Справа №639/8620/24
Провадження №1-кс/639/1692/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

26 грудня 2024 року м. Харків

Слідчий суддя Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , розглянувши матеріали справи за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурорів Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 щодо неповного внесення відомостей за заявою про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, -

ВСТАНОВИВ:

26.12.2024 року до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла зазначена скарга ОСОБА_2 .

У скарзі заявник зазначає, що 21.11.2024 звернувся до ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області з заявою про вчинення відносно нього ряду кримінальних правопорушень.

У зв`язку з невнесенням відомостей за заявою до ЄРДР він звернувся зі скаргою до Жовтневого районного суду м. Харкова.

Ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова ОСОБА_6 від 12.12.2024 зобов`язано внести відомості за заявою ОСОБА_2 від 21.11.2024 до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Разом із цим, 19.12.2024 дізнавачем СД ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 на виконання вказаної ухвали слідчого судді внесено до ЄРДР відомості лише за ч. 1 ст. 125 КК України, хоча ОСОБА_2 звертався до правоохоронного органу з заявою про внесення відомостей за 42 статтями КК України.

ОСОБА_2 у скарзі просить: визнати бездіяльність прокурорів Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , які , на його думку, дали дізнавачу ОСОБА_5 вказівку внести відомості до ЄРДР лише за ч. 1 ст. 125 КК України та приховати інші кримінальні правопорушення; зобов`язати орган досудового розслідування та/або орган прокуратури внести до ЄРДР відомості про всі злочини, щодо яких була подана заява від 21.11.2024; зобов`язати вказати у ЄРДР фактичну дату подання ним заяви 21.11.2024, а не «вигадану» дату 18.12.2024.

Перевіривши матеріали скарги, слідчий суддя приходить до наступного.

Порядок оскарження рішень, дій, бездіяльності слідчого, прокурора під час досудового розслідування чітко визначено та регламентовано Главою 26 Кримінального процесуального кодексу України. Вичерпний перелік рішень, дій чи бездіяльності слідчого або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування, визначений частиною 1 ст. 303 КПК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 303 КПК України, на досудовому провадженні можуть бути оскаржені такі рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора:

1) бездіяльність слідчого, дізнавача, прокурора, яка полягає у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань після отримання заяви чи повідомлення про кримінальне правопорушення, у неповерненні тимчасово вилученого майна згідно з вимогами статті 169 цього Кодексу, а також у нездійсненні інших процесуальних дій, які він зобов`язаний вчинити у визначений цим Кодексом строк, - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, володільцем тимчасово вилученого майна, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування;

2) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зупинення досудового розслідування - потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

3) рішення слідчого, дізнавача про закриття кримінального провадження - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником;

4) рішення прокурора про закриття кримінального провадження та/або провадження щодо юридичної особи - заявником, потерпілим, його представником чи законним представником, підозрюваним, його захисником чи законним представником, представником юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження;

5) рішення прокурора, слідчого, дізнавача про відмову у визнанні потерпілим - особою, якій відмовлено у визнанні потерпілою;

6) рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора при застосуванні заходів безпеки - особами, до яких можуть бути застосовані заходи безпеки, передбачені законом;

7) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про відмову в задоволенні клопотання про проведення слідчих (розшукових) дій, негласних слідчих (розшукових) дій - особою, якій відмовлено у задоволенні клопотання, її представником, законним представником чи захисником;

8) рішення слідчого, дізнавача, прокурора про зміну порядку досудового розслідування та продовження його згідно з правилами, передбаченими главою 39 цього Кодексу, - підозрюваним, його захисником чи законним представником, потерпілим, його представником чи законним представником;

9--1) рішення прокурора про відмову в задоволенні скарги на недотримання розумних строків слідчим, дізнавачем, прокурором під час досудового розслідування - особою, якій відмовлено у задоволенні скарги, її представником, законним представником чи захисником;

10) повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру після спливу одного місяця з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального проступку або двох місяців з дня повідомлення особі про підозру у вчиненні злочину, але не пізніше закриття прокурором кримінального провадження або звернення до суду із обвинувальним актом - підозрюваним, його захисником чи законним представником;

11) відмова слідчого, дізнавача, прокурора в задоволенні клопотання про закриття кримінального провадження з підстав, передбачених пунктом 9-1 частини першої статті 284 цього Кодексу, - стороною захисту, іншою особою, права чи законні інтереси якої обмежуються під час досудового розслідування, її представником.

Відповідно до ч. 2 ст. 303 КПК України скарги на інші рішення, дії чи бездіяльність слідчого, дізнавача або прокурора не розглядаються під час досудового розслідування і можуть бути предметом розгляду під час підготовчого провадження у суді згідно з правилами статей 314-316 цього Кодексу.

