Справа № 452/234/24 Головуючий у 1 інстанції: ОСОБА_1
Провадження № 11-кп/811/1016/24 Доповідач: ОСОБА_2
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

05 грудня 2024 року у м.Львові.

Колегія суддів судової палати у кримінальних справах Львівського апеляційного суду

під головуванням судді ОСОБА_2 ,

суддів ОСОБА_3 , ОСОБА_4 ,

за участі секретаря судового засідання ОСОБА_5 ,

розглянула у відкритому судовому засіданні апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 на вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 ,

з участю: прокурора ОСОБА_8 ,

обвинуваченого ОСОБА_7 ,

потерпілої ОСОБА_9 ,

ВСТАНОВИЛА:

Вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2024 року, з урахуванням ухвали цього ж суду від 20 вересня 2024 року, ОСОБА_10 визнано винуватим у вчиненні злочинів, передбачених ст.126-1, ч.2 ст.389 КК України, та призначено йому покарання: за ст.126-1 КК України - 2 роки обмеження волі; за ч.2 ст.389 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю злочинів, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначено ОСОБА_7 покарання 2 роки обмеження волі.

У відповідності до ч.1 ст.71, п.4 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання у виді 112 годин громадських робіт за попереднім вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.06.2023, визначено ОСОБА_7 остаточне покарання 2 роки 14 днів обмеження волі.

На підставі ст. 75 КК України звільнено ОСОБА_7 від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на 2 роки, з покладенням обов`язків, передбачених п.п.1, 2 ч. 1 ст. 76 КК України: 1) періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації; 2) повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи або навчання.

Застосовано до ОСОБА_7 обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України строком на 2 місяці, а саме: ухвалено направити ОСОБА_7 для проходження програми для кривдників.

Згідно вироку суду, ОСОБА_7 , будучи особою, яка раніше неодноразово, а саме 08.06.2023 року, 10.06.2023 року, 11.06.2023 року, 15.06.2023 року, 05.07.2023 року вчиняла домашнє насильство відносно своєї колишньої дружини ОСОБА_11 , у зв`язку з чим 04.08.2023 був притягнутим Самбірським міськрайонним судом Львівської області до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства за ч. 2 ст. 173-2 КУпАП, вчинив умисний злочин проти життя та здоров`я особи за наступних обставин.

Так, 15.01.2024 року приблизно о 20:00 год. ОСОБА_7 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, за адресою: АДРЕСА_1 , де проживає разом з потерпілою ОСОБА_11 , вчинив з останньою конфлікт, переслідуючи при цьому прямий умисел на заподіяння фізичного та психологічного насильства, що проявилось у словесних образах нецензурними словами, які принижують честь і гідність особи, в ході даного конфлікту наніс потерпілій удар в ділянку голови, внаслідок чого у ОСОБА_11 , згідно висновку судово-медичної експертизи виявлені множинні забійні садна обличчя, струс головного мозку, які відносяться до легкого тілесного ушкодження з короткочасним розладом здоров`я.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив домашнє насильство, тобто умисне систематичне фізичне та психологічне насильство щодо колишнього подружжя, що призвело до фізичних, психологічних страждань і погіршення якості життя, завдало шкоди здоров`ю потерпілої, тобто у кримінальному правопорушенні, передбаченому ст. 126-1 КК України.

Крім того, вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.06.2023 ОСОБА_7 визнано винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст.126-1 КК України та призначено покарання у виді 160 годин громадських робіт.

11.09.2022 року до Самбірського районного відділу філії ДУ «Центр пробації» у Львівській області надійшов на виконання вищевказаний вирок суду та 27.09.2023 року ОСОБА_7 було ознайомлено із порядком та умовами відбування призначеного йому покарання у виді громадських робіт, а також письмово попереджено про кримінальну відповідальність за ст.389 КК України за ухилення від відбування покарання, вручено направлення до Ралівської сільської ради Самбірського району Львівської області для відпрацювання покарання з 28.09.2023 року.

Засуджений ОСОБА_7 , умисно ухиляючись від відбування покарання, не приступив до відпрацювання встановленого судом строку громадських робіт, за що 08.11.2023 йому винесено письмове попередження. Однак, незважаючи на попередження про відповідальність за порушення умов та порядку відбуття покарання, ОСОБА_7 , умисно ухиляючись від відбування покарання встановленого судом у вигляді 160 годин громадських робіт, відпрацював лише 48 годин.

