Справа № 206/6022/24
Провадження № 1-кс/206/1206/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

15.11.2024 слідчий суддя Самарського районного суду м. Дніпропетровська ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , слідчого ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , підозрюваного ОСОБА_5 , захисника-адвоката ОСОБА_6 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Дніпро клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП№2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню під №0000079, відомості про яке внесені до ЄРДР від 14.11.2024 відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого базову середню освіту, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб, непрацевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого,-

якому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

15 листопада 2024 року слідчий СВ ВП №1 ДРУП№2 ГУНП в Дніпропетровській області старший лейтенант поліції ОСОБА_7 звернулась до суду із клопотанням про обрання підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обґрунтовано тим, що в проваджені СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 14.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Процесуальне керівництво досудовим розслідуванням здійснюється Лівобережною окружною прокуратурою міста Дніпра.

Досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_5 , 14 листопада 2024 року приблизно о 13 годин 50 хвилин прийшов на другий поверх торгового центру «Нінель», що розташований за адресою: м. Дніпро, вул. Кирила Осьмака (20-річчя Перемоги), буд. 35, де знаходяться торгівельні магазини та розташовані манекени з одягом, на одному з яких були одягнені жіночі вельветові брюки на мікро міху, стиль палацо, на резинці із шнурком, чорного кольору, номер моделі 601, розмір 25. В цей час, ОСОБА_5 визначив зазначені штани об`єктом свого злочинного посягання та у нього раптово виник злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, а саме вказаних штанів, належних ОСОБА_8 .

Будучи обізнаним, що 24.02.2022 року на підставі Указу Президента України №64/2022, у зв`язку з військовою агресією російської федерації, на території України було введено воєнний стан, а також те, що у подальшому, відповідно до Указу Президента України «Про продовження строку дії воєнного стану в Україні» від 06.05.2024 № 740/2024, строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 10 листопада 2024 року продовжено строком на 90 діб, ОСОБА_5 приступив до реалізації свого злочинного умислу.

Реалізуючи вищевказаний злочинний умисел, направлений на відкрите викрадення чужого майна (грабіж), ОСОБА_5 , знаходячись в холі другого поверху торгового центру «Нінель», що за адресою: м. Дніпро, вул. Кирила Осьмака (20-річчя Перемоги), буд. 35, діючи умисно, з корисливих мотивів, передбачаючи спричинення майнової шкоди потерпілій та бажаючи її настання, усвідомлюючи, що його дії є відкритими та очевидними, а також скориставшись тим, що потерпіла ОСОБА_8 відволічена, підійшов до манекену у вигляді ніг на якому були одягнені жіночі вельветові брюки на мікро міху, стиль палацо, на резинці із шнурком, чорного кольору, номер моделі 601, розмір 25 та взяв його до своїх рук.

Далі, доводячи свій злочинний умисел на відкрите викрадення майна ОСОБА_8 , в умовах воєнного стану, до кінця, ОСОБА_9 перебуваючи у тому ж місці та в той же час, тобто в холі другого поверху торгового центру «Нінель», що за адресою: м. Дніпро, вул. Кирила Осьмака (20-річчя Перемоги), буд. 35 тримаючи манекен у вигляді ніг на якому були одягнені жіночі вельветові брюки на мікро міху, стиль палацо, на резинці із шнурком, чорного кольору, номер моделі 601, розмір 25, належні ОСОБА_8 , у руках, попрямував в бік виходу з торгового центру, в подальшому викинувши манекен у вигляді ніг на вулиці, а залишеними собі жіночими вельветовими брюки на мікро міху, стиль палацо, на резинці із шнурком, чорного кольору, номер моделі 601, розмір 25 розпорядився на власний розсуд.

Своїми умисними, незаконними діями ОСОБА_5 , заподіяв потерпілій ОСОБА_8 матеріальну шкоду на загальну суму 950 гривень.

Таким чином, умисні дії ОСОБА_5 , які виразились у відкритому викраденні чужого майна (грабіж), в умовах воєнного стану, кваліфікуються за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Причетність ОСОБА_5 до скоєння кримінального правопорушення підтверджується зібраними у кримінальному проваджені доказами: протоколом прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.11.2024 року; протоколом огляду місця події від 14.11.2024 року; протоколом допиту потерпілої ОСОБА_8 від 14.11.2024 року; протоколом пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_8 від 14.11.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_5 від 07.08.2024 року; протоколом допиту свідка ОСОБА_10 від 14.11.2024 року; протоколом затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення; зібраними матеріалами по кримінальному провадженню в цілому.

14.11.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слідчим СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Враховуючи викладене, під час досудового розслідування встановлено наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме: про наявність ризику, передбаченого у п. 1 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, яке відповідно до ст.12 КК України відноситься до тяжких злочинів, санкція статті, якої передбачає позбавлення волі на строк від семи до десяти років, тому є підстави вважати, що ОСОБА_5 усвідомлюючи про реальне покарання у вигляді позбавлення волі строком від семи до десяти років, яке йому загрожує, може переховуватись від органу досудового розслідування, прокуратури та суду. Про наявність ризику передбаченого у п.3 ч.1 ст.177 КПК України свідчить те, що ОСОБА_5 , знаходячись на свободі, може вмовляннями, чи іншими способами з метою уникнення від кримінальної відповідальності незаконно вплинути на потерпілу ОСОБА_8 , щодо її показань відносно нього, оскільки він знає місце її роботи, що в подальшому негативно вплине на досудове розслідування. Про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, свідчить те, що ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні умисного злочину проти власності, тому може продовжити злочинну діяльність, окрім того підозрюваний не має стійких соціальних зв`язків у суспільстві, не працевлаштований, немає законного прибутку, вчинив кримінальне правопорушення проти власності, у зв`язку з цим є всі підстави вважати, що останній може продовжувати вчиняти кримінальні правопорушення з метою незаконного збагачення.

Застосування до підозрюваного більш м`яких запобіжних заходів, що передбачені Кримінальним процесуальним кодексом України, є недостатньою мірою, оскільки не будуть слугувати забезпеченню виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також не зможе запобігти спробам підозрюваного переховуватися від органів досудового розслідування або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Вказані обставини виключають об`єктивну можливість щодо застосування до підозрюваного такого виду запобіжного заходу як особисте зобов`язання.

Передбачений статтею 181 КПК України запобіжний захід домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Беручи до уваги наведені вище обставини, вважаю за неможливе застосування до підозрюваного запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту.

Відповідно до ч.1, ч.2, ч.3 ст.183 Кримінального процесуального кодексу України, тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу. Запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад 3 років.

На підставі викладеного, слідчий просить застосувати щодо підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на шістдесят днів.

Слідчий в судовому засіданні підтримала клопотання та просила його задовольнити і обрати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

Прокурор в судовому засіданні підтримав слідчу щодо мотивів обрання виду запобіжного заходу та пояснив, що саме такий запобіжний захід зможе належним чином забезпечити виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Разом з тим зазначив, що ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні злочину, передбаченого за ч.4 ст. 186 КК України, за який передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк до десяти років, наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України є доведеними та обґрунтованими. Окрім того зазначив, що ОСОБА_5 не має стійких соціальних зв`язків, під час обшуку у останнього було виявлено медичні картки, які підтверджують його перебування на замісній терапії метадоном. Вважав, що позиція сторони захисту, щодо тієї обставини, що кримінальне правопорушення вчинене ОСОБА_5 має бути кваліфіковане за ч.4 ст. 185 КК країни, а не за ч. 4 ст. 186 КК України є неспроможною, оскільки потерпіла бачила як останній тримав манекен у вигляді ніг на якому були одягнені жіночі брюки схопив його та побіг у напрямку в бік виходу з торгового центру, після чого вона кинулась його наздоганяти, але наздогнати його не змогла. Вказані обставини також зазначені в протоколі допиту потерпілої. А відтак, вважав, що дії ОСОБА_5 вірно кваліфіковані за ч. 4 ст. 186 КК України.

Підозрюваний ОСОБА_5 в судовому засіданні, просив відмовити в задоволенні клопотання слідчого та застосувати до нього більш м`який запобіжний захід не пов`язаний з триманням під вартою. Окрім того, вказав, що він вчинив крадіжку жіночих брюк, оскільки в той час продавець відволіклася та не бачила його. Жалкую про скоєне, вину визнає у вчиненні крадіжки та просить надати можливість відшкодувати шкоду.

Захисник-адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечувала проти обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та просили відмовити у задоволенні клопотання слідчого, застосувавши до нього більш м`який запобіжний захід. Зазначила, що підозра за ч. 4 ст. 186 КК України є необґрунтованою, оскільки дії ОСОБА_5 органом досудового розслідування кваліфіковані не вірно, оскільки дії останнього підпадають під кваліфікацію дій передбачених ч. 4 ст. 185 КК України, оскільки. Очевидців вказаної події не було, що також підтверджується матеріалами клопотання та на час вчинення кримінального правопорушення її підзахисний вважав, що за його діями ніхто не спостерігає, оскільки продавець відволіклася і не бачила його дій.

Вислухавши пояснення слідчої, прокурора, підозрюваного та його захисника, дослідивши подані матеріали, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність відмови в задоволенні клопотання з наступних підстав.

В проваджені СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області перебувають матеріали досудового розслідування, відомості щодо якого внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №0000079 від 14.11.2024 за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

14.11.2024 року ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_2 слідчим СВ ВП №1 ДРУП №2 ГУНП в Дніпропетровській області за погодженням з прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра було вручено письмове повідомлення про підозру у вчиненні ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України.

Слідчим у своєму клопотанні та прокурором на підтвердження наявності обґрунтованої підозри у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 186 КК України, долучено до клопотання наступні докази які досліджені судом, а саме: витяг з ЄРДР від 14.11.2024, протокол прийняття заяви про вчинене кримінальне правопорушення від 14.11.2024 року; протоколом огляду місця події від 14.11.2024 року;протокол допиту потерпілої ОСОБА_8 від 14.11.2024 року; протокол пред`явлення для впізнання за фотознімками за участі потерпілої ОСОБА_8 від 14.11.2024 року; протокол допиту свідка ОСОБА_10 від 14.11.2024 року; протокол затримання особи, підозрюваної у вчинені кримінального правопорушення ОСОБА_5 з фототаблицею до нього від 14.11.2024, витяг з реєстру платників податку відносно ОСОБА_8 , договір оренди приміщення за адресою: м. Дніпро, вул. 20-річчя Перемоги, 35, акт приймання-передачі до договору оренди приміщення, повідомлення про підозру ОСОБА_5 , постанова про визнання групи прокурорів у кримінальному провадженні від 15.11.2024, постанова про призначення групи слідчих від 14.11.2024 ті інші матеріали.

Відповідно до ч. 1 ст. 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України. Метою запобіжного заходу у виді тримання під вартою є запобігання спробам переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду, вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється особа.

Частиною 2 ст. 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Частиною першої статті 194 КПК України, визначено що під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя, суд зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні. Поряд із вказаним згідно ч. 5 ст. 9 КПК кримінальне процесуальне законодавство України застосовується з урахуванням практики Європейського суду з прав людини, а відтак слідчий суддя приймає до уваги, що згідно з рішенням Європейського суду з прав людини у справі «Ferrari Bravo проти Італії» не можна ставити питання про те, що арешт є виправданим тільки тоді, коли доведено факт вчинення та характер інкримінованих правопорушень, оскільки останнє є завданням попереднього розслідування. Європейський Суд з прав людини у рішенні у справі «Fox, Campbell and Harley проти Сполученого Королівства» зазначив, що «обґрунтована підозра» передбачає наявність фактів або інформації, які б могли переконати об`єктивного спостерігача у тому, що відповідна особа могла вчинити злочин.

Відповідно до вимог ст.ст.177, 178 КПК України, вказано, що метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а підставою - є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені ч.1 цієї статті.

Так, вирішуючи питання про обрання запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 , суд враховує як вимоги національного законодавства, так і вимоги п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини та практику Європейського суду з прав людини, згідно з якими обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

В клопотанні слідчим не обґрунтовано та в ході розгляду клопотання прокурором не доведено того, що застосування більш м`якого запобіжного заходу до ОСОБА_5 буде недостатнім для запобігання ризикам, зазначеним в клопотанні. При цьому єдиним обґрунтуванням неможливості застосування до підозрюваного більш м`якого запобіжного заходу сторона обвинувачення вказує тяжкість вчиненого злочину, передбаченого ч.4 ст.186 КК України.

Також слідчий суддя зазначає, що підозра ОСОБА_5 у вчиненні даного злочину за відсутності фактичних даних, які б свідчили про те, що інші більш м`які запобіжні заходи можуть не забезпечити його належної поведінки та виконання процесувальних обов`язків, передбачених КПК України, не є підставою для обрання найбільш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

При цьому слідчий суддя вважає, що матеріали клопотання слідчого не містять достатніх доказів, які б вказували на безумовну необхідність обрання запобіжного заходу стосовно підозрюваного ОСОБА_5 у вигляді тримання під вартою, оскільки прокурором, слідчим належно не мотивовано, чому більш м`який запобіжний захід - домашній арешт не може запобігти ризикам, зазначеним у клопотанні.

Так, наявність лише обґрунтованої підозри у вчиненні тяжкого злочину не може вважатися достатньою підставою для обрання найсуворішого запобіжного заходу щодо ОСОБА_5 .

В контексті ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, Європейський суд з прав людини неодноразово зазначав, що серйозність обвинувачення або суворість санкції інкримінованого злочину не може бути єдиною підставою для тримання особи під вартою. Як зазначено у рішенні №7064/05 від 01.06.2006 «Мамедова протии росії» - «потребу позбавлення когось волі не можна оцінювати з винятково абстрактного погляду, беручи до уваги тільки тяжкість злочину».

Недоцільність та невиправданість обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, слідчий суддя пов`язує з тим, що на слідчою не надано будь-якого належного підтвердження на обґрунтування ризиків, на які остання посилається в клопотанні, що дає підстави у переконливості у відсутності у підозрюваного наміру переховуватись від суду та уникати відповідальності, впливати на свідків або продовжити злочинну діяльність.

Такий висновок узгоджується з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом права, у рішенні «Бойченко проти Молдови» від 11.07.2006 року, в якому акцентується увага на те, що одне тільки посилання судів на відповідну норму закону без вказання підстав, з яких вони вважають обґрунтованими твердження про те, що ніби особа може перешкоджати провадженню в справі, переховуватися або скоювати нові злочини, не є достатнім для ухвалення рішення про тримання особи під вартою.

Так, під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, достатніх обставин для обрання ОСОБА_5 запобіжного заходу тримання під вартою немає, оскільки даних, які б вказували на безумовну необхідність обрання щодо ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та свідчили про недостатність застосування щодо нього більш м`яких запобіжних заходів у клопотанні слідчого не вказано та прокурором в судовому засіданні не доведено.

У відповідності до ст.181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Таким чином, враховуючи, наявність у підозрюваного постійного місця проживання та реєстрації, раніше до кримінальної відповідальності не притягувався, слідчий суддя вважає за необхідне застосувати до нього запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, що зможе дієво запобігти тим ризикам, на які посилається слідчий та буде достатнім стримуючим засобом для підозрюваного на час досудового слідства і зможе забезпечити належну його процесуальну поведінку.

На підставі викладеного та керуючись ст.ст. 176-177, 181, 193-194, 196, 205, 206, 369 372 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя -

ПОСТАНОВИВ:

В задоволенні клопотання слідчого СВ ВП №1 ДРУП№2 ГУНП в Дніпропетровській області старшого лейтенанта поліції ОСОБА_3 , погоджене прокурором Лівобережної окружної прокуратури міста Дніпра ОСОБА_4 про обрання запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою по кримінальному провадженню під №0000079, відомості про яке внесені до ЄРДР від 14.11.2024 відносно підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , який народився у м. Дніпропетровську, громадянина України, маючого базову середню освіту, неодруженого, не маючого на утриманні неповнолітніх дітей чи інших непрацездатних осіб, непрацевлаштованого, проживаючого та зареєстрованого за адресою: АДРЕСА_1 , раніше не судимого, запобіжний захід у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю, за місцем його фактичного проживання за адресою: АДРЕСА_1 , строком на два місяці, а саме з 15.11.2024 до 10.01.2025.

Після закінчення цього строку ухвала про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосуванням електронних засобів контролю припиняє свою дію і запобіжний захід вважається скасованим. Продовження цього строку можливе у порядку, передбаченому ст. 199 КПК України.

Покласти на підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 наступні обов`язки:

- прибувати до слідчого ВП №1 ДРУП№2 ГУНП в Дніпропетровській області, процесуального прокурора та суду за першою вимогою;

- не відлучатись з населеного пункту, в якому він проживає без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора або суд про зміну свого місця проживання.

Ухвалу про застосування запобіжного заходу у вигляді цілодобового домашнього арешту із застосування електронних засобів контролю передати для виконання у ВП № 1 ДРУП№2 ГУНП в Дніпропетровській області.

ВП № 1 ДРУП№2 ГУНП в Дніпропетровській області негайно поставити на облік підозрюваного ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та повідомити про це суд.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що відповідно до ч.5 ст.181 КПК України працівники ВП № 1 ДРУП№2 ГУНП в Дніпропетровській області з метою контролю за його поведінкою мають право з`являтися в його житло, вимагати надати усні чи письмові пояснення з питань, пов`язаних із виконанням покладених на нього зобов`язань.

Порушення умов цілодобового домашнього арешту має наслідки щодо можливості застосування більш суворої міри запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Вручити копію цієї ухвали підозрюваному негайно після її оголошення.

Контроль за виконанням ухвали покласти на прокурора Лівобережної окружної прокуратури м. Дніпра ОСОБА_4 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена безпосередньо до Дніпровського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1