Справа № 464/8114/24
пр.№ 1-кп/464/166/25
В И Р О К

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

12.03.2025 Сихівський районний суд міста Львова

у складі: головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участю секретарів судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Львові кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000366 від 15.11.2024, про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Н`юдим Республіки Комі РФ, громадянина України, з професійно-технічною освітою, неодруженого, тимчасово не працюючого, який зареєстрований за адресою: АДРЕСА_1 , та проживає за адресою: АДРЕСА_2 , згідно зі ст. 89 КК України судимості не має,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України,

з участю сторін судового провадження:

прокурора ОСОБА_5 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_6 ,

встановив:

Обвинувачений ОСОБА_4 , після засудження вироком Франківського районного суду м. Львова від 08.12.2023 за ч. 1 ст. 309 КК України, 15.11.2024 близько 14:30 год., перебуваючи біля залізничної колії неподалік будинку № 31, що по вул. Полуботка у м. Львові, знайшов на землі між шпалами згорток, обмотаний ізоляційною стрічкою синього кольору, розгорнувши який виявив зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, та усвідомлюючи, що це психотропна речовина, обіг якої обмежено, у нього виник умисел на незаконне придбання та зберігання без мети збуту такої психотропної речовини. У зв?язку з чим, діючи умисно, в порушення вимог чинного законодавства, яке регулює обіг наркотичних засобів, психотропних речовин їх аналогів та прекурсорів, незаконно придбав (привласнив знайдене - зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору) з метою власного вживання, який поклав собі у праву кишеню куртки та зберігав при собі без мети збуту.

Надалі, ОСОБА_4 15.11.2024 близько 15:00 год., проходячи вздовж залізничної колії в сторону будинку № 31 по вул. Полуботка у м. Львові, незаконно зберігаючи при собі раніше придбану (знайдену) ним психотропну речовину, обіг якої обмежено, був зупинений працівниками Національної поліції України, якими в останнього виявлено та в ході огляду місця події вилучено зіп-пакет із порошкоподібною речовиною білого кольору, яка згідно з висновком експерта містить психотропну речовину, обіг якої обмежено, амфетамін, масою 0,4735 грама, яку він незаконно зберігав при собі без мети збуту.

Під час судового розгляду обвинувачений ОСОБА_4 у присутності захисника винуватість в інкримінованому йому кримінальному правопорушенні визнав та надав показання, в яких повністю підтвердив обставини, викладені в обвинувальному акті, в тому числі щодо часу та місця вчинення злочину, обсягу психотропної речовини, яку незаконно придбав (привласнив знайдене) та зберігав без мети збуту. У вчиненому розкаявся, просив суворо не карати та дав згоду на розгляд кримінального провадження в порядку, передбаченому ч. 3 ст. 349 КПК України, заявивши, що розуміє зміст цих обставин.

Суд переконався у правильності розуміння обвинуваченим змісту обвинувачення, у добровільності його позиції і належно роз`яснив, що в такому випадку він буде позбавлений права оскаржити ці обставини в апеляційному порядку. Після роз`яснення судом змісту норми ч. 3 ст. 349 КПК України обвинувачений ствердно заявив про бажання здійснення судового розгляду за вказаним порядком з правовими наслідками такого розгляду. Від прокурора та захисника заперечень з цього приводу не поступило.

Відповідно до ч. 3 ст. 349 КПК України за відсутності заперечень учасників судового провадження, суд обмежив дослідження доказів допитом обвинуваченого, дослідженням матеріалів кримінального провадження, що характеризують особу обвинуваченого, щодо речових доказів та процесуальних витрат, оскільки докази щодо інших обставин ніким не оспорювалися.

Кваліфікація дій обвинуваченого ОСОБА_4 за ч. 2 ст. 309 КК України є правильною, оскільки останній незаконно придбав та зберігав психотропну речовину без мети збуту, протягом року після засудження за цією статтею.

Вирішуючи питання про призначення покарання обвинуваченому, суд виходить із встановлених положеннями ст. 50 КК України його мети, за якими покарання є заходом примусу, що застосовується від імені держави за вироком суду до особи, визнаної винною у вчиненні кримінального правопорушення, і полягає в передбаченому законом обмеженні прав і свобод засудженого. Покарання має на меті не тільки кару, а й виправлення засуджених, а також запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень як засудженими, так і іншими особами.

Згідно з частинами 1, 2 ст. 65 КК України суд призначає покарання: 1) у межах, установлених у санкції статті (санкції частини статті) Особливої частини цього Кодексу, що передбачає відповідальність за вчинене кримінальне правопорушення, за винятком випадків, передбачених частиною другою статті 53 цього Кодексу; 2) відповідно до положень Загальної частини цього Кодексу; та 3) враховуючи ступінь тяжкості вчиненого кримінального правопорушення, особу винного та обставини, що пом`якшують та обтяжують покарання. Особі, яка вчинила злочин, має бути призначено покарання, необхідне й достатнє для її виправлення та попередження вчинення нових кримінальних правопорушень.

Призначаючи покарання обвинуваченому ОСОБА_4 відповідно до ст. 65 КК України суд враховує: суспільну небезпечність, ступінь тяжкості вчиненого обвинуваченим злочину, який згідно зі ст. 12 КК України є нетяжким злочином, за що передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк до трьох років.

