УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

19 вересня 2024 року слідчий суддя Шевченківського районного суду м. Києва ОСОБА_1 , при секретарі ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000986, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України, -

в с т а н о в и в:

11.09.2024 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшло клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , в якому ставилось питання про накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 03 вересня 2024 року під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) - проїзної частини Надніпрянського шосе в районі будинку №41В по вул. Здовбунівській в м. Києві, а саме на: автомобіль марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та який було поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3, з забороною користування, розпорядження та відчуження вказаного транспортного засобу.

Своє клопотання прокурор обґрунтовує тим, що СУ ГУНП в м. Києві здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0000986, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

Прокурор зазначає, що 03.09.2024, приблизно о 22 год 05 хв, водій ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , керуючи автомобілем марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_1 , рухаючись в першій смузі руху по проїзній частині Надніпрянського шосе, зі сторони мосту Патона в напрямку Дарницького мосту, в районі будинку № 418 по вул. Видубицька скоїв наїзд на невстановленого пішохода чоловіка, віком приблизно 60 років, який перебігав проїзну частину невстановленому місці для пішоходів, зліва направо відносно руху автомобіля.

В результаті даної ДТП пішохід отримав тілесні ушкодження, від яких загинув на місці пригоди. За вказаним фактом, 04.09.2024 розпочато досудове розслідування, за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України.

В ході огляду 03.09.2024 оглянуто автомобіль марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_1 , який згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії НОМЕР_2 , належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 .

У подальшому вказаний транспортний засіб було вилучено та поміщено на територію спеціального майданчику для тимчасово затриманих транспортних засобів, що розташований за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3.

Прокурор вказує, що вилучений пошкоджений автомобіль марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_1 , на теперішній час залишається не відремонтованим та містить на собі сліди дорожньо-транспортної події.

Виходячи з того, що автомобіль марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_3 , містить на собі сліди дорожньо-транспортної події, його необхідно дослідити та встановити ряд питань: встановити справність органів керування автомобіль марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_3 , шляхом проведення судової автотехнічної експертизи. В процесі проведення експертизи виникне необхідність у проведенні огляду вилученого автобуса марки автомобіль марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_3 .

Без проведення вищезазначеної експертизи із зазначеним транспортним засобом, неможливо іншим способом довести усі об`єктивні обставини, які стали причиною дорожньо-транспортної події та встановити механізм ДТП.

Прокурор зазначає, що є підстави вважати, що майно у вигляді автомобіль марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_1 , відповідає критеріям частини другої статті 167 КПК України.

Постановою слідчого від 04.09.2024 автомобіль марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_1 , визнано речовим доказом у кримінальному проваджені № 0000986 від 04.09.2024.

З метою перевірки технічного стану автомобіль марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_1 , у кримінальному провадженні доручено проведення судової автотехнічної експертизи технічного стану вказаного автомобіля.

Прокурор у кримінальному провадженні у судове засідання не з`явився, у тексті клопотання просив розглянути справу без його участі.

Власник тимчасово вилученого майна, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце проведення судового засідання, до суду не з`явилася. Разом з цим, її неявка не перешкоджає розгляду клопотання по суті заявлених у ньому вимог.

Дослідивши клопотання та додані до нього матеріали кримінального провадження, слідчий суддя приходить до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, виходячи з наступного.

Так, згідно зі статтями 131 та 132 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження на підставі ухвали слідчого судді або суду, за винятком випадків, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Положенням ч. 2 ст. 170 КПК України встановлено, що арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів; 2) спеціальної конфіскації; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Частиною 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна. Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Частиною 1 ст. 98 КПК України встановлено, що речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Положенням ч. 2 ст. 173 КПК України передбачено, що при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Враховуючи вищевикладене, беручи до уваги винесення слідчим постанови про визнання майна речовим доказом та наявність достатніх доказів того, що майно, зазначене у клопотанні відповідає критеріям ст. 98 КПК України, а саме є майном, щодо якого є наявність розумних підозр, що воно могло зберегти на собі сліди кримінального правопорушення, слідчий суддя з метою запобігання можливості приховування, пошкодження, знищення, передачі та відчуження такого майна, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для накладення арешту на майно, тимчасово вилучене 03 вересня 2024 року під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) - проїзної частини Надніпрянського шосе в районі будинку №41В по вул. Здовбунівській в м. Києві а саме на: автомобіль марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та який було поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3, з забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися зазначеним транспортним засобом.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 98, 131, 132, 170-173, 309, 310, 392, 393, 395, 532 КПК України, слідчий суддя -

у х в а л и в:

Клопотання прокурора відділу Київської міської прокуратури ОСОБА_3 , про арешт майна у кримінальному провадженні № 0000986, що внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань 04 вересня 2024 року, за ознаками вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 286 КК України - задовольнити.

Накласти арешт на майно, тимчасово вилучене 03 вересня 2024 року під час огляду місця події (дорожньо-транспортної пригоди) - проїзної частини Надніпрянського шосе в районі будинку №41В по вул. Здовбунівській в м. Києві, а саме на: автомобіль марки «Шевроле Авео», р.н. НОМЕР_1 , що належить ОСОБА_4 , яка зареєстрована за адресою: АДРЕСА_1 та який було поміщено на майданчик тимчасового утримання транспортних засобів за адресою: м. Київ, вул. Пухівська, 3, з забороною відчужувати, розпоряджатися та користуватися зазначеним транспортним засобом.

Ухвала підлягає негайному виконанню.

На ухвалу слідчого судді може бути подана апеляційна скарга безпосередньо до Київського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення. Якщо ухвалу суду постановлено без виклику особи, яка її оскаржує, строк апеляційного оскарження для такої особи обчислюється з дня отримання нею копії судового рішення.

Крім того, відповідно до ст. 174 КПК України арешт майна може бути скасований повністю чи частково за заявленим клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисників, законних представників, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутніми при розгляді питання про арешт майна, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Слідчий суддя ОСОБА_1