 частини, тому якщо немає супутніх ушкоджень, дана травма стаціонарного лікування не потребує та зростається до 2 місяців. Якщо при пальпації набряку наявне відчуття «желе», то це є внутнішньо-суглобною гематомою, якою супроводжується будь-який перелом, однак необхідність відкачування такої рідини, залежить від її кількості, оскільки це може бути осередком запалення з приєднанням до перелому, а якщо гематома невелика її порушувати не потрібно. Лікарі мали обов`язково запропонувати фіксацію колінного суглобу еластичнм бинтом або наколінником та милиці, оскільки ходьба при такій травмі не рекомендована та відбувається через біль, про що повинні були попередити лікарі. У подальшому після зрощення кісток та відсутності скарг, можливі заняття спортом. Взагалі для визначення діагностики перевага надається МРТ або КТ, а не рентген знімкам.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_15 суду повідомила, що є лікарем-інтерном, помічником лікаря та має право проводити огляд разом із ним, однак самостійно діагнозів не ставить. Серед симптомів перелому надколінника колінного суглобу, який встановлений діагнозом лікаря-травматолога є біль, порушення ходьби, при цьому пацієнт може пересуватись самостійно. Таке ушкодження проявляється одразу та може лікуватись до 3-х місяців, а його оперативне лікування призначається в залежності від ступеню тяжкості отриманої травми. Свідок пояснила, що між рентгеном та МРТ надає перевагу МРТ, оскільки він є більш точним, проте рентгенівські знімки робляться негайно, коли пацієнт надходить до лікарні. Оскільки МРТ в шостій лікарні немає, воно призначається лікарем або за бажанням пацієнта.

Допитана в судовому засіданні свідок ОСОБА_16 суду повідомила, що є завідуючою хірургічного відділення 6 МКЛ лікарні, та повинна була виконувати протокол історії хвороби ОСОБА_7 , однак останню вона не пам`ятає. Встановлений потерпілій ОСОБА_7 діагноз може бути правомірним, її мав оглядати травматолог з обов`язковим рентген-обстеженням, де могло бути не видно даного пошкодження, а МРТ не є обов`язковим методом дослідження. Серед симптомів перелому надколінника є біль, набряк, садна, з можливістю ставати на ногу, а якщо травматолог рекомендував милиці, бандаж тощо, то тоді протокол вважається виконаним, а в подальшому саме лікар-травматолог визначає спосіб лікування такої травми. У разі, якщо особа має струс головного мозку, то після висновку невропатолога повинна перебувати в лікарні або амбулаторно.

Крім вказаного, винуватість обвинуваченої ОСОБА_3 підтверджується і письмовими доказами дослідженими у судовому засіданні.

Так, відповідно до заяви ОСОБА_7 від 15.03.2024, остання просила внести відомості до ЄРДР за фактом ДТП, що мала місце 19.01.2024 з адресою м. Дніпро, на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Дементьєва, в наслідок якої згідно висновку спеціаліста СМЕ №734 від 14.03.2024, їй спричинені тілесні ушкодження середнього ступеню тяжкості;

Відповідно до постанови про зняття показань технічних приладів від 16.03.2024 прийнято рішення про зняття показань з відеокамер системи ситуаційного центру, розташованих в м. Дніпро, перехрестя вулиці Донецьке шосе та вулиці Дементьєва, в період часу з 09:47 год. по 09:50 год 19.02.2024.

Відповідно до протоколу зняття показів з технічних приладів від 16.03.2024 знято відеозапис з відеокамер системи ситуаційного центру, розташованих в м. Дніпро, перехрестя вул. Донецьке шосе та вул. Дементьєва, в період часу з 09:47 год. по 09:50 год. 19.02.2024.

