Провадження № 11-сс/4823/73/25
Категорія - Доповідач ОСОБА_2
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

30 січня 2025 року колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ Чернігівського апеляційного суду в складі:

Головуючого-суддіОСОБА_2

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

при секретарі ОСОБА_5 ,

за участю учасників судового провадження:

прокурора ОСОБА_6 ,

захисника адвоката ОСОБА_7 ,

підозрюваної ОСОБА_8 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернігові матеріали провадження за апеляційною скаргою захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 на ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2025 року,

ВСТАНОВИЛА:

Цією ухвалою задоволено клопотання слідчого слідчого відділу Управління СБ України в Чернігівській області ОСОБА_9 про продовження строку тримання під вартою у кримінальному провадженні, внесеному в Єдиний реєстр досудових розслідувань за № 0000205 від 20.10.2024 року щодо

ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Южне Чернігівської обл., громадянки України, раніше не судимої, одруженої, маючої на утриманні трьох малолітніх дітей, мешканки АДРЕСА_1 , зареєстрованої за адресою: АДРЕСА_2 ,

підозрюваної у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Продовжено строк тримання під вартою ОСОБА_8 до 16 березня 2025 року, з подальшим утриманням в ДУ «Чернігівський слідчий ізолятор», без визначення розміру застави.

Задовольняючи клопотання прокурора, слідчий суддя, дійшовши до висновку про необхідність продовження запобіжного заходу відносно підозрюваної у вигляді тримання під вартою, мотивував це рішення тим, що доведено обставини, які виправдовують продовження підозрюваній строку застосування запобіжного заходу. Зокрема, врахував тяжкість кримінального правопорушення та дані про особу підозрюваної, те, що у судовому засіданні доведено наявність ризиків, визначених пп. 1, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України і з метою дотримання балансу між суспільним інтересом та правом особи на особисту свободу, слідчий суддя дійшов висновку, що для забезпечення виконання підозрюваною покладених на неї процесуальних обов`язків та уникнення встановлених судом ризиків доцільно продовжити запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Не погоджуючись з ухвалою суду, захисник ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 подав апеляційну скаргу, в якій просить скасувати ухвалу суду та обрати відносно його підзахисної запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту, одночасно розглянути можливість визначення ОСОБА_8 розміру застави в розмірі не більше 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб. Вказує, що подане клопотання прокурора та матеріали провадження досліджені під час судового розгляду не містять переконливих та обґрунтованих доказів чи даних, які вказували б на обґрунтованість повідомленої підозри та підтверджували б причетність ОСОБА_8 до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, а також існування заявлених стороною обвинувачення ризиків. Крім того, місцевий суд, при ухваленні оскаржуваного рішення не обґрунтував та в мотивувальній частині не послався на обставини чи дані, які свідчать про реальність існування заявлених слідчим ризиків, які суд визнав доведеними, про обґрунтованість повідомленої ОСОБА_8 підозри за ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України. Зазначає, що при продовженні підозрюваній запобіжного заходу залишено поза увагою характеризуючі дані на ОСОБА_8 , наявність тісних соціальних зв`язків, те що вона раніше не судима, до кримінальної та адміністративної відповідальності не притягувалась, позитивно характеризується за місцем реєстрації та проживання, чоловік підозрюваної є інвалідом ІІІ групи з дитинства, має на утриманні трьох дітей, а також постійне місце проживання. Звертає увагу, що положення ч. 4 ст. 183 КПК України містять дискреційну норму щодо можливості суду визначати чи не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченому в тому числі ст. 111 КК України, а тому сторона захисту не вбачає підстав для відмови у визначенні ОСОБА_8 застави в якості одного з альтернативних запобіжних заходів.

Заслухавши доповідача, підозрювану ОСОБА_8 та її захисника-адвоката ОСОБА_7 , які підтримали подану апеляційну скаргу та просили її задовольнити з вказаних в ній підстав, думку прокурора, який просив відмовити у задоволенні апеляційної скарги сторони захисту, дослідивши матеріали кримінального провадження та перевіривши доводи, наведені в апеляційній скарзі, колегія суддів приходить до наступного висновку.

У відповідності з вимогами ст. 404 КПК України, суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Аналогічне відображення принципів вирішення питання застосування, продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо особи міститься і в положеннях ст. ст. 177, 178, 183, 197 КПК України.

Згідно з положеннями ст. 197 КПК України строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування, передбаченого законодавством, за умови доведення прокурором в клопотанні, поданому до суду в порядку ст. 199 КПК України, обставин, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення строку дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Під час апеляційного розгляду, встановлено, що рішення слідчим суддею прийнято з дотриманням зазначених вимог національного та міжнародного законодавства.

Як вбачається з матеріалів справи, слідчим відділом Управління СБ України в Чернігівській області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000205 від 20.10.2024 року, порушеному за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

20.10.2024 року о 03 год. 38 хв. ОСОБА_8 затримано уповноваженою службовою особою під час вчинення злочину. Того ж дня їй повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 22.10.2024 року до підозрюваної ОСОБА_8 застосований запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком до 19.12.2024 року.

Постановою заступника керівника Чернігівської обласної прокуратури від 12.12.2024 року строк досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 0000205 від 20.10.2024 року, продовжено до трьох місяців, тобто до 20.01.2025 року.

Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 17.12.2024 року строк тримання під вартою ОСОБА_8 продовжено до 20.01.2025 року.

14.01.2025 року підозрюваній та її захиснику повідомлено про закінчення досудового розслідування та надано доступ до матеріалів досудового розслідування.

