КИЇВСЬКИЙ АПЕЛЯЦІЙНИЙ СУД
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

Колегія суддів судової палати з розгляду кримінальних справ

Київського апеляційного суду в складі:

головуючого суддіОСОБА_1 ,
суддів при секретарі судового засіданняОСОБА_2 , ОСОБА_3 , ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в приміщенні суду в м. Києві 10 грудня 2024 року апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , на ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року, відносно

ОСОБА_6 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в с. Оринин, Кам`янець-Подільського р-ну., Хмельницької обл., громадянина України, проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 5 ст. 407 КК України,

за участі:

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_7 ,

підозрюваного ОСОБА_8

ВСТАНОВИЛА:

Вказаною ухвалою залишено без задоволення клопотання прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного у кримінальному провадженні № 0001902 від 25.07.2024 ОСОБА_6 .

Не погоджуючись з таким рішенням, прокурор подав апеляційну скаргу, в якій просив скасувати ухвалу слідчого судді, постановити нову ухвалу, якою задовольнити клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо підозрюваного ОСОБА_6 .

В обґрунтування доводів апеляційної скарги прокурор зазначає, що ОСОБА_6 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 5 ст. 407 КК України, що підтверджується зібраними у ході досудового розслідування доказами.

Слідчим суддею під час розгляду клопотання не враховано тяжкість інкримінованих ОСОБА_6 кримінальних правопорушень, а також ризики, передбачені ст. 177 КПК України.

Зокрема, слідчим суддею проігноровано можливість ОСОБА_9 незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на свідків, які разом з ним проходять військову службу в одній військовій частині, шляхом залякування та здійснення стосовно них насильницьких дій.

Крім того, ОСОБА_10 може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, з огляду на ступінь особливої тяжкості вчиненого ним злочину. При цьому, підозрюваний є військовослужбовцем та має певну підтримку серед інших військовослужбовців.

Також, підозрюваний перебуваючи на волі, з метою ухилення від кримінальної відповідальності може умисно вчинити самокалічення або симулювати хворобу, підробивши для цього відповідні документи або іншим шляхом, щоб не перебувати в умовах ізоляції до завершення досудового розслідування та судового розгляду, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Також, ОСОБА_10 може вчиняти інші кримінальні правопорушення із застосування зброї.

Серед іншого, під час самовільного залишення військової частини ОСОБА_10 вчинив злочин, передбачений ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2 КК України, що вказує на наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Посилається на те, що під час дії воєнного стану до військовослужбовців, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 402-405, 407, 408, 429 Кримінального кодексу України, застосовується виключно запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, а саме тримання під вартою (ч. 8 ст. 176 КПК України).

Заслухавши доповідь судді, доводи прокурора, який підтримав апеляційну скаргу та просив її задовольнити, пояснення захисника та підозрюваного, які заперечили проти її задоволення та просили залишити без змін ухвалу слідчого судді, вивчивши матеріали провадження і перевіривши доводи апеляційної скарги, колегія суддів вважає, що апеляційна скарга не підлягає задоволенню з наступних підстав.

Як убачається з матеріалів судового провадження, Третім слідчим відділом Територіального управління Державного бюро розслідувань, розташованого у місті Києві здійснювалося досудове розслідування у кримінальному провадженні, відомості про яке 25 липня 2024 року внесено до Єдиного реєстру досудових розслідування під № 0001902, за підозрою, у тому числі ОСОБА_6 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 5 ст. 407 КК України.

22 жовтня 2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 28, ч. 2 ст. 369-2, ч. 5 ст. 407 КК України.

30 жовтня 2024 рок прокурор відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 звернувся до Печерського районного суду м. Києва з клопотанням про застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком на 60 діб.

Ухвалою слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року клопотання прокурора залишено без задоволення, з тих підстав, що прокурором не доведено наявність ризиків, передбачених ст. 177 КПК України.

З такими висновками слідчого судді, колегія суддів погоджується з огляду на наступне.

Перевіряючи законність прийнятого рішення слідчим суддею, колегія суддів враховує практику Європейського суду з прав людини та дотримання ним вимог КПК України, які регулюють норми застосування запобіжного заходу.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи.

Згідно зі ст. 2 КПК України основним завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден не винуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

Відповідно до вимог ст. 177 КПК України, підставою для застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового розслідування, а також вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення у якому підозрюється.

Згідно з ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден з більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим ст. 177 цього Кодексу.