Таким чином, ОСОБА_7 вчинив кримінальний проступок, передбачений ч.2 ст.389 КК України - ухилення засудженим від відбування покарання у виді громадських робіт.

На вказаний вирок суду перший заступник керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 подав апеляційну скаргу, у якій просить скасувати оскаржуваний вирок та ухвалити новий вирок, яким ОСОБА_12 визнати винуватим у вчиненні кримінальних правопорушнь, передбачених ст.126-1, ч.2 ст.389 КК України, та призначити йому покарання: за ст. 126-1 КК України - 2 роки обмеження волі; за ч.2 ст.389 КК України 1 рік обмеження волі.

На підставі ч.1 ст.70 КК України, за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, визначити обвинуваченому покарання у виді 2 роки обмеження волі.

У відповідності до ч.1 ст.71, п.4 ч.1 ст.72 КК України, за сукупністю вироків шляхом повного приєднання невідбутої частини покарання у виді 112 годин громадських робіт за попереднім вироком Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 27.06.2023, визначити ОСОБА_7 остаточне покарання у виді 2 років 14 днів обмеження волі.

Застосувати до ОСОБА_7 обмежувальні заходи, передбачені п.5 ч.1 ст. 91-1 КК України строком на 2 місяці, а саме: направити ОСОБА_7 для проходження програми для кривдників.

На підтримку своїх апеляційних вимог прокурор покликається на неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність в частині звільнення від відбування покарання, невідповідність призначеного покарання ступеню тяжкості вчиненого кримінального правопорушення та особі винного.

Звертає увагу на положення ч.ч. 1, 4 ст. 71 КК України та вказує, що ОСОБА_7 вчинив нові кримінальні правопорушення у період невідбутого покарання за попереднім вироком. Наведене свідчить про те, що призначене обвинуваченому покарання за попереднім вироком не досягло своєї мети. Більше того, вказане покарання ОСОБА_7 повинен був відбувати реально.

Однак, місцевий суд, призначивши обвинуваченому остаточне покарання на підставі ст. 71 КК України, у подальшому на підставі ст. 75 КК України звільнив обвинуваченого від відбування такого, у тому числі і від невідбутого ним покарання за попереднім вироком, яке ОСОБА_7 мав відбувати реально.

Наголошує, що суд першої інстанції у даному випадку безпідставно застосував ст. 75 КК України, чим фактично змінив попередній вирок від 27.06.2023 щодо ОСОБА_7 .

Крім цього, місцевий суд призначив обвинуваченому за ч.2 ст.389 КК України покарання у виді позбавлення волі, яке не передбаченою санкцією цієї статті.

При апеляційному розгляді справи прокурор підтримав апеляційну скаргу з наведених у ній мотивів та просив таку задоволити.

Обвинувачений ОСОБА_7 заперечив апеляційну скаргу прокурора, а також повідомив що не вчиняв кримінального правопорушення щодо своєї дружини ОСОБА_11 ..

Потерпіла ОСОБА_9 також заперечила апеляційну скаргу прокурора. При цьому, потерпіла у своїх поясненнях суду апеляційної інстанції зазначила, що її мати потерпіла ОСОБА_11 , яка на даний час померла, страждала психічним розладом і обвинувачений ОСОБА_7 , який є її батьком, здійснював догляд за нею. Також заперечила нанесення обвинуваченим тілесних ушкоджень її матері.

Заслухавши доповідача, пояснення сторін кримінального провадження, дослідивши матеріали справи та обговоривши доводи апеляційних скарг, колегія суддів приходить до наступних висновків.

Відповідно до ч.1 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції переглядає судові рішення суду першої інстанції в межах апеляційної скарги.

При цьому, згідно ч.2 ст.404 КПК України суд апеляційної інстанції вправі вийти за межі апеляційних вимог, якщо цим не погіршується становище обвинуваченого.

