УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

24 березня 2025 року м. Рівне

Рівненський міський суд Рівненської області в особі слідчого судді ОСОБА_1 , при секретарі судового засідання ОСОБА_2 , з участю прокурора ОСОБА_3 , слідчого ОСОБА_4 , захисника підозрюваного адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання старшого слідчого в ОВС СВ Управління Служби безпеки України в Рівненській області майора юстиції ОСОБА_4 , яке погоджено прокурором відділу Рівненської обласної прокуратури ОСОБА_3 про обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою щодо ОСОБА_6 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, -

в с т а н о в и в:

Слідчий, у рамках кримінального провадження № 0000108 від 16.07.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, звернувся до суду із вказаним клопотанням, у якому просить обрати стосовно підозрюваного ОСОБА_6 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Своє клопотання обґрунтовує тим, що Відповідно до статей 1-3, 6 Конституції України - Україна є суверенна і Відповідно до постанови Верховної Ради України «Про звернення Верховної Ради України до Організації Об`єднаних Націй, Європейського Парламенту, Парламентської Асамблеї Ради Європи, Парламентської Асамблеї НАТО, Парламентської Асамблеї ОБСЄ, Парламентської Асамблеї ГУАМ, національних парламентів держав світу про визнання Російської Федерації державою-агресором» від 27.01.2015 № 129-VIII, російську федерацію визнано державою агресором, яка проводить агресію на території України з кінця лютого 2014 року.

Також, факт тимчасової окупації російською федерацією території України та здійснення збройної агресії проти України підтверджено у преамбулі Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15.04.2014 № 1207-VII. У вказаній преамбулі зазначено, що збройна агресія російської федерації розпочалася з неоголошених і прихованих вторгнень на територію України підрозділів збройних сил та інших силових відомств російської федерації, а також шляхом організації та підтримки терористичної діяльності, а 24.02.2022 переросла в повномасштабне збройне вторгнення на суверенну територію України.

Наслідком такої збройної агресії російської федерації проти України стала тимчасова окупація частини території України.

Планування, фінансування та реалізація російською федерацією військової агресії на території України організовується, спрямовується, здійснюється вищим політичним керівництвом рф, співробітниками федеральної служби безпеки російської федерації (далі ФСБ рф), збройними силами рф, головним управлінням генерального штабу збройних сил російської федерації, збройними силами російської федерації (далі - ЗС рф), найманцями, а також силовими відомствами російської федерації.

24.02.2022 Указом Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку з військовою агресією рф проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України «Про правовий режим воєнного стану» постановлено введення в Україні воєнного стану із 05 год 30 хв 24.02.2022 строком на 30 діб, в подальшому дія якого неодноразово продовжувалась, в тому числі діє і на даний час, шляхом прийняття Верховною Радою України відповідних нормативно-правових актів.

На даний час, представники російської спецслужби реалізовують терористичні акти на території України з метою залякування населення та дестабілізації суспільно-політичного становища в Україні шляхом підшукування та вербування громадян України на вчинення відповідних дій за грошову винагороду.

Так, ОСОБА_6 , діючи з метою надання допомоги російській федерації у проведенні підривної діяльності проти України, у червні 2022 року перебуваючи на тимчасово окупованій території Донецької області, здійснив перехід на бік ворога в умовах збройного конфлікту та зайняв посаду в незаконно створеному «Министерстве Внутренних Дел Донецкой Народной Республике» поліцейського патрульної постової служби поліції, отримавши при цьому спеціальне звання старшого сержанта поліції, чим самим підтримав органи влади, які були незаконно створеними внаслідок агресій російської федерації та здійснення останніми тимчасової окупації частини території України.

Крім цього, діючи на реалізацію свого злочинного умислу, ОСОБА_6 , у точно невстановлений час, влітку 2023 року встановив контакт з представниками ФСБ рф, які діяли на території Донецької області та на виконання завдань останніх здійснював розвідувальні дії з використанням месенджера «Телеграм» в інтересах ворога з метою вербування та схиляння осіб з числа мешканців України до співпраці з ворогом та наданням відповідної інформації щодо підрозділів Збройних Сил України та суспільно-політичної ситуації в Україні.

14.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину у спосіб передбачений ч. 8 ст. 135 КПК України, а саме шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий Кур`єр» від 14.03.2025 № 55 (7980) та 14.03.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

Обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, підтверджується зібраними у ході досудового розслідування матеріалами, а саме: протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 24.08.2023; протоколом огляду від 14.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_8 від 14.07.2023; протоколом допиту свідка ОСОБА_7 від 14.07.2023; протоколом огляду від 24.08.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2023; протоколом пред`явлення особи для впізнання за фотознімками від 15.09.2023; протоколом огляду від 16.08.2023; протоколом за результатами проведення НСРД № 2/1731 від 08.08.2023; протоколом за результатами проведення НСРД № 2/1725 від 01.08.2023, а також іншими матеріалами кримінального провадження у їх сукупності.