З ухвали суду та журналу судового засідання вбачається, що наведені в клопотанні прокурора підстави для застосування до ОСОБА_6 запобіжного заходу перевірено при розгляді клопотання. При цьому, допитано підозрюваного, заслухано позицію прокурора та думку захисника, з`ясовано інші обставини, які мають значення при вирішенні питання застосування запобіжного заходу.

Згідно ст. 194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами докази наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним кримінального правопорушення; наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один з ризиків, передбачених ст.177 КПК, на які вказує слідчий; а також недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання зазначених у клопотанні ризиків.

У рішенні Європейського суду з прав людини «Нікіфоренко проти України» від 18.02.2010, заява № 14613/03, а також рішення «Nordblad v. Sweden», заява № 19076/91, «Roldan Texeira and Other v. Italy», заява № 40655/98, «Amuur v. France», n.42, вказувалось, що проголошуючи «право на свободу», стаття 5 Конвенції говорить про фізичну свободу людини, вона ставить за мету забезпечити, щоб нікого не було позбавлено свободи свавільно.

Ризиком у контексті кримінального провадження є певна ступінь можливості, що особа вдасться до вчинків, які будуть перешкоджати досудовому розслідуванню та судовому розгляду або ж створять загрозу суспільству. Слідчий суддя, оцінюючи вірогідність такої поведінки підозрюваного, має дійти обґрунтованого висновку про високу ступінь ймовірності позапроцесуальних дій зазначеної особи.

Під час розгляду клопотання, слідчим суддею встановлено, що до матеріалів клопотання долучено письмову згоду тимчасово виконуючого обов`язки командира військової частини НОМЕР_1 до командира військової частини НОМЕР_2 , відповідно до якої солдат ОСОБА_6 , який проходить службу у військовій частині НОМЕР_2 , звернувся з проханням про розміщення для подальшого проходження військової служби на посаді водія-маскувальника інженерно-маскувального відділення інженерно-маскувального взводу інженерно-маскувальної роти військової частини НОМЕР_1 військової частини НОМЕР_3 (а.с. 126).

На переконання слідчого судді, у сукупності з висловленим бажанням підозрюваного продовжувати службу, нівелює всі зазначені стороною обвинувачення ризики.

Разом з тим, ризики потрібно оцінювати з посиланням на ряд факторів, які можуть підтвердити існування такого ризику, однак в даному випадку сторона обвинувачення обмежилась загальним перерахунком ризиків без їх належного обґрунтування, що свідчить про їх недоведеність, про формальний підхід до досягнення мети застосування запобіжного заходу. З таким висновком слідчого судді погоджується колегія суддів.

За вказаних обставин, проаналізувавши всі надані сторонами докази та дані про особу підозрюваного, слідчий суддя не знайшов підстав для задоволення клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою підозрюваного ОСОБА_6 .

Відтак, колегія суддів приходить до висновку, що слідчий суддя вірно дійшов висновку про те, що вказані обставини є підставою для відмови в задоволенні клопотання органу досудового розслідування.

Окрім того, захисником під час апеляційного розгляду повідомлено, що 04 листопада 2024 року обвинувальний акт у кримінальному провадженні скеровано до Солом`янського районного суду м. Києва для розгляду його по суті.

Істотних порушень норм КПК України, які могли б стати підставою для скасування ухвали слідчого судді, по справі не встановлено.

Керуючись ст.ст. 176, 177, 178, 183, 194, 196, 199, 309, 376, 404, 405, 407, 422 КПК України, колегія суддів, -

ПОСТАНОВИЛА:

Ухвалу слідчого судді Печерського районного суду м. Києва від 30 жовтня 2024 року відносно ОСОБА_6 , - залишити без змін, а апеляційну скаргу прокурора відділу процесуального керівництва досудовим розслідуванням та підтримання публічного обвинувачення Спеціалізованої прокуратури у сфері оборони Центрального регіону ОСОБА_5 , - без задоволення.

Ухвала апеляційного суду відповідно до правил, визначених ч. 4 ст. 424 КПК України, є остаточною й оскарженню в касаційному порядку не підлягає

Судді:

ОСОБА_11 ОСОБА_12 ОСОБА_13

Єдиний унікальний № 757/50242/24-к Слідчий суддя в 1-ій інстанції: ОСОБА_14

Провадження № 11сс/824/7511/2024 Доповідач ОСОБА_1

Категорія ст.183 КПК України