Відповідно до протоколу огляду відео від 16.03.2024 в період часу з 14:00 год. до 14:30 год. оглядався запис з камери зовнішнього спостереження, яка розташована в м. Дніпро, перехрестя вул. Донецьке шосе та вул. Дементьєва на відмітці 19/02/2024 09:47:58, відеозапису слідує, як на світлофорному об`єкті горить основний сигнал світлофора зеленого кольору та на додатковій секції зелений сигнал світлофора, для транспортних засобів які рухаються по вул. Донецьке шосе збоку вул. Петрозаводської в напрямку вул. Шолохова, в крайній лівій смузі транспортні засоби та виконують маневр повороту наліво на вул. Дементьєва на відмітці 19/02/2024 09:48:04 на світлофорному об`єкті вимикається додаткова секція, встановлена зліва від основного світлофорного об`єкту, а на основному світлофорному об`єкті горить зелений сигнал світлофора, в цей час по вулиці Донецьке шосе в крайній лівій смузі рухається автомобіль білого кольору тип кузову паркетник, який починає виконувати маневр повороту ліворуч на перехресті з вул. Дементьєва, в цей час у зустрічному напрямку руху в крайній лівій (четвертій смузі) та в третій смузі стоять транспортні засоби, на відмітці 19/02/2024 09:48:09 коли автомобіль білого кольору тип кузову паркетник перебуває на розподільчому газоні з трамвайною колією, стоячі транспортні засоби у зустрічному напрямку руху в четвертій та третій смугах розпочинають рух. Та в кадрі з`являється автомобіль червоного кольору легковий, який рухається по вул. Донецьке шосе збоку вул. Шолохова в напрямку вул. Петрозаводської, у зустрічному напрямку руху для автомобіля білого кольору тип кузову паркетник на відмітці 19/02/2024 09:48:11 автомобіль білого кольору тип кузову паркетник виїжджає на смугу зустрічного напрямку руху та починає перетинати її в напрямку вул. Дементьєва, на відмітці 19/02/2024 09:48:13 автомобіль червоного кольору скоює зіткнення з автомобілем білого кольору, після якого автомобіль білого кольору продовжує рух далі та виїжджає за межі об`єктива камер, а автомобіль червоного кольору залишається на проїзній частині вул. Донецьке шосе де становиться його видно марку, що це автомобіль Деу Ланос червоного кольору.

Відповідно до постанови про визнання речовим доказом від 16.03.2024 в якості речового доказу визнано диск CD-R, де зберігається відеозапис електронної системи «Безпечне місто», який зберігається в матеріалах кримінального провадження.

Згідно висновку експерта №1165е від 23.04.2024 у ОСОБА_7 виявлені тілесні ушкодження: закритий перелом верхівки надколінника лівого колінного суглобу, забій власне сухожилля надколінника, тіла Гоффа, синовіт, піднаколінниковий бурсит, закрита черепно-мозкова травма, струс головного мозку, садно лоба зліва, садно правого колінного суглобу, що спричиненні від дії тупого (ТУПИХ) твердого предмету (предметів) або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля при дорожньо-транспортній події, в термін, на який вказує обстежена, тобто 19.02.2024. Виявлені тілесні ушкодження відносяться до СЕРЕДНЬОГО ступеню тяжкості, що призвело до тривалого розладу здоров`я понад 21 добу. На підставі п.2.2.2. «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом МОЗ України від 17.01.1995 №6 Термін зрощення кісткової тканини понад 21 доба.

Відповідно до постанови судді Амур-Нижньодніпровського районного суду міста Дніпропетровська від 08.04.2024 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 932/2023/24 (3/199/1487/24) за ст.124 КУпАП - закрито. Матеріали справи про адміністративне правопорушення відносно ОСОБА_3 направлено до Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра Дніпропетровської області для організації досудового розслідування.

Відповідно до протоколу про адміністративне правопорушення серії ААД №649588 від 23.02.2024, 19.02.2024 року о 09.50 годині в м. Дніпрі на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Дементьєва, водій ОСОБА_3 керуючи транспортним засобом «Hyundai» державний номерний знак НОМЕР_3 здійснила рух на вимкнену додаткову секцію світлофора та скоїла зіткнення з транспортним засобом «Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_4 під керуванням гр. ОСОБА_7 . При ДТП автомобілі отримали механічні ушкодження з матеріальними збитками. Своїми діями водій ОСОБА_3 порушила вимоги п.8.7.3.(3) Правил дорожнього руху України.

Як слідує з пояснень ОСОБА_3 , що містяться у вказаному протоколі, свою провину вона визнала, зазначивши про те, що порушила ненавмисно.

Згідно протоколу огляду місця дорожньо-транспортної пригоди від 19.02.2024 місце ДТП, яке відбулось на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Дементьєва у місті Дніпрі; напрямок проведення огляду від вул. Петрозаводська до вул. Дементьєва; умови освітленості на даній ділянці шляху - денне; покриття - асфальтобетонне, сухе чисте; локалізація пошкоджень автомобіля «Hyundai» державний номерний знак НОМЕР_3 ,- обидві праві двері, правий поріг; локалізація пошкоджень автомобіля «Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_4 , - передній бампер, капот, переднє крило, лобове скло, ходові фари. На схемі та фототаблиці детально відображено відомості про настання ДТП. Транспортні засоби «Hyundai» державний номерний знак НОМЕР_3 вилучено на територію МТТТ за адресою м. Дніпро, вул. Передова, 427 та «Daewoo» державний номерний знак НОМЕР_4 вилучено на територію МТТТ за адресою м. Дніпро вул. Курсантська, 22-к.