Таким чином, громадянин України ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Зоря Володарського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, за вчинення якого передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15 років, або довічне позбавлення волі з конфіскацією майна.

Викладене вище вказує на те, що підозрюваний ОСОБА_6 ухиляється від явки на виклик прокурора, оголошений у розшук та перебуває у м. Маріуполь Донецької області, тобто на території, яка відповідно до наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 309 від 22.12.2022 «Про затвердження Переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією», внесена до вказаного переліку територій, на яких ведуться (велися) бойові дії або тимчасово окупованих російською федерацією.

Відповідно до п. 7 ч. 1 ст. 1-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована російською федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування російської федерації та окупаційна адміністрація російської федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування російської федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації російської федерації.

Зважаючи на наявні матеріали, шляхом неодноразової публікації в газеті «Урядовий Кур`єр» та на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора розміщувалися повідомлення про виклик ОСОБА_6 для вручення йому повідомлення про підозру та проведення слідчих дій, зокрема на 12.03.2025, 18.03.2025, 19.03.2025, 20.03.2025, однак останній жодного разу не прибув, про причини неявки не повідомив, що вочевидь свідчить про переховування ОСОБА_6 від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території України.

Крім того, в ході досудового розслідування зібрано докази, які свідчать, що підозрюваний ОСОБА_6 переховується з червня 2022 року на тимчасово окупованій території України, а саме у м. Маріуполь Донецької області. Після його окупації добровільно зайняв посаду в незаконно створеному «Министерстве Внутренних Дел Донецкой Народной Республике» поліцейського патрульної постової служби поліції, отримавши при цьому спеціальне звання старшого сержанта поліції, чим самим підтримав органи влади, які були незаконно створеними внаслідок агресій російської федерації та здійснення останніми тимчасової окупації частини території України.

Покликаючись на викладене, слідчий вказує на обґрунтованість підозри ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, а також запобігти ризикам передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, неможливо без застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, з метою забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків.

Прокурор та слідчий в судовому засіданні повністю підтримали клопотання, просили його задоволити з викладених у ньому підстав, вказавши про те, що підозрюваного оголошено у розшук та з метою уникнення притягнення до кримінальної відповідальності переховується від органів досудового розслідування, що свідчить про неможливість запобігання вищезазначеним ризикам застосуванням більш м`яких запобіжних заходів, тому просили клопотання задовольнити з викладених у ньому підстав.

Захисник підозрюваного в судовому засіданні заперечила щодо задоволення клопотання слідчого вказавши на необґрунтованість підозри та заявлених ризиків, а тому просила відмовити у його задоволенні.

Заслухавши думку учасників судового розгляду, дослідивши клопотання та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов висновку, що клопотання підлягає до задоволення з наступних підстав.

Відповідно до ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених до нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватись від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно вплинути на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Згідно зі ст. 183 КПК України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Як передбачено ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законним та обґрунтованим визнається арешт особи, коли він є необхідним для запобігання вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, а також для забезпечення виконання будь-якого обов`язку, встановленого законом.

Як встановлено слідчим суддею, СВ УСБУ в Рівненській області здійснюється досудове розслідування кримінального провадження № 0000108 від 16.07.2024 за підозрою ОСОБА_6 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України.

У рамках вказаного кримінального провадження, 14.03.2025 ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні вищевказаного злочину у спосіб передбачений ч. 8 ст. 135 КПК України, а саме шляхом публікації в засобах масової інформації загальнодержавної сфери розповсюдження (газета «Урядовий Кур`єр» від 14.03.2025 № 55 (7980) та 14.03.2025 на офіційному веб-сайті Офісу Генерального прокурора.

У подальшому, зважаючи на те, що підозрюваний переховується від органу досудового розслідування на тимчасово окупованій території в м. Маріуполь Донецької області, 20.03.2025 оголошено в державний розшук.

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено наявність ризиків передбачених у п.п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від органів досудового розслідування та суду, незаконно впливати на свідків, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, а також можливість знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин вчинення кримінальних правопорушень.

