Справа № 186/698/23
Провадження № 1-кп/0186/80/24
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Шахтарське

Першотравенський міський суд Дніпропетровської області у складі:

головуючої судді - ОСОБА_1

секретар - ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000036 від 13 січня 2023 року по обвинуваченню:

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, який має на утриманні неповнолітню доньку - ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , непрацюючого, учасника бойових дій, зареєстрованого по АДРЕСА_1 , проживає за адресою: АДРЕСА_2 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України,

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , уродженця м.Першотравенська, Дніпропетровської області, громадянина України, розлученого, який має на утриманні малолітніх дітей: сина - ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_4 та доньку ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_5 , непрацюючого, який проживає по АДРЕСА_1 , раніше не судимого,

у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.307, ч.1 ст.309 КК України,

за участю сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_8

захисників - адвоката ОСОБА_9 , адвоката ОСОБА_10 (приймає участь в режимі відеоконференції)

обвинувачених: ОСОБА_3 , ОСОБА_5

В С Т А Н О В И В:

У судовому засіданні прокурором заявлено клопотання про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту строком на два місяці, заборонивши останньому цілодобово залишати житло, де він фактично проживає за адресою: АДРЕСА_2 .

В обґрунтування клопотання прокурор зазначив, що підставою для продовження запобіжного заходу ОСОБА_3 , є наявність ризиків передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, які полягають у тому, що ОСОБА_3 може переховуватись від суду, та може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Ризик, передбачений п.1 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що ОСОБА_3 , офіційно не працевлаштований, постійного джерела доходів не має, власне житло відсутнє, та враховуючи тяжкість злочину, перебуваючи на свободі, може переховуватися від суду.

Крім того, вказаний ризик підтверджується тим, що обвинувачений ОСОБА_3 згідно вимоги про судимість від 19.01.2023 р. є особою, яка 01.12.2021 р. була засуджена за ч.4 ст.407 КК України (самовільне залишення військової частини, вчинене в умовах особливого періоду військовослужбовцем), та свідчить про схильність обвинуваченого до самоусунення від покладених на нього обов`язків з боку командирів та органів державної влади.

Ризик, передбачений п.5 ч.1 ст.177 КПК України, прокурор обґрунтовує тим, що обвинувачений ОСОБА_3 не працевлаштований, у нього відсутній постійний заробіток, у зв`язку з чим останній може вчинити інше кримінальне правопорушення, пов`язане з незаконним обігом наркотичних засобів та психотропних речовин з корисливих мотивів.

У судовому засіданні прокурор клопотання про продовження відносно ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді цілодобового домашнього арешту підтримав у повному обсязі та прохав його задовольнити.

Захисник ОСОБА_10 та обвинувачений ОСОБА_3 проти клопотання прокурора заперечували, прохали суд відмовити в задоволенні даного клопотання. Свою позицію обґрунтовують тим, що ОСОБА_3 необхідно працевлаштуватись, так як останній не має засобів до існування.

Адвокат ОСОБА_9 та обвинувачений ОСОБА_5 підтримали думку захисника ОСОБА_10 та обвинуваченого ОСОБА_3 .

Заслухавши учасників судового засідання, дослідивши матеріали кримінального провадження в межах заявленого клопотання, суд зазначає наступне.

У відповідності до ст.131 КПК України запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження, які застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ст.177 КПК України метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Судом встановлено, що відносно обвинуваченого ОСОБА_3 ухвалою Першотравенського міського суду Дніпропетровської області від 30 жовтня 2024 року продовжено запобіжний захід у виді домашнього арешту та заборонено обвинуваченому залишати місце постійного проживання з 17:00 год. до 06:30 год. наступної доби на час дії запобіжного заходу, дія якого закінчується 28 грудня 2024 року.

Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави суду вважати, що обвинувачений може здійснити дії, передбачені частиною першою статті 177 КПК України.

У зв`язку з викладеним, суд погоджується з доводами прокурора про існування ризиків, передбачених п.п. 1, 5 ч.1 ст.177 КПК України. Такі висновки ґрунтуються на тому, що ОСОБА_3 обвинувачується у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.307 КК України, за яке передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від шести до десяти років, враховуючи його вік та стан здоров`я, відсутність постійного джерела доходу, стійких соціальних зв`язків, а також те, що на даний час розгляд кримінального провадження не закінчений, тому суд дійшов висновку про те, що обвинувачений може переховуватися від суду та вчинити інше кримінальне правопорушення, що унеможливлює запобіганню ризиків, передбачених п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Відповідно до ч.1 ст. 331 КПК України під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати, обрати або продовжити запобіжний захід щодо обвинуваченого.

Частиною 3 ст. 331 КПК України передбачено, що за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців.

