справа № 401/1063/24
В И Р О К
І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И
10 квітня 2025 року Світловодський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:
головуючого судді ОСОБА_1 ,
за участю: секретаря ОСОБА_2 ,
прокурора ОСОБА_3 ,
обвинуваченого ОСОБА_4 ,
захисника, адвоката ОСОБА_5 ,
ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився в с. Калантаїв Світловодського району Кіровоградської області, громадянина України, українця, освіта середня, одруженого, тимчасово не працює, який зареєстрований по АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , судимості не має, -
- у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, -
В С Т А Н О В И В :
ОСОБА_4 вчинив незаконне зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду рибним ресурсам держави, за таких обставин.
Так, 15 лютого 2024 року, точного часу під час досудового розслідування не встановлено, з метою незаконного вилову риби, ОСОБА_4 прибув до узбережжя Кременчуцького водосховища річки Дніпро, яка відноситься до природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Світловодський», на території Великоандрусівської ТГ, Олександрійського району, Кіровоградської області.
Діючи з протиправним умислом, за допомогою гумового надувного човна марки «BARK» B-240 зеленого кольору з саморобними веслами, ОСОБА_4 вийшов на воду Андрусівської затоки, де без дозволу рибоохорони виставив незаконне знаряддя лову - сітку, після чого став очікувати доки наловиться риба.
Реалізуючи свій протиправний задум до кінця, 15 лютого 2024 року, близько 10 години, ОСОБА_4 за допомогою гумового надувного човна марки «BARK» B-240 витягнув з води виставлену ним сітку разом із виловленою рибою, та повернувся на узбережжя, де був викритий у вчиненому працівником Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області.
При цьому, 15 лютого 2024 року в період часу з 11 години 27 хвилин по 11 годину 48 хвилин в ході огляду місця події у ОСОБА_4 було вилучено одну сітку білого кольору довжиною 100 м., висотою 1,5 м., діаметр вічка 35 мм., а також свіже виловлену рибу: сазан (короп) 9 шт., щука 27 шт., плітка 3 шт., плоскирка 12 шт., окунь 31 шт., карась сріблястий 22 шт., краснопірка 3 шт., гумові чоботи, надувний човен марки «BARK» B-240 зеленого кольору з саморобними веслами.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 порушив «Правила любительського і спортивного рибальства», затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1126 від 18.07.1998 та наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.04.1999 за №269/3562, а саме пункт 3.15, зазначених Правил, щодо заборони застосування без дозволу рибоохорони заборонених знарядь лову риболовецької сітки, яка є знаряддям лову, виготовлене із сіткоснастевого матеріалу, чим порушив ст. 52-1, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» (відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання відтворення тваринного світу).
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив незаконне зайняття рибним добувним промислом, чим заподіяв істотну шкоду рибним ресурсам держави на загальну суму 849659,93 (вісімсот сорок дев`ять тисяч шістсот п`ятдесят дев`ять) гривень, яка є істотною шкодою, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.249 КК України.
Крім того, 22 квітня 2024 року, близько 22 години з метою незаконного вилову риби ОСОБА_4 прибув до узбережжя «Андрусівська затока» Кременчуцького водосховища річки Дніпро в районі с. Велика Андрусівка Олександрійського району Кіровоградської області з незаконними знаряддями лову риби та гумовим човном.
Діючи з протиправним умислом, за допомогою гумового надувного човна марки ОСОБА_4 вийшов на воду в районі Андрусівської затоки, де без дозволу рибоохорони виставив незаконне знаряддя лову, а саме: дві однотипні сітки фіолетового кольору висотою 1 м., довжиною 100 м., з діаметром вічка 35 мм, після чого повернувся до місця проживання та став очікувати доки наловиться риба.
Реалізуючи свій протиправний задум до кінця, 23 квітня 2024 року, близько 22 години, ОСОБА_4 прибув до вищевказаного узбережжя Андрусівської затоки та за допомогою гумового надувного човна марки «Kolibri» витягнув з води виставлені ним дві рибацькі сітки із свіже виловленою рибою, де був викритий у вчиненому працівником Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області та працівниками поліції.
При цьому, 24 квітня 2024 року в період часу з 00 години 11 хвилин по 00 годину 22 хвилин в ході огляду місця події у ОСОБА_4 було вилучено дві однотипні сітки фіолетового кольору висотою 1 м., довжиною 100 м., з діаметром вічка 35 мм, гумовий надувний човен марки «Kolibri» зеленого кольору, дві дерев`яні палиці з фрагментом деревоволокнистого матеріалу, а також свіже виловлену рибу таких видів: судак в кількості 1 штуки, карась сріблястий в кількості 3 штуки, лящ в кількості 11 штук, синець в кількості 1 штуки, короп в кількості 1 штуки.
