Придніпровський районний суд м.Черкаси
Справа № 711/986/25
Номер провадження 1-кс/711/303/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 лютого 2025 року м. Черкаси

Слідчий суддя Придніпровського районного суду м. Черкаси ОСОБА_1

за участю:

секретаря судових засідань - ОСОБА_2

прокурора - ОСОБА_3

слідчого - ОСОБА_4

підозрюваного - ОСОБА_5

захисника - ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі Придніпровського районного суду м. Черкаси клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погоджене прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в рамках кримінального провадження №0003854 від 23.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 355, ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, відносно:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Черкаси Черкаської області, громадянина України, з професійно-технічною освітою, який не є особою з інвалідністю, неодруженого, фізичної особи-підприємця, раніше не судимого, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 ,

підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, -

ВСТАНОВИВ:

Слідчий відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 звернувся до слідчого судді Придніпровського районного суду м. Черкаси з клопотанням, погодженим прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданим в рамках кримінального провадження №0003854 від 23.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 355, ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Клопотання обґрунтоване тим, що СУ ГУНП в Черкаській області проводиться досудове розслідування в кримінальному провадженні №0003854 від 23.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 355, ч. 1 ст. 263 КК України.

В ході досудового розслідування встановлено, що ОСОБА_5 у невстановлений досудовим розслідуванням точний час, однак не пізніше 04.02.2025, маючи злочинний умисел, направлений на незаконне поводження з бойовими припасами, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер свого діяння, передбачаючи його наслідки та бажаючи їх настання, в порушення вимог Інструкції, не маючи на те законного дозволу, придбав при невстановлених досудовим розслідуванням обставинах боєприпаси до нарізної вогнепальної зброї, а саме: тридцять патронів, які відповідно до висновку Черкаського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/124-25/2008-БЛ від 05.02.2024 за результатами судової-балістичної експертизи являються 5.45-мм малоімпульсними патронами зразка 1974 року, які споряджені кулями зі стальним осереддям (7Н6, 7Н6М) промислового виробництва м. Луганськ Україна, сто п`ятдесят п`ять патронів, які відповідно до висновку Черкаського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/124-25/2008-БЛ від 05.02.2024 за результатами судової-балістичної експертизи являються 7,62-мм проміжними патронами, з яких сто п`ятдесят патронів споряджені кулями зі стальним осереддям (57-Н-231С), один патрон промислового виробництва Північна Корея, п`ятдесят чотири патрони промислового виробництва м. Луганськ Україна, два патрони промислового виробництва м. Барнаул росія, шістдесят два патрони промислового виробництва м. Ульянівськ росія, шістнадцять патронів промислового виробництва м. Бішкек Киргизстан, п`ятнадцять патронів промислового виробництва м. Клімовськ росія, та п`ять патронів споряджені трасуючими кулями «Т-45», «Т-45М» (57-Н231П, 57-Т-231ПМ1), з яких чотири патрони промислового виробництва м. Тула росія та один патрон промислового виробництва м. Клімовск росія.

У подальшому, в точно невстановлений досудовим розслідуванням час, однак не пізніше 04.02.2025, ОСОБА_5 , продовжуючи свій злочинний умисел, направлений на незаконне зберігання боєприпасів, в порушення вимог Інструкції, придбані ним боєприпаси почав зберігати за місцем свого проживання, а саме у металевій шафі, яка розміщена у коридорі будинку АДРЕСА_1 .