Так, враховуючи той факт, що на даний час у зазначеному провадженні не встановлено всіх фактичних обставин вчинення вказаного кримінального правопорушення, яке характеризуються латентністю його вчинення, складністю та вичерпною можливістю збирання доказів у зв`язку з окупацією російською федерацією території на якій вчинено злочин, співпраці підозрюваного з окупаційними органами влади, у зв`язку з чим необхідний тривалий період часу для пошуку фактичних обставин, які можуть бути використані під час судового розгляду як докази, а перебування підозрюваного на волі призведе до неможливості повного та об`єктивного досудового розслідування з вищенаведених причин, оскільки останній може перешкоджати досудовому розслідуванню шляхом впливу на свідків та інших осіб з метою приховування вказаної протиправної діяльності шляхом схиляння останніх до надання органу досудового розслідування неправдивих показань, повідомлення інших осіб, які причетні до вчинення інших злочинів пов`язаних з окупацією території України, про факти які йому стали відомі у ході слідства, а також впливати іншим чином.

Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 23 КПК України, суд досліджує докази безпосередньо та показання учасників кримінального провадження отримує усно, що не виключає ризику впливу ОСОБА_6 на свідків після дачі ними показань у ході досудового розслідування до початку судового розгляду, оскільки останній згідно займаної посади у незаконних органах влади має право на володіння зброєю.

Таким чином, викладене дає обґрунтовані підстави вважати, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України, а тому необхідним є застосування саме запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Також, у даному кримінальному провадженні наявний значний суспільний інтерес, з огляду на той факт, що ОСОБА_6 пред`явлена підозра за вчинення злочину проти основ національної безпеки України, а тому безпосередньо стосується запиту громадянського суспільства на дотримання вимог Конституції України щодо збереження суверенітету та територіальної цілісності України.

Даних, які б вказували на неможливість застосування до ОСОБА_6 вказаного запобіжного заходу, не встановлено.

Згідно ч. 3 ст. 183 КПК України, слідчий суддя при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою зобов`язаний визначити розмір застави, достатньої для забезпечення виконання підозрюваним обов`язків, передбачених цим кодексом.

Відповідно до ч. 4 ст. 182 КПК України розмір застави визначається з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених ст. 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Разом з тим, відповідно до п. 7 ч. 4 ст. 183 КПК України, при обранні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного, обвинуваченого, який оголошений у міжнародний розшук, та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором, розмір застави не визначається.

Як встановлено слідчим суддею, 20.03.2025, відповідно до вимог ст. 281 КПК України, підозрюваного ОСОБА_6 оголошено в державний розшук, у зв`язку з його перебуванням на тимчасово окупованій території України, провадження по справі зупинено.

Відповідно до ч. 6 ст. 193 КПК України, слідчий суддя, суд може розглядає клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та може обрати такий запобіжний захід за відсутності підозрюваного, обвинуваченого лише у разі, якщо прокурором, крім наявності підстав, передбачених статтею 177 цього Кодексу, буде доведено, що підозрюваний, обвинувачений та/або який виїхав, та/або перебуває на тимчасово окупованій території України, території держави, визнаної Верховною Радою України державою-агресором та/або оголошений у міжнародний розшук. У такому разі після затримання особи і не пізніш як через сорок вісім годин з часу її доставки до місця кримінального провадження слідчий суддя, суд за участю підозрюваного, обвинуваченого розглядає питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід, про що постановляє ухвалу.

Наведені обставини дають підстави для розгляду даного клопотання про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою ОСОБА_6 за його відсутності.

Враховуючи викладене те, що ОСОБА_6 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 111 КК України, наявність ризиків, передбачених п. п. 1, 2, 3, 4 ч. 1 ст. 177 цього Кодексу, а також в ході розгляду клопотання прокурором та слідчим доведено наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним вказаного кримінального правопорушення. Окрім того, обґрунтованими є доводи сторони обвинувачення про необхідність запобігання спробам останнього ухилитися від органів досудового слідства, оскільки його оголошено у розшук.

Таким чином, із врахуванням ч. 4 ст. 183 КПК України, слідчий суддя приходить до висновку про задоволення клопотання та обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_6 без визначення розміру застави.

На підставі викладеного, керуючись ст. ст. 176, 177, 178, 183, 186, 193, 372 КПК України, слідчий суддя, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Обрати відносно ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , громадянина України, уродженця с. Зоря Володарського району Донецької області, зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою без визначення розміру застави.

Після затримання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , доставити до органу досудового розслідування, який здійснює кримінальне провадження.

Не пізніше сорока восьми годин з часу його доставки до місця кримінального провадження, доставити ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 до Рівненського міського суду Рівненської області для розгляду питання про застосування обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою або його зміну на більш м`який запобіжний захід.

Відповідно до ч. 4 ст. 197 КПК України, строк дії ухвали не зазначати.

Ухвала слідчого судді підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Рівненського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення. Подача апеляційної скарги не зупиняє дію ухвали суду.

Слідчий суддя