Таким чином, своїми умисними діями ОСОБА_4 порушив «Правила любительського і спортивного рибальства», затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1126 від 18.07.1998 та наказом Державного комітету рибного господарства України № 19 від 15.02.1999 зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 28.04.1999 за №269/3562, а саме пункт 3.15, зазначених Правил, так як застосовував для вилову риби без дозволу рибоохорони заборонені знаряддя лову, дві риболовецькі однотипні сітки фіолетового кольору висотою 1 м., довжиною 100 м., з діаметром вічка 35 мм., які є знаряддям лову, виготовлені із сіткоснастевого матеріалу, чим порушив ст. 52-1, ст. 63 Закону України «Про тваринний світ» (відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання відтворення тваринного світу).
Своїми умисними протиправними діями ОСОБА_4 вчинив незаконне зайняття рибним добувним промислом, чим заподіяв істотну шкоду рибним ресурсам держави на загальну суму 146845,72 (сто сорок шість тисяч вісімсот сорок п`ять гривень сімдесят дві копійки, яка є істотною шкодою, тобто, вчинив кримінальне правопорушення, передбачене ч.1 ст.249 КК України.
Допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 по інкримінованому першому епізоду незаконного зайняття 15 лютого 2024 року рибним добувним промислом вину не визнав, посилаючись на те, що не вчиняв незаконне зайняття рибним промислом. Разом з тим, обвинувачений ОСОБА_4 суду надав показання, що він з 2015 року проживає у с. Стецівка Чигиринського району з дружиною. Офіційно не працює. Зателефонували його батьки, попрохали його приїхати до них у с. Калантаїв, що за 7 кілометрів від Стецівки. Дійсно, 15 лютого 2024 року зранку він приїхав на мопеді до батьків в с. Калантаїв. Так як його батька не було дома, він сказав матері, що пійде прогулятися до заливу в с. Велика Андрусівка. За 40-6- хвилин він прийшов на дамбу до ОСОБА_6 затоки. Близько 10-11 години він знаходився на дамбі на березі ОСОБА_6 затоки, що в с. Велика Андрусівка. У нього не було гумового човна та сіток. Він побачив людину на човні у затоці у 50-ти метрах від берега. Незнайомий рибак на човні підійшов до берега і запитав його, чи хоче він взяти риби посмажити. На його згоду, рибак запропонував йому вибирати рибу з сітки у човні та кидати її у мішок за що він дасть йому риби. У човні було 10-15 кг. риби. ОСОБА_7 сказав, що піде зніме рибацький костям і повернеться. ОСОБА_7 десь пішов по берегу знімати гумовий костюм. Він став кидати рибу з човна у мішок. Кидав рибу у мішок 5 хвилин. Коли рибак зник з берега, у цей час до нього підійшов невідомий, який представився інспектором рибохорони, та затримав його. Інспектором виявився ОСОБА_8 не повернувся. Через 10-15 хвилин до них підійшов ще один чоловік. Невідомий сказав, що бачив як він ловив рибу. Рибінспектор ОСОБА_9 заставив його сісти у човен рибака. Він сів у гумовий човен рибака, і з ним сів рибінспектор. Вони погрібли на човні у затоку до сітки. Знайшовши сітку, він витяг її рибою з води у човен, після чого повернулися на берег з рибою в сітці. У сітці було дві рибини. На питання інспектора, він повідомив, що лодка йому не належить. Інспектор запропонував йому залишатися на місці біля лодки до приїзду працівників поліції. На пропозицію інспектора він залишився на місці чекати приїзд поліції. Коли приїхали працівники поліції, які залучили понятих для огляду місця події, він повідомив дізнавачу, що виявлена лодка з рибою і сіткою йому не належить, та що не він ловив рибу сітками з вказаної лодки. Хто ловив рибу, та кому належить лодка і сітка, йому невідомо. Під час огляду місця події поліцейським здійснювалася відео зйомка, він був присутній. Під час відео зйомки огляду місця події він взяв вину у незаконному вилові риби на себе. Свідки кажуть суду неправду. На місці події його не затримували. Так як він не вчиняв незаконний вилов риби, просив суд його виправдати.
Під час судового засідання, та в судових дебатах захисник обвинуваченого, адвокат ОСОБА_5 вказував, що у справі відсутні докази, які б доводили вину ОСОБА_4 у вчиненні 15 лютого 2024 року незаконного зайняття рибним промислом, а тому просив суд виправдати його підзахисного по першому епізоду.
Незважаючи на пояснення обвинуваченого ОСОБА_4 , його винуватість в умисному незаконному зайнятті 15 лютого 2024 року рибним промислом повністю підтверджується наданими стороною обвинувачення належними та достовірними доказами, які досліджено під час судового розгляду справи.