Також суд враховує дані, що характеризують особу обвинуваченого і його стан здоров`я, який має на утриманні трьох неповнолітніх дітей, не працює, за місцем проживання характеризується позитивно, згідно зі ст. 89 судимості не має, на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний клінічний психоневрологічний диспансер» обвинувачений не перебуває, з квітня 2022 року перебуває на обліку в КНП ЛОР «Львівський обласний медичний центр превенції та терапії узалежнень» з діагнозом: розлади психіки та поведінки внаслідок вживання опіоїдів,однак згідно з висновком спеціальної медичної наркологічної комісії застосування ст. 96 КК України не потребує.

Судом взято до уваги інформацію, викладену у досудовій доповіді органу пробації, згідно з якою ризик вчинення ОСОБА_4 повторного кримінального правопорушення оцінюється як високий, ризик небезпеки для суспільства, у тому числі для окремих осіб, оцінюється як високий. Дослідження інформації, що характеризує ОСОБА_4 , за місцем його проживання, умов його життєдіяльності відносин у суспільстві, результати оцінки ризику вчинення повторного кримінального правопорушення, а також її імовірність небезпеки для суспільства свідчать про неможливість виправлення особи без ізоляції від суспільства. На думку органу пробації, застосування соціально-виховних заходів, що необхідні для впливу на поведінку особи з метою виправлення та запобігання вчиненню повторних кримінальних правопорушень, неможливо здійснювати без цілодобового нагляду та контролю в умовах ізоляції.

Беручи до уваги вищевказані обставини, ураховуючи принципи законності, справедливості, обґрунтованості та індивідуалізації покарання, суд вважає за необхідне призначити обвинуваченому ОСОБА_4 покарання у виді позбавлення волі у межах санкції інкримінованої йому статті КК України на строк два роки. Саме такі вид та розмір покарання є необхідними і достатніми для виправлення засудженого і попередження нових кримінальних правопорушень.

Разом з тим, якщо суд, крім випадків засудження за корупційне кримінальне правопорушення, при призначенні покарання у виді, зокрема, позбавлення волі на строк не більше п`яти років, враховуючи тяжкість кримінального правопорушення, особу винного та інші обставини справи, дійде висновку про можливість виправлення засудженого без відбування покарання, він може прийняти рішення про звільнення від відбування покарання з випробуванням (ч. 1 ст. 75 КК України).

Враховуючи активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення, що є обставиною, яке пом`якшує покарання, відсутність обставин, що обтяжують покарання, ставлення обвинуваченого до вчиненого злочину та його поведінку після його вчинення, суд дійшов висновку про можливість виправлення ОСОБА_4 без ізоляції від суспільства, а тому обвинуваченого необхідно звільнити від відбування основного покарання з випробуванням на підставі ст. 75 КК України, встановивши іспитовий строк два роки, з покладенням на нього обов`язків, передбачених ч. 1 ст. 76 КК України.

Відомості, які б спростовували означений висновок суду, відсутні, вибір заходу примусу та порядок його узгоджується із позицією сторони обвинувачення, висловленої у судових дебатах.

Речовий доказ, а саме, порошкоподібна речовина білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, що знаходиться у спец пакеті НПУ № WAR 0117615, із полімерною номерною биркою № 7569117, яку постановою слідчого від 21.11.2024 визнано речовим доказом у кримінальному провадженні та передана на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, знищити.

Процесуальні витрати, які пов`язані з проведенням експертизи від 22.11.2024, згідно з довідкою Івано-Франківського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України в розмірі 1 591,80 грн., підлягають стягненню з ОСОБА_4 на користь держави.

Запобіжний захід відносно обвинуваченого у даному кримінальному провадженні не обирався.

Керуючись статтями 370, 374 КПК України, суд,

ухвалив:

ОСОБА_4 визнати винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 309 КК України, та призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк два роки.

На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_4 звільнити від відбування покарання з випробуванням та встановити іспитовий строк два роки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 такі обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи, навчання;

- не виїжджати за межі України без погодження з уповноваженим органом з питань пробації.

Відповідно до ч. 1 ст. 165 КВК України іспитовий строк обчислюється з моменту проголошення вироку суду.

Речовий доказ, а саме, порошкоподібну речовину білого кольору, яка містить психотропну речовину, обіг якої обмежено амфетамін, що знаходиться у спец пакеті НПУ № WAR 0117615, із полімерною номерною биркою № 7569117, яку передана на зберігання в камеру зберігання речових доказів ВП № 2 ЛРУП № 2 ГУНП у Львівській області, знищити.

Стягнути з ОСОБА_4 на користь держави витрати на проведення судової експертизи у розмірі 1 591 (одна тисяча п`ятсот дев`яносто одна) гривня 80 (вісімдесят) копійок.

Апеляційна скарга на вирок суду може бути подана до Львівського апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення з підстав, передбачених ст. 394 КПК України.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Відповідно до ч. 6 ст. 376 КПК України копію вироку після його проголошення негайно вручити обвинуваченому та прокурору.

Головуючий ОСОБА_7