Як свідчить довідка приймального відділення 6 МКЛ, ОСОБА_7 була доставлена 19.02.2024 до лікарні у супроводі ШМД з діагнозом: ЗЧМТ, СГМ.

Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серія НОМЕР_5 власником автомобіля «HYUNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_1 є ОСОБА_10 .

Відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №213874437, що діяв до 28.03.2024 забезпечувальний транспортний засіб «HYUNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_1 власником якого є ОСОБА_10 .

Відповідно до додаткового протоколу огляду місця ДТП з схемою та фототаблицею до нього від 06.05.2024 в присутності понятих оглядалось місце ДТП, яке відбулось на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Дементьєва м. Дніпрі 19.02.2024 року о 09.50 годині.

Згідно висновку комплексної судової автотехнічної та судової фототехнічної експертизи № КСЕ-19/104-24/19440 від 10.05.2024 середня розрахункова швидкість руху автомобіля «HYUNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_1 згідно кадрів відеограми «К-314.3 Don.Shose-Dementeva_4756_to _4858.mp4» складає близько 23,0 км/год. Середня розрахункова швидкість руху автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 згідно кадрів відеограми «К-314.3 Don.Shose- Dementeva_4756_to_4858.mp4» складає близько 58,0 км/год.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту із схемою та фототаблицею до нього від 15.05.2024 за участю потерпілої ОСОБА_7 в присутності понятих та спеціаліста ОСОБА_17 проведено слідчий експеримент, де потерпіла відтворила обставини ДТП, що мала місце 19.02.2024 року о 09.50 годині на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Дементьєва м. Дніпрі. Під час проведеного слідчого експерименту зроблено відповідні заміри, зокрема встановлено об`єктивну видимість потерпілій автомобіля «HYUNDAI TUCSON» в момент вказаної ДТП шляхом проведення за участі експерта по секундного розсування транспортних засобів від місця зіткнення в зворотному напрямку, встановлено, що водій автомобіля DAEWOO мав об`єктивно виявити автомобіль HYUNDAI на 1.5 секунді що дорівнює 24,2 м.

Відповідно до протоколу проведення слідчого експерименту із схемою та фототаблицею до нього від 16.05.2024 за участю ОСОБА_3 в присутності захисника ОСОБА_18 та понятих проведено слідчий експеримент, де ОСОБА_3 відтворила обставини ДТП, що мала місце 19.02.2024 року о 09.50 годині на перехресті вул. Донецьке шосе та вул. Дементьєва м. Дніпрі.

Згідно висновку експерта № СЕ-19/104-24/21311-ІТ від 22.05.2024, складеного судовим експертом ОСОБА_19 , у даній дорожній обстановці водій автомобілю «HYUNDAI TUCSON» ОСОБА_3 повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 8.7.3 ("з"), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України. При заданому механізмові події дії водія автомобіля «HYUNDAI TUCSON» ОСОБА_3 , не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 ("з"), 8.10 та 16.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. Технічна можливість уникнути зіткнення з автомобілем «DAEWOO LANOS» для водія автомобіля «HYUNDAI TUCSON» ОСОБА_3 визначалася виконанням нею вимог п.п. 8.7.3 ("з"), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху і в неї не було яких-небудь перешкод технічного характеру, котрі не дозволили б їй їх виконати. У даній дорожній обстановці водій автомобіля «DAEWOO LANOS» ОСОБА_7 повинна була діяти відповідно до вимог п.п. 12.3, 12.4 та 12.9 «б» Правил дорожнього руху України. При заданому механізмові поді, дії водія автомобіля «DAEWOO LANOS» ОСОБА_7 не відповідали вимогам п. 12.3 ПДР України, однак данні невідповідності з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з настанням даної ДТП. При заданому механізмові події, дії водія ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п. 12.4 та 12.9 «б» ПДР України, однак її дії, які при заданому механізмові події, не відповідають вимогам п.п. 12.4 та 12.9 «б» ПДР України, з технічної точки зору не знаходяться в причинному зв`язку з даною ДТП. Водій ОСОБА_7 не мала технічної можливості уникнути зіткнення з автомобілем «HYUNDAI TUCSON» своєчасним гальмуванням і зупинкою автомобіля до місця зіткнення, при заданих вихідних даних.

За результатами Висновку експерта №2544-24 від 15.11.2024, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля «DAEWOO LANOS» д.н. НОМЕР_4 внаслідок пошкодження ДТП, що мало місце 19.02.2024, станом на дату 19.02.2024 складає 95 405.31 гривень. Ринкова вартість автомобіля «DAEWOO LANOS» д.н. НОМЕР_4 , до ДТП, яка мала місце 19.02.2024, станом на дату ДТП 19.02.2024 складає: 95 405.31 гривень. Ринкова вартість автомобіля «DAEWOO LANOS» д.н. НОМЕР_4 , в пошкодженому стані після ДТП, яка мала місце 19.02.2024, станом на дату ДТП 19.02.2024,складає: 11 168.86 гривень.

