Деражнянський районний суд Хмельницької області
Справа № 673/1078/24
Провадження № 1-кп/673/52/25
У Х В А Л А

04 квітня 2025 р.м. Деражня

Деражнянський районний суд

Хмельницької області в складі:

головуючої - судді ОСОБА_1

за участі:

секретаря судового засідання - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого- ОСОБА_4

його захисника - адвоката ОСОБА_5

розглянувши в судовому засіданні в залі суду м. Деражня кримінальне провадження про обвинувачення

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця с. Богданівці Деражнянського району Хмельницької області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, утриманців не має, зареєстрованого та фактично проживаючого по АДРЕСА_1 за ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України,

ВСТАНОВИВ:

На розгляді Деражнянського районного суду Хмельницької області перебуває кримінальне провадження по обвинуваченню ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.3 ст.15, ч.1 ст.115 КК України.

В судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження обвинуваченому строку дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою.

Вказує, що ухвалою Деражнянського районного суду Хмельницької області від 07.02.25р. продовжувався строк тримання під вартою до 07.04.25р. Проте, необхідність у раніше обраному обвинуваченому запобіжному заході не відпала, існують ризики, передбачені ч. 1 ст. 177 КПК України.

Зокрема вказує, що обвинувачений ОСОБА_4 може переховуватися від суду, тобто існує ризик, передбачений п. 1 ч. 1 ст. 177 КПК України.

ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого кримінального правопорушення, що передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 7 до 15 років. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування або повторного вчинення злочинів, а також у справі «Летельє проти Франції» зазначено, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

Також вважає наявним ризик, передбачений п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме те, що обвинувачений ОСОБА_4 може незаконно впливати на потерпілу та свідків у межах кримінального провадження, з метою зміни їх показів під час судового розгляду.

Крім того, наполягає на наявності ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, оскільки перебуваючи на волі ОСОБА_4 , може вчиняти ряд нових злочинів, так як останній є раніше судимою особою, у якого не знята та не погашена судимість у встановленому законом порядку, не працевлаштований, не має стабільного джерела доходу.

Таким чином, сторона обвинувачення вважає, що є достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_4 буде переховуватися від суду, може впливати на потерпілу та свідків, вчинити інше кримінальне правопорушення, тобто існують ризики, передбачені п. п. 1, 3, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України. При цьому, вважає, що застосуванням до обвинуваченого більш м`яких запобіжних заходів, у виді особистого зобов`язання, особистої поруки, домашнього арешту, запобігти вказаним ризикам неможливо.

Обвинувачений та його захисник заперечують щодо продовження забіжного заходу у виді тримання під вартою та клопочуть про заміну забіжного заходу у виді тримання під вартою на більш м`який - домашній арешт.

Відповідно до п.5 ч.2 ст.183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою може бути застосований до раніше судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад три роки, що повністю узгоджується із санкцією ч.1 ст.115 КК України.

Відповідно до ч. 3 ст. 331 КПК України, за наявності клопотань суд під час судового розгляду зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та надсилається уповноваженій службовій особі до місця ув`язнення.

Враховуючи, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні особливо тяжкого злочину, а також є особою, неодноразово судимою, обраний відносно обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою відповідає характеру та тяжкості діяння, яке йому інкримінується, позбавляє його можливості перешкодити ухилитися від суду, впливати на свідків та потерпілу та продовжувати злочинну діяльність.

Судом не встановлено обставин, які б свідчили про те, що необхідність у раніше обраному обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжному заході у вигляді тримання під вартою відпала, а тому суд вважає за необхідне продовжити ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою по 02 червня 2025 року включно.

Крім того, захисником обвинуваченого в судовому засіданні подано клопотання про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи, проведення якої просить доручити експертам Хмельницької філії судово-психіатричних експертиз ДУ «Інститут психіатрії, судово- психіатричної експертизи та моніторингу наркотиків Міністерства охорони здоров`я» (с. Скаржниці Хмельницького району Хмельницької області).

Зазначене клопотання обґрунтовує тим, що в ході судового розгляду під час допиту свідка було з`ясовано, що обвинувачений має певні психічні порушення та взагалі не зрозуміло як він досі не проходить лікування. Просить врахувати, що при затриманні ОСОБА_4 пошкодив собі ножем руку і є особою, раніше засудженою за тяжкі умисні насильницькі злочини, неодноразово перебував на стаціонарному лікуванні у закладі психіатричної допомоги.

Таким чином, вважає, що всі ці обставини в сукупності можуть свідчити про наявність сумнівів в осудності чи обмеженої осудності обвинуваченого, тому є необхідність у проведенні повторної амбулаторної судово-психіатричної експертизи.

Прокурор проти призначення вказаної експертизи заперечує, вказує, що на досудовому слідстві вже проводилася судово-психіатрична експертиза щодо обвинуваченого, що підтверджується наявним в матеріалах кримінального провадження висновком амбулаторної комісійної судово-психіатричної експертизи №600 від 18.09.24р., яким підтверджується, що обвинувачений ОСОБА_4 має психіатричні поведінкові розлади, проте, на момент вчинення інкримінованого йому діяння міг усвідомлювати свої дії, міг передбачати їх наслідки та керувати ними, на момент проведення експертизи також усвідомлював свої дії та міг керувати ними. За таких обставин, вважає, що у разі наявності сумнівів у сторони захисту в висновку експертів від 18.09.24р, вони не позбавлені права просити викликати експертів для допиту в судовому засіданні.

Згідно з ч. 1 ст. 242 КПК України експертиза проводиться експертом за зверненням сторони кримінального провадження або за дорученням слідчого судді чи суду, якщо для з`ясування обставин, що мають значення для кримінального провадження, необхідні спеціальні знання. Не допускається проведення експертизи для з`ясування питань права.

Фактично підставою для призначення експертизи є потреба в спеціальних знаннях, які необхідні для вирішення певних питань у кримінальному провадженні, а для проведення психіатричної експертизи зокрема - наявність об`єктивних сумнівів щодо спроможності особи усвідомлювати значення своєї поведінки внаслідок психічної хвороби або тимчасового розладу душевної діяльності.

Крім того, із аналізу вищевказаних норм КПК України випливає, що до предмету висновку експерта можуть входити будь-які факти та обставини, проте такий предмет обмежується зв`язком цих фактів і обставин з обставинами кримінального провадження. Дослідження інших питань не має значення для кримінального провадження та повинно усуватися з судового розгляду.

Крім цього, призначення експертизи не може відбуватися у кожному випадку заявлення відповідного клопотання без наявності до цього достатніх даних.

Судом враховується, що судово-психіатрична експертиза вже проводилася в межах досудового розслідування по даному кримінальному провадженню, 18.09.24р., (висновок експертів №600 від 18.09.24р.), тобто в період значно наближеніший в часі до події інкримінованого обвинуваченому кримінального правопорушення, носила комісійний характер, тому окрім наведених захисником обвинуваченого обґрунтувань, відсутні докази, які б давали об`єктивні підстави вважати, що обвинувачений під час вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення був в неосудному або обмежено осудному стані. Не наведено обґрунтованих обставин, які б свідчили про погіршення його психічного стану на даний час.

Таким чином, суд приходить до висновку, що призначення судово-психіатричної експертизи по даному кримінальному провадженню є недоцільним, оскільки захисником обвинуваченого не доведено, що вирішення відповідного питання має значення для встановлення фактичних обставин по справі.

На підставі викладеного, клопотання захисника обвинуваченого ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про призначення амбулаторної судово-психіатричної експертизи задоволенню не підлягає.

Керуючись ст.ст. 242, 314, 331,371-372 КПК України, суд,-

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання прокурора задоволити.

Дію запобіжного заходу, обраного відносно обвинуваченого ОСОБА_4 у виді тримання під вартою продовжити до 02 червня 2025 включно.

У задоволенні клопотання захисника ОСОБА_4 адвоката ОСОБА_5 про призначення судово-психіатричної експертизи, відмовити

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення та може бути оскаржена в частині продовження дії запобіжного заходу у виді тримання під вартою до Хмельницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Копію ухвали вручити обвинуваченому та прокурору негайно після її проголошення та направити начальнику ДУ «Хмельницький слідчий ізолятор» для виконання.

Суддя ОСОБА_1