Згідно матеріалів клопотання, на підтвердження обґрунтованості підозри ОСОБА_8 органом досудового розслідування зібрано ряд доказів, які вказують на можливу причетність останньої до вчинення інкримінованого кримінального правопорушення, відповідні копії зібраних органом досудового розслідування доказів містяться в матеріалах клопотання.

Посилання в апеляційній скарзі захисника на відсутність належних доказів, які б підтверджували наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, колегія суддів вважає непереконливими, оскільки наявність існуючих ризиків підтверджуються матеріалами судового провадження, які були предметом дослідження в суді першої інстанції.

У даному кримінальному провадженні існування обґрунтованої підозри ОСОБА_8 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 111 КК України, яке відповідно до ст. 12 КК України відноситься до категорії особливо тяжких злочинів, за який передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк п`ятнадцять років або довічне позбавлення волі, з конфіскацією майна, підтверджується наявними у матеріалах доказами, які є обґрунтованими, що дало підстави слідчому судді для продовження застосування до підозрюваної запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою з метою здійснення подальшого розслідування, оскільки ризики того, що підозрювана може переховуватися від органів досудового розслідування і суду, може виїхати за кордон, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають значення для кримінального провадження, може вчинити нове кримінальне правопорушення або продовжити вчиняти кримінальне правопорушення, у якому підозрюється.

Беручи до уваги вищевикладене та зважаючи на наявність обставин, зазначених в ч.3 ст. 199 КПК України, які виправдовують подальше тримання підозрюваної під вартою, а також те, що прокурором доведено, що ризики, передбачені ч.1 ст. 177 КПК України не зменшились, що свідчить про неможливість їх запобіганню застосуванням більш м`якого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, а продовження міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою належним чином забезпечить проведення процесуальних дій і виконання процесуальних рішень у кримінальному провадженні, слідчий суддя прийшов до висновку про наявність достатніх підстав згідно вимог ст.199 КПК України для продовження строку тримання під вартою підозрюваної ОСОБА_8 .

Характер кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_8 особливості розслідування такої категорії справ, зважаючи на необхідність у здійсненні ряду слідчих та процесуальних дій, вказують на те, що при більш м`якому запобіжному заході не буде забезпечена належна процесуальна поведінка підозрюваної, а заявлені ризики є реальними, на час розгляду клопотання не зменшились та не зникли, і слідчий суддя вірно вказав на це у своєму рішенні та продовжив строк дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення дійсно не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, як про це слушно зауважила захисник, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшує ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту. У справі «Ілійков проти Болгарії» №33977/96 від 26 липня 2001 року ЄСПЛ зазначив, що «суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів».

Крім того, відповідно до вимог ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-114-2, 258-258-5, 260, 261, 437-442 Кримінального кодексу України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті. При цьому, суду надано можливість не визначати для таких осіб альтернативних запобіжних заходів.

Слідчий суддя при ухваленні судового рішення керується виключно вимогами законодавства, які у даному конкретному провадженні є безальтернативними та категоричними, з огляду на характер кримінального правопорушення, у вчиненні яких підозрюється ОСОБА_8 час вчинення цих правопорушень оголошений воєнний стан в країні та загальна мобілізація, складність розслідування такої категорії справ та значний обсяг процесуальних дій, які необхідно виконати для того щоб скласти обвинувальний акт та передати його до суду.

Отже, рішення слідчого судді про продовження строку тримання під вартою підозрюваній ОСОБА_8 узгоджується з вимогами ст. 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідають практиці Європейського Суду з прав людини, яка свідчить про те, що рішення суду повинно забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Всім іншим доводам, на які в апеляційній скарзі посилається захисник, апеляційний суд позбавлений можливості надавати оцінку законності на стадії перегляду ухвали слідчого судді про продовження запобіжного заходу.

При цьому слід зауважити, що слідчий суддя на даному етапі провадження не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд під час розгляду кримінального провадження по суті, зокрема, оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для визнання особи винною чи невинною у вчиненні кримінального правопорушення. Слідчий суддя, на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів, повинен визначити лише чи є причетність особи до вчинення злочину вірогідною та достатньою для застосування щодо особи обмежувальних заходів. Дослідивши матеріали клопотання в межах своєї компетенції, слідчий суддя у висновках, які зробив орган досудового слідства відносно ОСОБА_8 необґрунтованого чи недопустимого не встановив. Не виявлено таких обставин і в ході апеляційного розгляду.

Відповідно до ст. 183 КПК України під час дії воєнного стану слідчий суддя, суд при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, передбаченого статтями 109-114-2, 258-258-6, 260, 261, 402-405, 407, 408, 429, 437-442-1 Кримінального кодексу України.

В апеляційній скарзі не зазначено переконливих доказів про зменшення або відсутність ризиків, вказаних в клопотанні та встановлених слідчим суддею.

На підставі викладеного, колегія суддів вважає, що ухвала слідчого судді є законною та обґрунтованою і підстав для її скасування немає.

Керуючись ст. ст. 407, 418, 419, 422 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу захисника-адвоката ОСОБА_7 в інтересах підозрюваної ОСОБА_8 залишити без задоволення, а ухвалу слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 16 січня 2025 року про продовження строку тримання під вартою відносно підозрюваної ОСОБА_8 без змін.

Ухвала набирає законної сили негайно після її винесення, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає.

СУДДІ:

ОСОБА_3 ОСОБА_2 ОСОБА_4