Суд, за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, відповідно до ст.94 КПК України, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів - з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.

В своїх рішеннях «Ірландія проти Сполучного Королівства» від 18.01.1978, «Коробов проти України» від 21.10.2011 Європейський суд з прав людини зазначає, що при оцінці доказів, суд як правило, застосовує критерій доведення вини «поза розумним сумнівом», така доведеність може випливати із співвідношення достатньо переконливих, чітких і узгоджених між собою висновків.

Судом встановлено, що вказані у вироку та дослідженні в ході судового розгляду докази є належними, допустимими та достовірними, а з огляду на їх системну оцінку і достатніми для обґрунтованого висновку про наявність в діях обвинуваченого складу інкримінованого йому кримінального правопорушення, доведеності вини у його вчиненні та для прийняття законного та обґрунтованого рішення у кримінальному провадженні. Об`єктивних підстав ставити під сумнів свідчення допитаних в суді обвинуваченої, свідків у суду немає.

При цьому, судом установлено, що обставини визнані судом у вироку як доведені, з числа регламентованих ст. 91 КПК України, у своїй сукупності підтверджуються процесуальними джерелами доказів, які передбачені ст. 84 того ж Кодексу, та містяться у матеріалах цього провадження, як наслідок, суд вважає, встановленими всі обставини, що мають значення для кримінального провадження шляхом обсягу та порядку дослідження доказів на їх підтвердження.

Що стосується доводів захисника ОСОБА_9 та обвинуваченої ОСОБА_3 про недоведеність винуватості останньої, суд відхиляє з наступних підстав.

Так, дане кримінальне провадження досить тривалий час перебувало в провадженні суду, здійснювалось відповідно до статті 22 КПК України на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій, прав, свобод і законних інтересів засобами, передбаченими цим Кодексом.

Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створив всі необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків.

Як сторона обвинувачення так і сторона захисту мали рівні права на збирання та подання до суду речей, документів, інших доказів, клопотань, скарг, а також на реалізацію інших процесуальних прав, передбачених цим Кодексом.

Суд задовольнив всі клопотання сторони захисту, сприяв виклику до суду свідків зазначених у клопотанні, ухвалив рішення про тимчасовий доступ до медичної документації потерпілої.

Як неодноразово зазначав Верховний Суд у своїх рішеннях, судді повинні усвідомлювати особисту відповідальність за розгляд справ у встановлені законом строки, за якість розгляду справ, не допускати фактів зволікання, вживати всіх необхідних заходів з метою неухильного дотримання процесуальних строків.

Оскільки, розумний строк судового розгляду є невід`ємним елементом права на справедливий судовий розгляд, який безпосередньо закріплений в пункті 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. При тлумаченні поняття "розумні строки" Європейський суд з прав людини визначив момент початку та закінчення цих строків, а також вивів критерії, які повинні враховуватися при оцінці певного строку як розумного, а саме: складність справи, важливість для заявника питання, що розглядається судом, поведінка заявника, поведінка державних органів.

Крім вказаного, ЄСПЛ неодноразово висловлював позицію, згідно з якою відкладення розгляду справи має бути з об`єктивних причин і не суперечити дотриманню розгляду справи у розумні строки. Так, у рішенні у справі «Цихановський проти України» (Tsykhanovsky v. Ukraine) ЄСПЛ зазначив, що саме національні суди мають створювати умови для того, щоб судове провадження було швидким та ефективним. Зокрема, національні суди мають вирішувати, чи відкласти судове засідання за клопотанням сторін, а також чи вживати якісь дії щодо сторін, чия поведінка спричинила невиправдані затримки у провадженні.

Так, 28.01.2025 суд, відповідно до положень статті 363 КПК України, з`ясувавши в кожного окремо учасника провадження про відсутність заяв чи клопотань, постановив ухвалу про закінчення з`ясування обставин та перевірки їх доказами та перейшов до судових дебатів та з урахуванням знов таки позиції всіх учасників провадження, зокрема і обвинуваченої та її захисника, які не заперечували проти переходу до судових дебатів, відклав судове засідання для надання можливості підгодовуватися до судових дебатів.

У судовому засіданні 05.02.2025 стороною захисту було заявлено клопотання про подання до суду нового доказу, а саме Висновку експерта від 04.02.2025, у зв`язку з чим захисник просила суд відновити з`ясування обставин, встановлених під час кримінального провадження, та перевірки їх доказами.