Так, допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_10 повідомив, що працює головним державним інспектором Кіровоградської рибохорони. Дійсно, 15 лютого 2024 року зранку він разом з інспектором ОСОБА_11 здійснювали рейд на Кременчуцькому водосховищі в районі с. Велика Андрусівка. З дороги дамби ОСОБА_6 затоки він побачив на воді човен з рибалкою на відстані 30-35 метрів від дамби. Він бачив, що рибалка у човні з сітки вибирає рибу у човен. Він бачив рибалку в обличчя. Коли рибалка на човні підійшов до берега дамби, він підбіг до нього, представився інспектором. Крім ОСОБА_4 на березі нікого не було. Рибалка зізнався, що поставив сітку наловити рибу, та витрушував на воді рибу з сітки у човен. На місце події прибув інспектор ОСОБА_11 . Він підійшов та затримав рибалку, яким виявився ОСОБА_4 , який був у гумових чоботах. Він опізнає ОСОБА_4 , як такого, який 15 лютого 2024 року з човна ловив рибу сіткою. У виявленому гумовому човні ОСОБА_4 була одна сітка з рибою, та мішок з рибою. Він викликав на місце слідчо-оперативну групу. Працівники поліції на місці події склали протокол огляду місця події, який проводився з відеозаписом. ОСОБА_4 зізнався поліції, що ловив рибу сіткою. Раніше він ОСОБА_4 не знав, але у квітні 2024 року під час рейду знову ОСОБА_4 було затримано на воді під час незаконного вилову риби сітками з човна.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_11 повідомив, що працює головним державним інспектором Кіровоградської рибохорони. Дійсно, 15 лютого 2024 року зранку він з інспектором ОСОБА_10 здійснювали рейд на Кременчуцькому водосховищі в районі с. Велика Андрусівка. З дороги дамби ОСОБА_6 затоки побачили на воді човен з рибалкою на відстані 30-35 метрів від дамби. Вони побачили, що рибалка у човні з сітки вибирає рибу у човен. Через деякий час ОСОБА_10 повідомив, що спіймав рибалку, який ловив рибу сіткою на човні. На березі був ОСОБА_4 з рибою у мішку, та поруч був човен. ОСОБА_4 сказав, що ловив рибу та показав де стоїть його сітка на воді. Крім ОСОБА_4 на березі нікого не було. Він опізнає ОСОБА_4 , як такого, який 15 лютого 2024 року з човна ловив рибу сіткою. На вказаному човні ОСОБА_4 з ОСОБА_10 попливли у затоку, де зняли з води сітку, та повернулися на берег. У виявленому гумовому човні ОСОБА_4 була одна сітка з рибою, та мішок з рибою. Викликали на місце слідчо-оперативну групу. Працівники поліції на місці події склали протокол огляду місця події, який проводився з відеозаписом. ОСОБА_4 зізнався поліції, що ловив рибу сіткою. Раніше він ОСОБА_4 не знав.
Допитаний в судовому засіданні свідок ОСОБА_12 повідомив, що він працює ланковим риболовом у Андрусівській риболовецькій бригаді. Він знає ОСОБА_4 , як мешканця с. Калантаїв. Бачив ОСОБА_4 коли той працював на риболовецькій бригаді. Дійсно у лютому 2024 року він з напарником ОСОБА_13 чинили в Андрусівській затоці рибацьке судно (баркас). Під час роботи він бачив, що невідомий на надувному гумовому човні трусив у затоці сітки, тобто, збирав виловлену рибу. Приїхав рибінспектор ОСОБА_10 сказав що спіймав браконьєра, який ловив у затоці рибу на сітку, та залучив його понятим. На риб бригаді взяли понятим ще одного хлопця. Їх привезли на дамбу, де була поліція. На відеокамеру проводилася зйомка та опитування рибалки, яким виявився ОСОБА_4 . ОСОБА_14 був одягнутий у рибацький костюм. У ОСОБА_14 була гумова лодка, а в лодці була риба. ОСОБА_14 казав, що його човен «Барк». Рибу перерахували. 90 відсотків риби була жива, але її не випустили у воду. ОСОБА_14 був трохи випивший, сказав, що бере вину на себе, і пояснив, що ловив сіткою рибу у затоці.
Крім того, винуватість обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні 15 лютого 2024 року кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України підтверджується:
Рапортом помічника чергового сектору реагування Світловодського відділення поліції, зареєстрованого до ЄО за №1094 від 15 лютого 2024 року про те, що 15 лютого 2024 року о 09 годині 59 хв. надійшло повідомлення від інспектора ОСОБА_11 про виявлення незаконного вилову риби в Андрусівській затоці, яку здійснював ОСОБА_4 сіткою на плав засобі, та який свою вину визнає (а.с.182 том №1).