Розглядаючи питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді домашнього арешту обвинуваченому ОСОБА_3 суд зазначає наступне.

Ухвалою від 09.07.2024 р. суд відмовив прокурору у задоволенні клопотання про продовження ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді тримання під вартою та обрав обвинуваченому запобіжний захід у виді домашнього арешту, і з того дня ОСОБА_3 перебуває під домашнім арештом, строк якого двічі продовжувався ухвалами суду від 05 вересня та 30 жовтня 2024 року.

За час перебування під домашнім арештом до суду не надходили відомості про вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення чи про спроби обвинуваченого переховуватися від суду.

Ризики, передбачені п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України, існують ще з моменту обрання ОСОБА_3 запобіжного заходу на стадії досудового розслідування (з 02.03.2023 р.) і до теперішнього часу.

Відповідно до практики ЄСПЛ ризик втечі зменшується зі збігом часу, проведеного під вартою, що неодноразово зазначалося у рішеннях Європейського суду з прав людини, зокрема, у справі Neumeister v. Austria, § 10.

Обвинувачений ОСОБА_3 з 02.03.2023 р. тримався під вартою, а з 09.07.2024 р. перебуває під домашнім арештом. Враховуючи цю обставину та вказану практику ЄСПЛ, а також відсутність відомостей про спроби обвинуваченого переховуватися від суду чи про вчинення обвинуваченим іншого кримінального правопорушення, суд вважає, що ступінь заявлених прокурором ризиків за час перебування ОСОБА_3 під вартою та домашнім арештом значно зменшився.

Натомість, прокурор не надав суду переконливих доказів того, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів, передбачених частиною першою ст.176 КПК України, не може запобігти доведеним ризикам, передбаченим п.п.1, 5 ч.1 ст.177 КПК України.

Таким чином, вирішуючи питання про доцільність продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту, суд враховує наявні ризики, передбачені ст.177 КПК України, ступінь яких з плином часу значно зменшився, особу обвинуваченого, який має зареєстроване місце проживання та місце фактичного проживання, розлучений, має на утримані неповнолітню доньку, є учасником бойових дій, раніше не судимий, обґрунтування обвинувачення та вагомість наданих доказів, а також те, що при розгляді кримінального провадження судом допитані свідки та досліджені всі письмові докази, надані стороною обвинувачення, та приходить до висновку, що більш м`який запобіжний захід, не пов`язаний з обмеженням особистої свободи громадян, може забезпечити запобігання ризикам, які суд вважає доведеними.

При цьому суд зазначає, що застосування до обвинуваченого запобіжного заходу у вигляді застави недоцільне, так як цей запобіжний захід вже обирався ОСОБА_3 як альтернативний при обранні та продовженні запобіжного заходу у виді тримання під вартою, однак застава ним не вносилася.

Оскільки осіб, які б виявили бажання особисто поручитися за виконання покладених на нього обов`язків, відповідно до ст.194 КПК України і зобов`язалися за необхідності доставити його до суду на першу про те вимогу, не знайшлося, застосування до обвинуваченого такого виду запобіжного заходу, як особиста порука також не виявляється можливим.

Враховуючи викладене, суд вважає, що запобіжний захід у виді особистого зобов`язання з покладенням на обвинуваченого обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, а саме: за першою вимогою прибувати до суду та повідомляти суд про зміну свого місця проживання, забезпечить виконання обвинуваченим своїх процесуальних обов`язків та зможе запобігти встановленим судом ризикам.

Керуючись ст. ст. 177, 181, 194, 196, 331 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

У задоволенні клопотання прокурора про продовження обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжного заходу у виді домашнього арешту - відмовити.

Обраний обвинуваченому ОСОБА_3 запобіжний захід у виді домашнього арешту змінити на особисте зобов`язання.

Покласти на обвинуваченого ОСОБА_3 наступні обов`язки, передбачені ч.5 ст.194 КПК України:

-прибувати до суду на кожну вимогу;

-повідомляти суд про зміну місця проживання.

У частині покладення на обвинуваченого ОСОБА_3 обов`язків, передбачених ч.5 ст.194 КПК України, ухвала суду про зміну запобіжного заходу діє до 25 лютого 2025 року.

Відповідно до ч.7 ст.194 КПК України після закінчення строку, в тому числі продовженого, на який на обвинуваченого були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

Роз`яснити обвинуваченому, що відповідно до ч.3 ст.179 КПК України контроль за виконанням особистого зобов`язання здійснює слідчий, а якщо справа перебуває у провадженні суду - прокурор.

Копію ухвали вручити прокурору та обвинуваченому негайно після її оголошення.

На ухвалу суду може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Суддя: ОСОБА_1