Згідно матеріалів справи судовий розгляд кримінального провадження щодо ОСОБА_7 проведено у порядку ч.3 ст.349 КПК України, тобто за спрощеним порядком дослідження доказів, з огляду на те, що ОСОБА_7 у судовому засіданні місцевого суду свою вину у вчиненні інкримінованого йому злочину визнав.

Як передбачено ч.3 ст.349 КПК України суд має право, якщо проти цього не заперечують учасники судового провадження, визнати недоцільним дослідження доказів щодо тих обставин, які ніким не оспорюються. При цьому суд з`ясовує, чи правильно розуміють зазначені особи зміст цих обставин, чи немає сумнівів у добровільності їх позиції, а також роз`яснює їм, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку.

Згідно матеріалів справи обвинувачений ОСОБА_7 у судовому засіданні місцевого суду відмовився давати пояснення на підставі ст.63 Конституції України.

Також колегія суддів враховує, що ні під час досудового розслідування, ні при розгляді кримінального провадження у суді першої інстанції у ОСОБА_7 не було захисника, тобто професійна правова допомога останньому не надавалась.

Як вже зазначалось, під час апеляційного розгляду обвинувачений ОСОБА_7 , а також потерпіла ОСОБА_9 , яка не приймала участь у судовому розгляді справи місцевим судом, категорично заперечили вчинення обвинуваченим кримінального правопорушення щодо потерпілої ОСОБА_11 , яка, як зазначили обвинувачений та потерпіла страждала психічним розладом та перебувала на обліку у лікаря психіатра, у зв`язку із чим взаємовідносини між нею та обвинуваченим ОСОБА_7 та події відбувались не так, як зазначено в обвинувальному акті.

Ураховуючи наведене, колегія суддів приходить до переконання, що у даному випадку, з огляду на встановлені обставини під час апеляційного розгляду, вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2024 року про засудження ОСОБА_7 за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.126-1, ч.2 ст.389 КК України, який було ухвалено за результатами спрощеного судового розгляду у порядку ч.3 ст.349 КПК України, тобто без дослідження доказів винуватості обвинуваченого, не відповідає вимогам ст.370 КПК України щодо законності, обґрунтованості та вмотивованості.

Згідно ч.1 ст. 412 КПК України істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону є такі порушення вимог цього Кодексу, які перешкодили чи могли перешкодити суду ухвалити законне та обґрунтоване судове рішення.

За таких обставин, колегія суддів вважає, що вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 ухвалено з істотними порушеннями вимог кримінального процесуального закону, які не можуть бути усунуті при апеляційному розгляді, а тому цей вирок слід скасувати та призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

При цьому, відповідно до ч.2 ст.415 КПК України, суд апеляційної інстанції, призначаючи новий розгляд в суді першої інстанції, не має права вирішувати наперед питання про доведеність чи недоведеність обвинувачення, достовірність або недостовірність доказів, переваги одних доказів над іншими, застосування судом першої інстанції того чи іншого закону України про кримінальну відповідальність та покарання, а тому під час нового розгляду кримінального провадження відносно ОСОБА_7 суду першої інстанції необхідно врахувати наведене, забезпечити проведення судового розгляду даного кримінального провадження із дотриманням вимог КПК України, та в залежності від установленого прийняте законне, обґрунтоване та вмотивоване судове рішення.

У зв`язку із скасуванням оскаржуваного вироку та призначення нового розгляду у суді першої інстанції апеляційні доводи прокурора щодо призначеного обвинуваченому покарання на даному етапі не можуть бути перевірені апеляційним судом.

Крім цього, у зв`язку із скасуванням оскаржуваного вироку щодо ОСОБА_7 також підлягає скасуванню і ухвала цього ж суду від 20 вересня 2024 року про виправлення описки у згаданому вироку.

Керуючись ст.ст.376, 405, 407, 412, 415, 419 КПК України, колегія суддів

У Х В А Л И Л А:

Апеляційну скаргу першого заступника керівника Львівської обласної прокуратури ОСОБА_6 задоволити частково.

Вирок Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 22 серпня 2024 року щодо ОСОБА_7 та ухвалу Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20 вересня 2024 року про виправлення описки скасувати та призначити новий розгляд даного провадження у суді першої інстанції.

Ухвала суду апеляційної інстанції набирає законної сили з моменту проголошення та касаційному оскарженню не підлягає.

Головуючий:

Судді: