Справа №718/3657/24
Провадження №1-кп/718/154/24
В И Р О К

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.01.2025 року м.Кіцмань Чернівецької області

Кіцманський районний суд Чернівецької області в складі судді ОСОБА_1 ,

з участю секретаря судового ОСОБА_2 ,

сторін кримінального провадження:

прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченої ОСОБА_4 ,

представника потерпілого - адвоката ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в місті Кіцмань обвинувальний акт у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 30вересня 2024 року за №0000155, про обвинувачення ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженки с. Давидівці Кіцманського району Чернівецької області, українки, громадянки України, одруженої, раніше не судимої, яка зареєстрована та проживає за адресою: АДРЕСА_1 , у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, -

в с т а н о в и в:

Формулювання обвинувачення, визнане судом доведеним.

05 травня 2024 року близько 17:30 год. ОСОБА_4 , зайшовши на територію господарства за місцем проживання ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , що за адресою: АДРЕСА_1 , в ході виниклого словесного конфлікту, під час якого діючи умисно, протиправно, усвідомлюючи кримінально каране значення своїх дій, нанесла декілька ударів рукою в область грудної клітини ОСОБА_6 , який знаходився у лежачому горизонтальному положенні, у результаті даних дій у потерпілого ОСОБА_6 наявні тілесні ушкодження у вигляді саден: правої половини грудної клітини, підшкірних крововиливів правої половини грудної клітини, які відповідно до висновку експерта № 75-Е від 29.05.2024 відносяться до легких тілесних ушкоджень.

Стаття (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність, що передбачає відповідальність за кримінальне правопорушення, винним у вчиненні якого визнається обвинувачений.

Відповідно до ч. 1 ст. 125 КК України передбачено кримінальну відповідальність за умисне легке тілесне ушкодження.

Позиції сторін судового провадження.

Прокурор у судовому засіданні 10 січня 2025 року та 15 січня 2025 року стверджував про доведеність винуватості обвинуваченої у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, просив призначити їй покарання за ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Обвинувачена визнала свою вину у вчиненні інкримінованого їй кримінального правопорушення, у судовому засіданні, в чому розкаюється, повідомила, що в подальшому діятиме по закону.

Потерпілий у судові засідання 10 січня 2025 року та 15 січня 2025 року не з`явився, передав через свого представника адвоката ОСОБА_5 до суду письмову заяву, в якій повідомив, що не має можливості прийняти безпосередню участь у розгляді справи, оскільки на даний час перебуває у ЗСУ та несе службу далеко за межами Чернівецької області, просить справу розглянути без його участі, його законні права та інтереси у даній справі довіряє представляти адвокату ОСОБА_5 , позовні вимоги щодо стягнення з обвинуваченої на його користь моральної шкоди в сумі тридцять тисяч гривень підтримує повністю.

Представник потерпілого у судових засіданнях 10 січня 2025 року та 15 січня 2025 року зазначив, що існуючий між сім`ями потерпілого і обвинуваченої конфлікт не привід вриватися і бити сусіда, висловив сумнів, що обвинувачена щиро розкаялася у скоєному, оскільки до цього часу не вибачилась перед потерпілим, побиття якого відбулося на очах його дружини, стверджує, що потерпілий не просить стягнути з обвинуваченої матеріальну шкоду, а лише моральну шкоду.

У судовому засіданні 15 січня 2025 року представник потерпілого просив призначити обвинуваченій покарання у вигляді двохсот годин громадських робіт.

Докази на підтвердження встановлених судом обставин.

Прокурор у судовому засіданні 10 січня 2025 року, у зв`язку із визнанням обвинуваченою своєї вини, запропонував порядок дослідження доказів, передбачений ч.3 ст. 349 КПК України, а саме: допитати обвинувачену, дослідити докази, які характеризують особу обвинуваченої, речові докази, питання цивільного позову.

Обвинувачена та представник потерпілогопротизазначеного порядку дослідження доказів, запропонованого прокурором, не заперечили.

Відповідно до приписів ч. 3 ст. 349 КПК України суд, за згодою учасників судового провадження, визнав недоцільним дослідження доказів стосовно тих фактичних обставин кримінального провадження, які ніким не оспорюються.

При цьому суд встановив, що учасники судового провадження правильно розуміють зміст викладених в обвинувальному акті обставин, їх позиція є добровільною, а також роз`яснив учасникам, що у такому випадку вони будуть позбавлені права оскаржити ціобставини в апеляційному порядку.

Допитана у судовому засіданні обвинувачена 10 січня 2025 року пояснила, що конфлікт між її сім`єю та сім`єю потерпілого, який пов`язаний із стічними водами, триває два роки, стверджує, що потерпілий ображає її сім`ю нецензурною лайкою, погрожує їй розправою, на її звернення з даного приводу ніхто не реагував, дізналася, що ОСОБА_6 напав у той день на її батька, у зв`язку з чим вона емоційно не справилась та вчинила вказане кримінальне правопорушення, про що шкодує та розкаюється у вчиненому.

Таким чином, допитавши в судовому засіданні обвинувачену, дослідивши інформацію, що характеризує її особу, суд дійшов висновку про доведеність винуватості ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України, а саме в умисному легкому тілесному ушкодженні.

Обставини, які пом`якшують або обтяжують покарання.

Обставинами, які пом`якшують покарання, суд визнає щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставин, що обтяжують покарання, судом не встановлено.

Мотиви призначення покарання.

Згіднозі ст. 50, ст. 65 КК України особі, яка вчинила кримінальне правопорушення, має бути призначено покарання необхідне й достатнє для її виправлення і попередження нових кримінальних правопорушень. Виходячи з указаної мети й принципів справедливості, співмірності та індивідуалізації, покарання повинно бути адекватним характеру вчинених дій, їх небезпечності та даним про особу винного.

При призначенні покарання суд зважає на те, що вчинене обвинуваченою кримінальне правопорушення є кримінальним проступком, дані про особу обвинуваченої, яка раніше не судима, на обліку у лікарів нарколога та психіатра не перебуває, згідно довідки характеристики, виданої Давидівським старостинським округом, заяв та скарг на неї не надходило.

Враховуючи вказані обставини, суд вважає за необхідне призначити ОСОБА_4 покарання у межах санкції ч. 1 ст. 125 КК України у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 грн.

Підстави для задоволення цивільного позову або відмови у ньому.

Представником потерпілого 13 грудня 2024 року пред`явлено цивільний позов у кримінальному провадженні до обвинуваченої ОСОБА_4 про стягнення з неї на користь потерпілого моральної шкоди в сумі 30000 гривень. Заявлені вимоги адвокат обґрунтовує тим, що внаслідок отриманих ОСОБА_6 тілесних ушкоджень суттєво погіршився стан його здоров`я, переважну більшість ліків він із дружиною вимушений був купувати за власні кошти, потерпілий зазнав душевних страждань, за час лікування у медичних закладах не мав можливості працювати, не міг повноцінно виконувати службові обов`язки, принижено його честь та гідність не лише як воїна, військовослужбовця ЗСУ, а як громадянина, адже він на 25 років старший по віку за відповідача, годиться їй в батьки.

У судовому засіданні 15 січня 2025 року представник потерпілого підтримав позовні вимоги у повному обсязі та просив їх задоволити.

Обвинувачена 08 січня 2025 року подала відзив на цивільний позов, в якому не погодилась із визначеним розміром компенсації за моральну шкоду, вважає його необґрунтованим та значно завищеним, зазначила, що у позивача відсутні документальні підтвердження витрат на медичне обстеження і лікування, вказує, що причиною загострення конфлікту між ними є порушення ОСОБА_6 правил добросусідства, висловлювання погроз та образ в її бік, стверджує, що вона не має стабільного щомісячного доходу, оскільки не працевлаштована, на її утриманні перебуває неповнолітня дитина, вона проживає з батьками пенсійного віку та матеріально неспроможна заплатити потерпілому кошти в сумі 30000 грн, вважає, що розмір компенсації за моральну шкоду слід визначити в розмірі 1000 грн.