У свою чергу, суд, враховуючи що вищезазначений Висновок був ініційований та отриманий стороною захисту на стадії судових дебатів, відмовив у задоволенні клопотання про відновлення з`ясування обставин справи, з посиланням на розумні строки судового розгляду саме даного кримінального провадження.

На переконання суду, позиція сторони захисту в частині не доведеності походження у потерпілої тілесних ушкоджень є надуманою та спростовується, як показами самої потерпілої, її покази, у свою чергу, узгоджуються з результатами Висновку експерта №1165е від 23.04.2024, який у судовому засіданні підтримав експерт ОСОБА_11 роз`яснивши, що у потерпілої ОСОБА_7 при обстеженні та дослідженні наданої медичної документації, встановлено закритий перелом верхівки надколінника, забій сухожилля надколінника, черепно-мозкова травма та струс мозку, при таких тілесних ушкодженнях, термін лікування яких більше 21 дня - дозволяє визначити середній ступінь тяжкості. При цьому, судовий експерт ОСОБА_11 роз`яснив, що при складанні висновку щодо ступеня тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ним були використані: оригінал медичної карти №0275124, МРТ дослідження головного мозку та колінного суглобу, а також безпосередньо оглядалася потерпіла.

Крім вказаного, доводи сторони захисту спростовуються і показами свідка сторони захисту, на допиті якого наполягали, як захисник так і обвинувачена, а саме лікаря травматолога 6 МКЛ Дніпра, ОСОБА_13 , який суду повідомив, що у ОСОБА_7 була травма "перелом лівого надколінника", яку можливо було лікувати без оперативного втручання.

При цьому, як експерт ОСОБА_11 так і лікарі ОСОБА_13 , ОСОБА_15 , ОСОБА_16 , зазначили про те, що між рентгенівським знімком та дослідженням МРТ перевага надається саме МРТ дослідженню.

Також, доводи сторони захисту щодо недоведеності винуватості саме обвинуваченої ОСОБА_3 спростовується і висновком експерта № СЕ-19/104-24/21311-ІТ від 22.05.2024, складеного судовим експертом ОСОБА_19 , який приймав участь у проведенні слідчого експерименту за участі потерпілої ОСОБА_7 , за результатами Висновку експерт встановив, що саме дії водія автомобіля «HYUNDAI TUCSON» ОСОБА_3 , не відповідали вимогам п.п. 8.7.3 ("з"), 8.10 та 16.3 ПДР України, що з технічної точки зору знаходилось в причинному зв`язку з настанням даної ДТП.

Доводи обвинуваченої ОСОБА_3 щодо недостовірності виявлених у ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, спростовуються висновком експерта №1165е від 23.04.2024, та безпосереднім допитом експерта ОСОБА_11 , який зазначив, що тілесні ушкодження потерпілій спричиненні від дії тупого (ТУПИХ) твердого предмету (предметів) або при ударі об такі, якими могли бути виступаючі частини салону автомобіля при дорожньо-транспортній події, в термін, на який вказує обстежена, тобто 19.02.2024.

Покази експерта ОСОБА_11 узгоджуються із показами свідка лікаря ОСОБА_13 , який у судовому засіданні зазначив, що зазначена в виписці дата 19.02.204, як дата одержання травми за ступенем загоєння.

Інших об`єктивних даних, за досить тривалий час судового розгляду, які би спростовували вищезазначені докази - суду надано не було.

Про призначення будь яких інших експертиз, окрім наявних в матеріалах провадження, а також про виклик Експертів чи свідків, - сторона захисту не заявляла.

3.Статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Підстав, у відповідності до ч. 3 ст. 337 КПК України, для виходу за межі висунутого обвинувачення суд не вбачає, оскільки в ході судового розгляду обставин, які б перешкоджали ухваленню справедливого судового рішення та захисту прав людини і її основоположних свобод не встановлено.

З огляду на викладене, суд доходить висновку про повну доведеність вини обвинуваченої ОСОБА_3 і її необережні дії правильно кваліфіковані за ч. 1 ст. 286 КК України, як такі що виразилися у порушенні правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинило потерпілій середньої тяжкості тілесне ушкодження.

4.Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставин, які пом`якшують чи обтяжують покарання обвинуваченій згідно ст. ст. 66,67 КК України, судом не встановлено.

5.Мотиви призначення покарання.