Як вбачається з матеріалів заяви, ОСОБА_2 звернувся до слідчого судді із скаргою, головною вимогою якої є оскарження, на думку заявника, неповного внесення до ЄРДР відомостей за його заявою.

Вимоги скарги фактично зводяться до зобов`язання прокурора або дізнавача внести до Єдиного реєстру досудових розслідувань повну правову кваліфікацію дій, викладених у заяві ОСОБА_2 , а також зазначити дату його первісного звернення до правоохоронних органів.

Відповідно до пунктів 4, 5 частини 5 статті 214 КПК до ЄРДР вносяться короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення, наведених потерпілим, заявником чи виявлених з іншого джерела, а також попередня правова кваліфікація кримінального правопорушення з зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність. З цими вимогами узгоджуються приписи Положення про ЄРДР, з огляду на які до реєстру вносяться відомості про, зокрема, короткий виклад обставин, що можуть свідчити про вчинення кримінального правопорушення та попередню правову кваліфікацію кримінального правопорушення із зазначенням статті (частини статті) закону України про кримінальну відповідальність.

Пункт 5 частини 5 статті 214 КПК містить поняття «попередня правова кваліфікація». Це свідчить про те, що правова кваліфікація не є статичною, це динамічний процес, який у цьому аспекті розпочинається з правової кваліфікації, яка є саме попередньою і яка, зокрема, у ході ефективного досудового розслідування може зазнавати змін з урахуванням розширення можливостей для сторони обвинувачення встановити дійсні обставини відповідної події. Так, на початку досудового розслідування наявний лише обмежений обсяг відомостей про події. У ході досудового розслідування кількість, обсяг та якість виявлених відомостей збільшуються, і на момент завершення досудового розслідування справи відповідний суб`єкт кваліфікації повинен володіти всіма суттєвими, необхідними й достатніми даними про скоєне діяння.

Точність правової кваліфікації кримінального правопорушення має суттєве значення для кримінального провадження, зокрема, для цілей визначення належної його підслідності, підсудності, визначення правового режиму здійснення негласних слідчих (розшукових) дій в конкретному кримінальному провадженні, застосування запобіжних заходів тощо.

Водночас, процесуальне керівництво досудовим розслідуванням та здійснення функції обвинувачення покладено на прокурора (статті 36 КПК), зокрема, прокурор уповноважений скасовувати незаконні та необґрунтовані постанови слідчих (пункт 7 частини 2 статті 36 КПК).

Слідчий суддя суддя суду першої інстанції, до повноважень якого належить здійснення у порядку, передбаченому КПК, судового контролю за дотриманням прав, свобод та інтересів осіб у кримінальному провадженні (пункт 18 частини 1 статті 3 КПК).

Кримінальне провадження здійснюється на основі змагальності, що передбачає самостійне обстоювання стороною обвинувачення і стороною захисту їхніх правових позицій. Під час кримінального провадження функції державного обвинувачення, захисту та судового розгляду не можуть покладатися на один і той самий орган чи службову особу. Суд, зберігаючи об`єктивність та неупередженість, створює необхідні умови для реалізації сторонами їхніх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків (частини 1, 3, 5 статті 22 КПК). Сторони кримінального провадження є вільними у використанні своїх прав у межах та у спосіб, передбачених КПК. Слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень КПК (частини 1, 3 статті 26 КПК).

Той факт, що кримінальне провадження № 0000312 зареєстроване (на виконання ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду м. Харкова від 12.12.2024 за скаргою ОСОБА_2 ) свідчить про можливість (та обов`язок сторони обвинувачення) подальшого збирання доказів у цьому провадженні, що, у свою чергу, не виключає можливості подальшого уточнення та доповнення правової кваліфікації кримінальних правопорушень, які заявник вражає правильними. На процес збирання доказів можуть впливати й інші учасники кримінального провадження, зокрема, заявник та потерпілий, їх представники, шляхом подання на підтвердження своєї заяви речей і документів (пункт 2 частини 2 статті 60 КПК), подання доказів слідчому, прокурору, слідчому судді, суду, заявлення клопотань, надання пояснень тощо (частина 1 статті 56 КПК).

У той же час ні заявник, ні потерпілий, ні слідчий суддя не уповноважені спрямовувати хід досудового розслідування, зокрема, шляхом нав`язування дізнавачу, слідчому, прокурору саме тієї кваліфікації кримінального правопорушення, яка є бажаною для них, чи яку вони вважають правильною.

Показовим у цьому світлі наступне: заявник та потерпілий, їх представники відповідно до пункту 10 частини 1 статті 303 КПК позбавлені права оскаржувати слідчому судді повідомлення слідчого, дізнавача, прокурора про підозру, зокрема, з мотивів незгоди із правовою кваліфікацією кримінального правопорушення, та позбавлені можливості впливати на зміст обвинувального акту в частині кваліфікації кримінального правопорушення (стаття 291 КПК) інакше, ніж шляхом висловлення своєї позиції слідчому чи прокурору в рамках відповідних звернень, клопотань тощо. Можливість жездійснення потерпілим функції обвинувачення передбачена КПК лише на етапі судового розгляду обвинувального акту (стаття 340 КПК), тобто після затвердження прокурором обвинувального акту та спрямування його до суду.

Отже, сукупний аналіз положень статей 2, 36, 214 КПК свідчить про таке: до виключної компетенції дізнавача, слідчого, прокурора відноситься визначення попередньої правової кваліфікації кримінального правопорушення під час внесення відомостей до ЄРДР, який визначає її на підставі зазначених у заяві відомостей, фактів про вчинення кримінального правопорушення. У дізнавача, слідчого, прокурора немає обов`язку вносити до ЄРДР відомості у точній відповідності зі змістом заяви про кримінальне правопорушення в частині обраної заявником правової кваліфікації.

Саме тому, зобов`язуючи уповноважену службову особу СВ ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області внести до ЄРДР відомості про кримінальне правопорушення за заявою, слідчий суддя в ухвалі від 12.12.2024 не зазначив твердження про обов`язковість кваліфікації за конкретними, вказаними заявником складами кримінальних правопорушень.

Таким чином, слідчий суддя зазначає, що: правова кваліфікація може змінюватися в процесі здійснення досудового розслідування та встановлення відповідних фактичних обставин, які можуть свідчити про вчинення інших злочинів; під час вирішення питання про визнання бездіяльності дізнавача, слідчого, прокурора щодо невнесення відомостей до ЄРДР слідчий суддя не наділений повноваженнями на визначення кваліфікації злочину, яка є обов`язковою для реєстратора ЄРДР; здійснення судового контролю з боку слідчого судді за порядком виконання судового рішення та за діями дізнавача, слідчого, прокурора щодо правильності правової кваліфікації (у тому числі попередньої кваліфікації при внесенні відомостей заяви про кримінальне правопорушення до ЄРДР) на етапі досудового розслідування до повідомлення особи про підозру КПК не передбачено. Виправлення будь-яких допущених помилок на цьому етапі можливе прокурором (в тому числі вищого рівня) в рамках процесуального керівництва досудовим розслідуванням.

Отже, положення ст.303 КПК України не наділяють слідчого суддю повноваженнями здійснювати судовий контроль за правильністю внесення уповноваженими особами фабули обвинувачення до Єдиного реєстру досудових розслідувань.

Слідчий суддя зазначає, що відповідно до положень ст. 303 КПК України, які розширеному тлумаченню не підлягають, чинне законодавство не передбачає можливості як оскарження дій, бездіяльності чи рішення слідчого, дізнавача, прокурора щодо внесення тієї чи іншої фабули до ЄРДР, так і зобов`язання слідчого, дізнавача, прокурора вносити зміни до змісту вже внесених до ЄРДР відомостей.

Зазначені обставини кореспондуються також і з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, відображеної у постанові від 26 березня 2019 року по справі № 807/1456/17, згідно якої наведений у частині першій статті 303 КПК України перелік рішень, дій або бездіяльності, що можуть бути предметом судового оскарження, є вичерпним і розширеному тлумаченню не підлягає.

Вимога ж скарги щодо визнання бездіяльності прокурорів не є такою, що підлягає розгляду в порядку, передбаченому Кримінально-процесуальним законодавством України.

Відповідно до ч.4 ст.304 КПК України слідчий суддя відмовляє у відкритті провадження у разі, якщо скарга подана на рішення, дію або бездіяльність дізнавача, слідчого, прокурора, що не підлягає оскарженню.

Відтак, слідчий суддя на підставі ч. 4 ст. 304 КПК України відмовляє у відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 , оскільки порушені останнім у даному випадку питання не входять до переліку рішень, дії чи бездіяльності слідчого, дізнавача або прокурора, які можуть бути оскаржені під час досудового розслідування.

На підставі викладеного, керуючись вимогами ст.ст.303 304, 309, 369 372 КПК України, слідчий суддя,

ПОСТАНОВИВ:

У відкритті провадження за скаргою ОСОБА_2 на бездіяльність прокурорів Новобаварської окружної прокуратури м. Харкова ОСОБА_3 , ОСОБА_4 , дізнавача СД ВП № 1 ХРУП № 3 ГУНП в Харківській області ОСОБА_5 щодо неповного внесення відомостей за заявою про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань відмовити.

Копію ухвали про відмову у відкритті провадження за скаргою невідкладно надіслати ОСОБА_2 разом із матеріалами скарги.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду шляхом подачі апеляційної скарги безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом 5 (п`яти) днів з дня отримання копії ухвали.

Слідчий суддя ОСОБА_1