Заслухавши пояснення представника цивільного позивача, цивільного відповідача, розглянувши матеріали позовної заяви та відзиву на неї, оцінивши досліджені в судовому засіданні докази, суд приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті.

Єдиним доказом на підтвердження отриманих цивільним позивачем тілесних ушкоджень, долученим до позовної заяви, є висновок експерта №75-Е (вих. № 115 від 06.06.24 р.), в якому експерт дійшов висновку, що тілесні ушкодження, виявлені у ОСОБА_6 відносяться до легких тілесних ушкоджень та до легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я.

З огляду на це, суд зауважує, що нанесення потерпілому ОСОБА_6 легких тілесних ушкоджень, які призвели до короткочасного розладу здоров`я, обвинуваченій ОСОБА_4 в обвинувальному акті не інкримінується.

Таким чином, суд позбавлений можливості встановити внаслідок яких саме тілесних ушкоджень, які зазначені у вищевказаному висновку експерта, суттєво погіршився стан здоров`я потерпілого, що зумовило його лікування у медичних закладах, внаслідок чого він не мав можливості працювати, не міг повноцінно виконувати службові обов`язки.

При вирішенні питання щодо розміру відшкодування моральної шкоди суд враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав цивільний позивач, їх тривалість, тяжкість вимушених змін у його житті. При цьому, суд також виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, у зв`язку з чим приходить до висновку про необхідність відшкодування потерпілому моральної шкоди в сумі 10000,00 гривень, а відтак цивільний позов підлягає до часткового задоволення.

Мотиви ухвалення інших рішень щодо питань, які вирішуються судом при ухваленні вироку, та положення закону, якими керувався суд.

Запобіжний захід до обвинуваченої не застосовувався.

Питання щодо речових доказів суд вирішує відповідно до ст.100 КПК України.

Витрати на залучення експертів відсутні.

На підставі ч. 15 ст. 615 КПК України в умовах дії воєнного стану після складання та підписання повного тексту вироку суд має право обмежитися проголошенням його резолютивної частини з обов`язковим врученням учасникам судового провадження повного тексту вироку в день його проголошення.

Керуючись ч.3 ст. 349, ст.ст. 368, 370, 371, 374, 376, 615 КПК України, суд -

у х в а л и в:

Визнати ОСОБА_4 винною у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України, та призначити їй покарання у виді штрафу у розмірі п`ятдесяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 850,00 (вісімсот п`ятдесят) гривень 00 коп.

Цивільний позов потерпілого ОСОБА_6 , поданий його представником адвокатом ОСОБА_5 - задоволити частково.

Стягнути з ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_3 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_1 , на користь ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , місце проживання: АДРЕСА_1 , РНОКПП НОМЕР_2 , моральну шкоду в сумі 10000,00 (десять тисяч) гривень 00 коп.

В іншій частині позовних вимог відмовити.

Запобіжний захід стосовно ОСОБА_4 не застосовувався, підстави для його застосування відсутні.

Речовий доказ - магнітний носій білого кольору без марки та назви, на якому наявний відеозапис з відеокамери відеоспостереження, яке ведеться на подвір`ї господарства, що розташоване за адресою: АДРЕСА_1 - залишити у матеріалах кримінального провадження.

Вирок не може бути оскаржено в апеляційному порядку з підстав заперечення обставин, які ніким не заперечувалися під час судового розгляду і дослідження яких було визнано судом недоцільним, відповідно до положень частини третьої статті 349 КПК України.

З інших підстав вирок може бути оскаржений до Чернівецького апеляційного суду протягом тридцяти днів з дня його проголошення.

Вирок набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги вирок, якщо його не скасовано, набирає законної сили після прийняття рішення судом апеляційної інстанції.

Учасники судового провадження мають право отримати в суді копію вироку.

Копію вироку негайно після його проголошення вручити прокурору та обвинуваченій.

Копія судового рішення не пізніше наступного дня після ухвалення надсилається учаснику судового провадження, який не був присутнім в судовому засідання.

Суддя ОСОБА_1