Призначаючи покарання обвинуваченій ОСОБА_3 суд відповідно до ст.65 КК України, враховує ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для виправлення та попередження нових кримінальних правопорушень. Згідно ст. 50 КК України, покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Так, суд враховує ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченою ОСОБА_3 кримінального правопорушення, який скоєно з необережності, і, відповідно до ст. 12 КК України, відноситься до нетяжких злочинів, дані про особу обвинуваченої, яка свою вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні не визнала, спричинену шкоду потерпілій не відшкодувала, вибачення у останньої не попросила, є матір`ю двох малолітніх дітей, офіційно не працевлаштована, не перебуває на обліку у лікарів нарколога і психіатра, за місцем проживання характеризується позитивно.

Таким чином, призначаючи покарання, суд, відповідно вимог ст.65 КК України, враховує:

вищенаведені обставини, позицію прокурора який просив призначити покарання у виді штрафу в максимальному розмірі з призначенням додаткового покарання, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України у виді позбавлення права керувати транспортними засобами із вирішенням цивільного позову; потерпіла ОСОБА_7 просила призначити максимально суворе покарання із позбавленням права керування транспортним засобом та задовольнити цивільний позов; представник потерпілої - захисник ОСОБА_8 підтримав потерпілу; обвинувачена ОСОБА_3 та її захисник ОСОБА_9 вважали не доведеною вину.

Крім вищезазначеного, суд враховує відсутність обставин, що пом`якшують та обтяжують покарання обвинуваченій, дані про її особу, та вважає за необхідне призначити покарання у виді штрафу в межах санкції ч.1 ст. 286 КК України, з призначенням додаткового покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, передбаченого ч. 1 ст. 286 КК України.

Призначаючи додатковий вид покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами, суд враховує особу обвинуваченої ОСОБА_3 та доходить до висновку що відповідно до ст. 50 КК України у якості виховного механізму при запобіганні вчинення нових злочинів, до обвинуваченої ОСОБА_3 має бути крім іншого застосовано таке покарання, як позбавлення права керувати транспортними засобами на певний строк.

У рішенні по справі «О`Галлоран та Франціс проти Сполученого Королівства» від 29 червня 2007 року, Європейський суд з прав людини у складі його Великої палати постановив, що будь-яка особа, яка володіє чи керує автомобілем, підпадає під дію спеціальних правил, оскільки володіння та використання автомобілів є таким, що потенційно може завдати серйозної шкоди. Ті, хто реалізували своє право володіти автомобілями та їздити на них, тим самим погодились нести певну відповідальність та виконувати додаткові обов`язки у правовому полі.

На переконання суду, додаткове покарання у виді позбавлення права керувати транспортними засобами не призведе до втрати роботи обвинуваченої ОСОБА_3 на посаді професійного водія, оскільки транспортний засіб не є її єдиним джерелом доходу та засобом для існування.

Не знижує тяжкості й небезпечності злочину, вчиненого за наведених обставин, характеристика обвинуваченої ОСОБА_3 у загальносоціальному плані.

Тому, саме призначене покарання, на переконання суду, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, виходячи з принципів законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації, буде необхідним і достатнім для виправлення ОСОБА_3 та попередження вчинення нею нових кримінальних правопорушень.

Дане покарання відповідатиме його меті, гуманності, справедливості і не потягне за собою порушення засад виваженості, що включає наявність розумного балансу між охоронюваними інтересами суспільства та правами особи, яка притягується до кримінальної відповідальності через призму того, що втручання держави в приватне життя особи повинно спрямовуватись на досягнення справедливого балансу між загальними інтересами суспільства та потребою захисту основоположних прав особи, - воно має бути законним (несвавільним), пропорційним (не становити надмірного тягаря для особи).

Таке покарання перебуває у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного, адже справедливість розглядається як властивість права, виражена, зокрема, в рівному юридичному масштабі поведінки й у пропорційності юридичної відповідальності вчиненому порушенню, так як Конституційний Суд України у рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 зазначив, що: «Справедливе застосування норм права - є передусім недискримінаційний підхід, неупередженість. Це означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те, що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного. Адекватність покарання ступеню тяжкості злочину випливає з принципу правової держави, із суті конституційних прав та свобод людини і громадянина, зокрема права на свободу, які не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. Окремим виявом справедливості є питання відповідності покарання вчиненому злочину; категорія справедливості передбачає, що покарання за злочин повинно бути домірним злочину».

Справедливе застосування норм права означає не тільки те, що передбачений законом склад злочину та рамки покарання відповідатимуть один одному, а й те що покарання має перебувати у справедливому співвідношенні із тяжкістю та обставинами скоєного і особою винного.

Вимога додержуватися справедливості при застосуванні кримінального покарання закріплена в міжнародних документах з прав людини, зокрема у статті 10 Загальної декларації прав людини 1948 року, статті 14 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права 1966 року, статті 6 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод 1950 року.

6.Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

6.1. Так, у межах даного кримінального провадження потерпілою ОСОБА_7 подано позовну заяву до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням.