Результатами огляду місця події, які зафіксовано в протоколі огляду місця події від 15 лютого 2024 року проведеного з відеозаписом, та з яких видно, що 15 лютого 2024 року в період часу з 11 години 27 хвилин по 11 годину 48 хвилин на узбережжі Андрусівської затоки Кременчуцького водосховища річки Дніпро, яка відноситься до природно-заповідного фонду Регіонального ландшафтного парку «Світловодський», на території Великоандрусівської ТГ, Олександрійського району, Кіровоградської області, в ході огляду місця події у ОСОБА_4 було вилучено одну сітку білого кольору довжиною 100 м., висотою 1,5 м., діаметр вічка 35 мм., а також свіже виловлену рибу: сазан (короп) 9 шт., щука 27 шт., плітка 3 шт., плоскирка 12 шт., окунь 31 шт., карась сріблястий 22 шт., краснопірка 3 шт., гумовий надувний човен марки «BARK» B-240 зеленого кольору з саморобними веслами, гумові чоботи (а.с.187-188, том №1).
Відеозаписом огляду місця події від 15 лютого 2024 року, який переглянуто в судовому засіданні (а.с.189, том №1).
- одна сітка білого кольору довжиною 100 м., висотою 1,5 м., діаметр вічка 35 мм.;
- гумовий надувний човен марки «BARK» B-240 зеленого кольору та два саморобних весла;
- виловлена риба таких видів: сазан (короп) 9 шт., щука 27 шт., плітка 3 шт., плоскирка 12 шт., окунь 31 шт., карась сріблястий 22 шт., краснопірка 3 шт.;
- гумові чоботи від костюма ОЗК,
які було тимчасово вилучено під час огляду місця події 15 лютого 2024 року, які постановою слідчого від 15 лютого 2024 року визнано як речові докази та приєднано до кримінального провадження, та на які ухвалою слідчого судді від 23 лютого 2024 року було накладено арешт (а.с.190-202, том №1).
Розрахунком розміру відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок незаконного добування цінних видів водних біоресурсів гр. ОСОБА_4 від 22 лютого 2024 року. Розмір матеріальної шкоди становить 849659,93 грн. (а.с. 205-207, том №1).
Результатами судової інженерно-екологічної експертизи, які містяться у Висновку експерта №2934 від 12 квітня 2024 року, відповідно до якого, внаслідок вилову гр. ОСОБА_4 водних біоресурсів (риби) у кількості 107 шт., що мав місце 15 лютого 2024 року в акваторії Андрусівської затоки Кременчуцького водосховища, яке розташоване в Олександрійському районі Кіровоградської області, довкіллю (водному об`єкту) було заподіяно істотну шкоду за ознакою добування великої кількості риби та вилову щуки у заборонений період (а.с.227-243, том №1).
Позовною заявою прокурора в інтересах Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області (Кіровоградський рибоохоронний патруль) до ОСОБА_4 про стягнення шкоди, заподіяної внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього середовища незаконним добуванням (виловом) рибив розмірі 849659 грн. (а.с. 11-32 том №1).
Суд зазначає, що доводи сторони захисту щодо непричетності обвинуваченого до кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, та доводи щодо наявності підстав для визнання недопустимими наданих прокурором доказів, суд перевіряв в ході судового розгляду та визнає їх такими, що не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки такі доводи не знайшли свого підтвердження та спростовуються встановленими дійсними обставинами справи.
Так, перевіряючи доводи та заперечення сторони захисту, суд зазначає, що відповідно до статті 84 КПК України доказами в кримінальному провадженні є фактичні дані, отримані у передбаченому цим Кодексом порядку, на підставі яких слідчий, прокурор, слідчий суддя і суд встановлюють наявність чи відсутність фактів та обставин, що мають значення для кримінального провадження та підлягають доказуванню.
Процесуальними джерелами доказів є показання, речові докази, документи, висновки експертів.
Відповідно до статті 85 КПК України належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у кримінальному провадженні, та інших обставин, які мають значення для кримінального провадження, а також достовірність чи недостовірність, можливість чи неможливість використання інших доказів.
Відповідно до статті 86 КПК України доказ визнається допустимим, якщо він отриманий у порядку, встановленому цим Кодексом.
Недопустимий доказ не може бути використаний при прийнятті процесуальних рішень, на нього не може посилатися суд при ухваленні судового рішення.
Відповідно до статті 87 КПК України недопустимими є докази, отримані внаслідок істотного порушення прав та свобод людини, гарантованих Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, а також будь-які інші докази, здобуті завдяки інформації, отриманій внаслідок істотного порушення прав та свобод людини.