Потерпіла просила стягнути з відповідача Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» страхове відшкодування в сумі 153 609.92 гривні, та з відповідача ОСОБА_3 матеріальну шкоду на лікування в сумі 38 002.94 та моральну шкоду в сумі 300 000.00 гривень.

В обґрунтування позову потерпіла зазначила про те, що внаслідок ДТП та отриманої неї травми, вона фактично втратила свій автомобіль та можливість ним користуватися, дуже тяжко вдається їй налагодити своє життя, допомагати їй нікому, адже вона самостійно виховує неповнолітню доньку. Внаслідок отриманої травми тривалий час вона не може відновити стан здоров`я, не може займатися улюбленим видом спорту. Натомість обвинувачена, за досить тривалий час після ДТП, не попросила вибачення, шкоду не відшкодувала навіть на лікування.

Обвинувачена ОСОБА_3 позов не визнала.

Представник Страхової Компанії Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» у відзиві на позов зазначила про часткове визнання позову в частині витрат на лікування в сумі 13 623.98 гривень, франшизи в сумі 2500.00 гривень та 81 736.45 гривень, що становить розмір страхового відшкодування, із врахуванням Висновку експерта №2544-24 від 15.11.2024.

Вирішуючи заявлений цивільні позов, суд виходить з наступного.

Положеннями ч. 2 ст. 127 КПК України передбачено, що шкода, завдана кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням, може бути стягнута судовим рішенням за результатами розгляду цивільного позову в кримінальному провадженні.

Відповідно до ст. 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння.

Цивільний позов у кримінальному провадженні розглядається судом за правилами, встановленими цим Кодексом. Якщо процесуальні правовідносини, що виникли у зв`язку з цивільним позовом, цим Кодексом не врегульовані, до них застосовуються норми Цивільного процесуального кодексу України за умови, що вони не суперечать засадам кримінального судочинства.

Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки).

Відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна.

Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом.

За загальним правилом ст.ст. 1166, 1167 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини.

Частинами першою та другою статті 1187 ЦК України передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.

Відповідно до статті 18 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум та згідно з умовами, зазначеними у внутрішньому договорі страхування, зобов`язаний у встановленому цим Законом порядку здійснити страхову виплату у зв`язку із шкодою, заподіяною внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю та/або майну потерпілої особи, або прийняти обґрунтоване рішення про відмову в її здійсненні.

Так, як встановлено судом, в межах даного кримінального провадження, цивільно-правова відповідальність ОСОБА_3 , як особи, яка експлуатує забезпечений транспортний засіб «HYUNDAI TUCSON» реєстраційний номер НОМЕР_1 , на законних підставах, була застрахована, тому шкода, завдана вказаним джерелом підвищеної небезпеки, підлягає відшкодуванню.

На підтвердження витрат на лікування в розмірі 48 984.18 гривень потерпілою ОСОБА_7 надані квитанції на придбання лікарських препаратів та медичних виробів за період, що відповідає часу її лікування. Разом з тим, частина чеків є нечитаємими, частина чеків не мають прямого відношення до отриманої потерпілої травми, інша частина витрат не містить доказів про їх призначення та необхідність застосування при діагностиці чи лікуванні отриманої неї травми або її наслідків.

Тому, суд дійшов переконання про наявність підстав для часткового задоволення позовних вимог ОСОБА_7 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» та стягнення з останньої на користь потерпілої витрат на лікування в сумі 13 623.98 гривень та 81 736.45 гривень, що становить розмір страхового відшкодування, із врахуванням Висновку експерта №2544-24 від 15.11.2024, а також франшизи в сумі 2500.00 гривень.

Також, суд вважає доведеними доводи потерпілої ОСОБА_7 про завдання їй моральної шкоди, яка виразилася у фізичному болю та душевних стражданнях внаслідок отриманих нею тілесних ушкоджень та втрати належного їй автомобіля «DAEWOO LANOS» реєстраційний номер НОМЕР_2 (свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу НОМЕР_6 ).

Враховуючи обставини та характер злочину, у вчиненні якого вину обвинуваченої ОСОБА_20 визнано доведеною, середню тяжкість спричинених потерпілій ОСОБА_7 тілесних ушкоджень, глибину її душевних страждань, характер вимушених змін в її житті, суд вважає, що відшкодування моральної шкоди в розмірі 100 000.00 грн. є достатнім, обґрунтованим та відповідає фактичним обставинам справи.

При визначенні саме такого розміру суми моральної шкоди, суд враховує й те, що не лише обвинувачена ОСОБА_7 порушила вимоги п.п. 8.7.3 (з), 8.10 та 16.3 Правил дорожнього руху України, а й те, що дії потерпілої ОСОБА_7 не відповідали вимогам п.п.12.4 та 12.9 «б» ПДР.

Підлягають задоволенню і позовні вимоги ОСОБА_7 до обвинуваченої ОСОБА_20 про відшкодування понесених потерпілою витрат пов`язаних з оплатою послуг ГУНП в Дніпропетровській області за збереження після ДТП автомобіля «DAEWOO LANOS» в сумі 720.00 гривень та витрати в сумі 3000.00 гривень витрачених потерпілою за транспортування вказаного автомобіля після ДТП.

Разом з тим, не підлягають задоволенню вимоги потерпілої ОСОБА_7 щодо стягнення з обвинуваченої ОСОБА_3 витрат за Висновком судового експерта ОСОБА_21 в сумі 5000.00 гривень, оскільки вказаний Висновок №9781/1 до уваги судом не приймався, та через його неповноту була проведена судова експертиза №2544-24 від 15.11.2024, яка покладена в основу вироку та витрати за її проведення в сумі 18 932.00 гривень належить стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО».

Не підлягають і задоволенню вимоги потерпілої ОСОБА_7 щодо відшкодування з обвинуваченої ОСОБА_3 витрат в сумі 4112.00 гривень на послуги таксі, оскільки із долучених до позову рахунків неможливо дійти однозначного висновку про те, що саме потерпіла була споживачем даних послуг у зв`язку із отриманою травмою. При цьому, як свідчать дати частини долучених потерпілою копій рахунків, датовані вони частково поза межами перебування потерпілою на лікарняному.

Крім вказаного, не підлягає і задоволенню вимога потерпілої ОСОБА_7 щодо відшкодування з обвинуваченої ОСОБА_3 втраченого доходу в сумі 22670.94, оскільки за змістом ч.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова (регламентна) виплата у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілою фізичною особою здійснюється страховиком, а у випадках, передбачених частиною першою і пунктом 3 частини другої статті 43 цього Закону, - МТСБУ, у розмірі суми втрачених (неотриманих) доходів за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я період втрати працездатності.

Тобто, потерпілою в межах даної позивної вимоги обрано неналежного відповідача.

6.2. Запобіжний захід, як захід забезпечення кримінального провадження, у даному кримінальному провадженні відносно ОСОБА_3 не обирався.

6.3. За вимогами ч. 2 ст. 124 КПК України, із ОСОБА_3 необхідно стягнути на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз.

6.4. Питання про долю речових доказів вирішити відповідно до ст. 100 КПК України.

6.5. На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, після складання та підписання повного тексту вироку суд користується своїм правом обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ст.ст. 7-29, 94, 368, 374, ч. 15 ст. 615 КПК України, суд -

УХВАЛИВ:

ОСОБА_22 визнати винуватою у пред`явленому обвинуваченні у вчиненні кримінального правопорушення передбаченого ч.1 ст. 286 КК України і призначити їй покарання у виді штрафу в розмірі чотирьох тисяч неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 68 000.00 (шістдесят вісім тисяч) гривень з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 2(два) роки.

Цивільний позов ОСОБА_7 до Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» та ОСОБА_3 про відшкодування шкоди, завданої кримінальним правопорушенням - задовольнити частково.

Стягнути з Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» на користь ОСОБА_7 витрати на лікування в сумі 13 623.98 гривень та 81736.45 гривень, що становить розмір страхового відшкодування, а також франшизу в сумі 2500.00 гривень, а всього 97 860.43 гривень.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь ОСОБА_7 на відшкодування моральної шкоди 100 000.00 гривень та на відшкодування матеріальної шкоди в сумі 3 720.00 гривень, а всього 103 720.00 гривень.

В задоволенні іншої частини позову - відмовити.

Речовий доказ: диск CD-R, - зберігати в матеріалах кримінального провадження.

Стягнути з ОСОБА_3 на користь держави витрати пов`язані із проведенням судових експертиз в сумі - 9087.36 гривень.

Стягнути з обвинуваченої ОСОБА_3 на користь Акціонерного товариства «Страхова компанія «ІНГО» витрати пов`язані із проведенням судової експертизи №2544-24 від 15.11.2024 - в сумі 18 932.00 гривень.

На вирок можуть бути подані апеляційні скарги протягом 30 днів з дня його проголошення, а обвинуваченим, який перебуває під вартою, - з моменту вручення йому копії вироку, до Дніпровського апеляційного суду через Амур-Нижньодніпровський районний суд міста Дніпропетровська.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення апеляційним судом.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України, в умовах дії воєнного стану, повний текст вироку вручити учасникам судового провадження в день його проголошення.

Суддя Амур-Нижньодніпровського

районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1