Суд зобов`язаний визнати істотними порушеннями прав людини і основоположних свобод, зокрема, такі діяння:
1) здійснення процесуальних дій, які потребують попереднього дозволу суду, без такого дозволу або з порушенням його суттєвих умов;
2) отримання доказів внаслідок катування, жорстокого, нелюдського або такого, що принижує гідність особи, поводження або погрози застосування такого поводження;
3) порушення права особи на захист;
4) отримання показань чи пояснень від особи, яка не була повідомлена про своє право відмовитися від давання показань та не відповідати на запитання, або їх отримання з порушенням цього права;
5) порушення права на перехресний допит;
3. Недопустимими є також докази, що були отримані:
1) з показань свідка, який надалі був визнаний підозрюваним чи обвинуваченим у цьому кримінальному провадженні;
2) після початку кримінального провадження шляхом реалізації органами досудового розслідування чи прокуратури своїх повноважень, не передбачених цим Кодексом, для забезпечення досудового розслідування кримінальних правопорушень;
3) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи у зв`язку з недопущенням адвоката до цієї слідчої (розшукової) дії. Факт недопущення до участі в обшуку адвокат зобов`язаний довести в суді під час судового провадження;
4) під час виконання ухвали про дозвіл на обшук житла чи іншого володіння особи, якщо така ухвала винесена слідчим суддею без проведення повної технічної фіксації засідання.
4. Докази, передбачені цією статтею, повинні визнаватися судом недопустимими під час будь-якого судового розгляду, крім розгляду, якщо вирішується питання про відповідальність за вчинення зазначеного істотного порушення прав та свобод людини, внаслідок якого такі відомості були отримані.
5. В умовах воєнного стану положення цієї статті застосовуються з урахуванням особливостей, визначених статтею 615 цього Кодексу.
Відповідно до статті 89 КПК України суд вирішує питання допустимості доказів під час їх оцінки в нарадчій кімнаті під час ухвалення судового рішення.
У разі встановлення очевидної недопустимості доказу під час судового розгляду суд визнає цей доказ недопустимим, що тягне за собою неможливість дослідження такого доказу або припинення його дослідження в судовому засіданні, якщо таке дослідження було розпочате.
Сторони кримінального провадження, потерпілий, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, мають право під час судового розгляду подавати клопотання про визнання доказів недопустимими, а також наводити заперечення проти визнання доказів недопустимими.
Суд зазначає, що в судовому засіданні не добуто достатніх підстав, передбачених ст.87 КПК України, для визнання недопустимими доказами Акту розслідування нещасного випадку, висновків судових експертиз.
Суд зазначає, що встановлені обставини справи на підставі вище вказаних доказів спростовують доводи захисника та обвинуваченого, та прямо вказують, що ОСОБА_4 156 лютого 2024 року дійсно здійснював незаконний вилов риби в акваторії Андрусівської затоки з допомогою сітки та гумового човна, та виловив рибу у зазначеному розмірі.
Суд зазначає, що відповідно до ч.1 ст.93 КПК України збирання доказів здійснюється сторонами кримінального провадження.
Відповідно до статті 94 КПК України суд за своїм внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на всебічному, повному й неупередженому дослідженні всіх обставин кримінального провадження, керуючись законом, оцінює кожний доказ з точки зору належності, допустимості, достовірності, а сукупність зібраних доказів з точки зору достатності та взаємозв`язку для прийняття відповідного процесуального рішення. Жоден доказ не має наперед встановленої сили.
Виходячи зі змісту вимог статті 370 КПК, відповідно до якої судове рішення повинно бути законним, обґрунтованим і вмотивованим: законним є рішення, ухвалене компетентним судом згідно з нормами матеріального права з дотриманням вимог щодо кримінального провадження, передбачених цим Кодексом; обґрунтованим є рішення, ухвалене судом на підставі об`єктивно з`ясованих обставин, які підтверджені доказами, дослідженими під час судового розгляду та оціненими судом відповідно до статті 94 цього Кодексу; вмотивованим є рішення, в якому наведені належні і достатні мотиви та підстави його ухвалення.
Стандарт доведення поза розумним сумнівом означає, що сукупність обставин справи, встановлена під час судового розгляду, виключає будь-яке інше розумне пояснення події, яка є предметом судового розгляду, крім того, що інкримінований злочин був вчинений і обвинувачений є винним у вчиненні цього злочину.
Поза розумним сумнівом має бути доведений кожний з елементів, які є важливими для правової кваліфікації діяння: як тих, що утворюють об`єктивну сторону діяння, так і тих, що визначають його суб`єктивну сторону. Це питання має бути вирішено на підставі безстороннього та неупередженого аналізу наданих сторонами обвинувачення і захисту допустимих доказів, які свідчать за чи проти тієї або іншої версії подій.
Обов`язок всебічного і неупередженого дослідження судом усіх обставин справи у цьому контексті означає, що для того, щоб визнати винуватість доведеною поза розумним сумнівом, версія обвинувачення має пояснювати всі встановлені судом обставини, що мають відношення до події, яка є предметом судового розгляду. Суд не може залишити без уваги ту частину доказів та встановлених на їх підставі обставин лише з тієї причини, що вони суперечать версії обвинувачення. Для дотримання стандарту доведення поза розумним сумнівом недостатньо, щоб версія обвинувачення була лише більш вірогідною за версію захисту. Наявність таких обставин, яким версія обвинувачення не може надати розумного пояснення або які свідчать про можливість іншої версії інкримінованої події, є підставою для розумного сумніву в доведеності вини особи.
Крім того, законодавець вимагає, щоб будь-який обґрунтований сумнів у тій версії події, яку надало обвинувачення, був спростований фактами, встановленими на підставі допустимих доказів, і єдина версія, якою розумна і безстороння людина може пояснити всю сукупність фактів, установлених у суді, - є та версія подій, яка дає підстави для визнання особи винною за пред`явленим обвинуваченням.
Відповідно до ст.62 Конституції України обвинувачення не може ґрунтуватися на доказах, одержаних незаконним шляхом, а також на припущеннях. Усі сумніви щодо доведеності вини особи тлумачаться на її користь.
Суд установив причинний зв`язок між діянням, що полягає у незаконному вилові ОСОБА_4 риби і заподіянням істотної шкоди рибному господарству України.
Враховуючи викладене, суд визнає помилковою позицію сторони захисту про недоведеність стороною обвинувачення в діях обвинуваченого ОСОБА_4 складу кримінального правопорушення у виді незаконного зайняття рибним добувним промислом.
Суд зазначає, що під час судового засідання стороною обвинувачення доведено достовірними, належними та допустимими доказами, що обвинувачений ОСОБА_4 вчинив незаконне зайняття рибним добувним промислом що заподіяло істотну шкоду.
Досліджені судом і перелічені у вироку докази є належними і допустимими, оскільки з урахуванням припису положень ст.ст.85, 86 КПК України кожен окремо і у своїй сукупності підтверджують обставини щодо вчинення обвинуваченим злочину, вони є достовірними і отримані у встановленому Кримінально - процесуальним кодексом порядку.
Дослідивши всебічно, повно й неупереджено всі обставини кримінального провадження, проаналізувавши та оцінивши зібрані у справі докази в їх єдності, і сукупності, та у взаємозв`язку, даючи оцінку результатам судового розгляду справи, суд доходить висновку, що зібрані докази є належними, допустимими, достовірними та поза розумним сумнівом достатніми для визнання обвинуваченого ОСОБА_4 винуватим у вчиненні 15 лютого 2024 року інкримінованого йому кримінального правопорушення, а саме, незаконного зайняття рибним добувним промислом, що заподіяло істотну шкоду.
Дії обвинуваченого ОСОБА_4 по епізоду 15 лютого 2024 року суд кваліфікує за ч.1 ст. 249 КК України, за ознаками незаконного зайняття рибним добувним промислом, чим заподіяно істотну шкоду рибним ресурсам держави.
Крім того, допитаний в судовому засіданні обвинувачений ОСОБА_4 вину в інкримінованому кримінальному правопорушенні, яке мало місце у період з 22 по 24 квітня 2024 року, визнав повністю та суду надав показання, що дійсно ввечері 22 квітня 2024 року він взяв у друга човен з яким приїхав на берег ОСОБА_6 затоки, де з човна поставив дві сітки довжиною 100 метрів для вилову риби, та повернувся на берег і поїхав додому. Вніс з 23 на 24 квітня 2024 року він приїхав на узбережжя Андрусівської затоки, де на гумовому човні він вийшов на воду та зібрав свої дві сітки з виловленою рибою, та вже на березі був викритий інспектороами рибоохорони. На місці події був інспектор ОСОБА_10 , який викликав поліцію. У нього дійсно було виявлено та вилучено гумовий човен, дві рибацькі сітки, а також свіжевиловлену ним рибу, як зазначено в обвинувальному акті. Пояснив, що свою вину визнає, кається, просить суд призначити йому мінімальне покарання.
Враховуючи, що обвинувачений та інші учасники судового провадження не оспорюють по другому епізоду інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення, яке мало місце з 22 по 24 квітня 2024 року, обставини справи і судом встановлено, що вони правильно розуміють зміст цих обставин, відсутні будь-які сумніви у добровільності їхньої позиції. Заслухавши думку учасників судового провадження та роз`яснивши їм положення ч.3 ст. 349 КПК України, суд при визначенні обсягу доказів, що підлягають дослідженню, обмежився показаннями обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують його особу, визначивши відповідно до ч.3 ст. 349 КПК України недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються.
Отже, суд, допитавши обвинуваченого, дослідивши матеріали кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, доходить висновку, що вина обвинуваченого ОСОБА_4 у вчиненні в період з 22 по 24 квітня 2024 року незаконного зайняття рибним добувним промислом, чим заподіяно істотну шкоду рибним ресурсам держави, доведена повністю.
Дії ОСОБА_4 по другому епізоду суд також кваліфікує за ч.1 ст. 249 КК України, за ознаками незаконного зайняття рибним добувним промислом, чим заподіяно істотну шкоду рибним ресурсам держави.
При призначенні покарання обвинуваченим, суд враховує, що відповідно до ст. 65 КК України, особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів. Більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів.
За змістом ст. 50 КК України, покарання є заходом примусу, яке застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винуватою у вчиненні злочину, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого.
При цьому, відповідно до ч. 2, ч. 3 ст. 50 КК України покарання має на меті не тільки кару, а і виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових злочинів як засудженими, так і іншими особами; покарання не має на меті завдати фізичних страждань або принизити людську гідність.
Відповідно доположень ст.65 КК Українита постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 24.10.2003 року «Про практику призначення судами кримінального покарання», - особі, яка вчинила злочин, має бути призначене покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження нових злочинів; більш суворий вид покарання з числа передбачених за вчинений злочин призначається лише у разі, якщо менш суворий вид покарання буде недостатній для виправлення особи та попередження вчинення нею нових злочинів; у кожному конкретному випадку суди зобов`язані враховувати ступінь тяжкості вчиненого злочину, дані про особу винного, та обставини, які пом`якшують та обтяжують покарання.
У відповідності до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 жовтня 2003 року № 7 «Про практику призначення судами кримінального покарання», - відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 65 КК суди повинні призначати покарання в межах, установлених санкцією статті (санкцією частини статті) Особливої частини КК, що передбачає відповідальність за вчинений злочин. Із урахуванням ступеня тяжкості, обставин цього злочину, його наслідків і даних про особу судам належить обговорювати питання про призначення передбаченого законом більш суворого покарання особам, які вчинили злочини на ґрунті пияцтва, алкоголізму, наркоманії, за наявності рецидиву злочину, у складі організованих груп чи за більш складних форм співучасті (якщо ці обставини не є кваліфікуючими ознаками), і менш суворого - особам, які вперше вчинили злочини, неповнолітнім, жінкам, котрі на час вчинення злочину чи розгляду справи перебували у стані вагітності, інвалідам, особам похилого віку і тим, які щиро розкаялись у вчиненому, активно сприяли розкриттю злочину, відшкодували завдані збитки тощо.
Судом зважується, крім того, на висновки з приводу пропорційності покарання тяжкості правопорушення, висловлені ЄСПЛ в своїх рішеннях, зокрема, у рішеннях по справах Souring v. UK, Shvydka v. Ukraine, Tammer v. Estonia, - за змістом яких захід, що застосовується до порушника має бути пропорційним переслідуваній меті, засудження та покарання порушника не мають бути непропорційними законній меті і підстави, якими керуються національні суди, мають були відповідними і достатніми для виправдання такого втручання.
Вимоги дотримання справедливості при призначенні кримінального покарання закріплені у ст.10 Загальної декларації прав людини 1948 року, ст.14 Міжнародного пакту про цивільні та політичні права 1966 року,ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року.
Так, обвинуваченим ОСОБА_4 вчинено два епізоди умисного кримінального проступоку, він не має судимостей, не працює, одружений, має постійне місце проживання де характеризується як особа на яку скарг не надходило, не перебуває на обліку у лікаря нарколога і психіатра.
Пом`якшуючих та обтяжуючих покарання обставин судом не встановлено.
Суд враховує, що прокурор в судових дебатах просив призначити ОСОБА_4 покарання, передбачене ч.1 ст.249 КК України у виді обмеження волі на певний строк, та звільнити його від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини, з урахуванням особи винуватого, відсутність у нього можливості відшкодувати майнову шкоду та нести покарання у вигляді штрафу, суд вважає, що необхідним і достатнім для його виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень, ОСОБА_4 слід призначити покарання, передбачене ч.1 ст.249 КК України у виді обмеження волі на мінімальний строк.
Беручи до уваги характер вчиненого обвинуваченим кримінального правопорушення, ступінь його суспільної небезпеки, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень можливе без ізоляції його від суспільства, і його можливо звільнити від відбування покарання з випробуванням на визначений мінімальний іспитовий строк з покладанням на нього, передбачених ст.76 КК України обов`язків.
Прокурором в інтересах держави в особі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Кіровоградській області (Кіровоградський рибоохоронний патруль) заявлено два цивільних позови про стягнення з обвинуваченого ОСОБА_4 завданої шкоди, а саме:
- по епізоду незаконного вилову риби 15 лютого 2024 року у розмірі 849 659 грн. у відшкодування шкоди завданої незаконним рибним добувним промислом.
- по епізоду незаконного вилову риби 24 квітня 2024 року у розмірі 146845 грн. у відшкодування шкоди завданої незаконним рибним добувним промислом.
В судовому засіданні обвинувачений цивільний позов не визнав.
При вирішенні цивільного позову суд виходить з такого.
Статтею 22 ЦК України передбачено, що особа якій завдано збитківу результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною першою статті 1166 ЦК України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала.
Відповідно до ч.1 ст. 129 КПК України, ухвалюючи обвинувальний вирок, постановляючи ухвалу про застосування примусових заходів медичного або виховного характеру, суд залежно від доведеності підстав і розміру позову задовольняє цивільний позов повністю або частково.
Враховуючи встановлені в судовому засіданні обставини та виходячи з правил, закріплених ст. 1166 ЦК України, суд приходить висновку про наявність підстав для задоволення позову та стягнення на користь держави з винуватого у вчиненні кримінального правопорушення ОСОБА_4 996505 грн. у відшкодування спричиненої майнової шкоди.
Долю речових доказів суд вирішує керуючись правилами ч. 9 ст. 100 КПК України.
На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 100, 124, 368, 374 КПК України, суд, -
ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.249 КК України, на підставі якої призначити йому покарання у виді 2 (два) роки обмеження волі.
На підставі ст.75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням, встановивши йому іспитовий строк на 1 (один) рік.
В силу п.п. 1, 2 ч.1 ст. 76 КК України на ОСОБА_4 покласти такі обов`язки:
- періодично з`являтись для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;
- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.
Відповідно до ст.96-1, ст.96-2 КК України застосувати спеціальну конфіскацію - конфіскувати в дохід держави предмет, знаряддя і засоби вчинення кримінального правопорушення:
- одну сітку білого кольору висотою 1,5 м., довжиною 100 м., з діаметром вічка 35 мм.;
- дві однотипні сітку фіолетового кольору висотою 1 м, довжиною 100 м, з діаметром вічка 35 мм;
- гумовий надувний човен марки «BARK» B-240 зеленого кольору з двома саморобними дерев`яними веслами;
- гумовий надувний човен марки «Kolibri» зеленого кольору, дві дерев`яні палиці з фрагментом деревинноволокнистого матеріалу;
- виловлену рибу таких видів: сазан (короп) 9 шт., щука 27 шт., плітка 3 шт., плоскирка 12 шт., окунь 31 шт., карась сріблястий 22 шт., краснопірка 3 шт., яку передано до ТОВ РПА «Андрусівська»;
- виловлену рибу таких порід: судак в кількості 1 штуки, карась сріблястий в кількості 3 штуки, лящ в кількості 11 штук, синець в кількості 1 штуки, короп в кількості 1 штуки - передано до ТОВ РПА «Андрусівська».
Речові докази: - гумові чоботи від костюма ОЗК; - мішок білого кольору, які передані на зберігання до камери зберігання речових доказів ВП №1 (м. Світловодськ) Олександрійського РВП ГУНП в Кіровоградській області, - знищити.
Цивільний позов прокурора від 18 квітня 2024 року в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська область) про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави заподіяну шкоду внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища незаконним добуванням (виловом) риби, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави заподіяну шкоду внаслідок порушення 15 лютого 2024 року законодавства про охорону навколишнього середовища незаконним добуванням (виловом) риби в розмірі 849659 грн.
Цивільний позов прокурора від 29 травня 2024 року в інтересах держави в особі Державної екологічної інспекції України Придніпровського округу (Дніпропетровська та Кіровоградська область) про стягнення з ОСОБА_4 на користь держави заподіяну шкоду внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища незаконним добуванням (виловом) риби, - задовольнити.
Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави заподіяну шкоду внаслідок порушення 24 квітня 2024 року законодавства про охорону навколишнього середовища незаконним добуванням (виловом) риби в розмірі 146845 грн.
Вирок може бути оскаржений до Кропивницького апеляційного суду через Світловодський міськрайонний суд упродовж 30 днів з дня його проголошення, а засудженим у той же строк з дня отримання копії вироку.

Вирок суду набирає законної сили після спливу 30 днів з дня його проголошення, у разі якщо учасниками судового провадження не буде подано апеляційних скарг. У разі подання апеляційних скарг, вирок суду набирає законної сили після ухвалення апеляційним судом рішення.

Копія вироку після його проголошення негайно вручається обвинуваченому та прокурору. Копія вироку не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засіданні.

Суддя Світловодського

міськрайонного суду ОСОБА_1

Згідно з оригіналом