04.02.2025, у період часу з 08 год. 18 хв. по 14 год. 29 хв., під час обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 за вищевказаною адресою, виявлено та вилучено тридцять патронів, які відповідно до висновку Черкаського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/124-25/2008-БЛ від 05.02.2024 за результатами судової-балістичної експертизи являються 5.45-мм малоімпульсними патронами зразка 1974 року, які споряджені кулями зі стальним осереддям (7Н6, 7Н6М) промислового виробництва м. Луганськ Україна, сто п`ятдесят п`ять патронів, які відповідно до висновку Черкаського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/124-25/2008-БЛ від 05.02.2024 за результатами судової-балістичної експертизи являються 7,62-мм проміжними патронами, з яких сто п`ятдесят патронів споряджені кулями зі стальним осереддям (57-Н-231С), один патрон промислового виробництва Північна Корея, п`ятдесят чотири патрони промислового виробництва м. Луганськ Україна, два патрони промислового виробництва м. Барнаул росія, шістдесят два патрони промислового виробництва м. Ульянівськ росія, шістнадцять патронів промислового виробництва м. Бішкек Киргизстан, п`ятнадцять патронів промислового виробництва м. Клімовськ росія, та п`ять патронів споряджені трасуючими кулями «Т-45», «Т-45М» (57-Н231П, 57-Т-231ПМ1), з яких чотири патрони промислового виробництва м. Тула росія та один патрон промислового виробництва м. Клімовск росія.

04.02.2025, о 14 год. 30 хв., в порядку ст. 208 КПК України ОСОБА_5 , був затриманий на місці вчинення кримінального правопорушення за підозрою у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263КК України, його протиправну діяльність було припинено.

05.02.2025 ОСОБА_5 вручене письмове повідомлення про підозру у вчиненні злочину, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, який згідно ст. 12 КК України відноситься до категорії тяжких злочинів.

Причетність ОСОБА_5 до вчиненні вказаного кримінального правопорушення підтверджується наступними доказами:

- протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 04.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 ;

- висновком судового експерта Черкаського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України №СЕ-19/124-25/2008-БЛ від 05.02.2024;

- протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України;

- іншими матеріалами кримінального провадження.

З огляду на кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , його особу та інші обставини, на переконання органу досудового розслідування, існують ризики, що він може переховуватися від органів досудового розслідування та суду, знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом, а також вчинити новий злочин.

Необхідність обрання стосовно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обумовлюється наявністю ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, які можуть настати якщо підозрюваний буде залишатись на волі.

Метою застосування запобіжного заходу до підозрюваного ОСОБА_5 , згідно ст. 177 КПК України, є забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам:

- переховуватись від органів досудового розслідування та суду;

- знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення;

- незаконно впливати на свідків у цьому кримінальному провадженні;

- продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та/або вчинити нове кримінальне правопорушення;

- перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

На переконання сторони обвинувачення, обставинами, які дають підстави зробити висновки про наявність вищевказаних ризиків є:

1. Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 має високий ступінь суспільної небезпеки, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти України, та продовженим строком дії воєнного стану в Україні.

Також, кримінальне правопорушення, у якому підозрюється ОСОБА_5 , зумовлене тяжкими наслідками не лише для конкретної особи, а й для суспільства в цілому, наявність по справі реальних ознак справжнього суспільного інтересу, який, незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, встановлений ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Враховуючи практику Європейського суду з прав людини, яка свідчить про те, що суд своїм рішенням має забезпечити не лише права підозрюваного, але й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів, що саме по собі вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства. Крім цього, запобіжний захід застосовується для того, щоб підозрюваний (обвинувачений) не перешкоджав компетентному органу в перевірці обставин, які можуть свідчити про вчинення злочину. Отже, на момент повідомлення особі про підозру існує лише припущення щодо її винуватості, для обґрунтування або спростування якого триває процедура збирання доказів.

За таких умов застосування будь-якого запобіжного заходу, а особливо тримання під вартою, потребує особливої уваги з боку слідчого судді (суду) та обов`язкового переосмислення цього запобіжного заходу з боку громадськості.

Так, на сьогоднішній день наша країна переживає один з найскладніших періодів в історії, коли питання незалежності та суверенітету перебуває на вустах у кожного свідомого громадянина та патріота, коли військовослужбовці приймають участь в стримані збройного агресії збройних сил російської федерації, захищають незалежність, суверенітет та територіальну цілісність України від збройної агресії ворога, однак дії, які кваліфікуються ОСОБА_5 викликають реальний суспільний резонанс та свідчать про відсутність стимулюючих засобів запобігання вчиненню нових кримінальних правопорушень пов`язаних з незаконним обігом зброї та боєприпасів іншими особами.

Кримінальне правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_5 , згідно ст. 12 КК України, є тяжким злочином, оскільки санкцією ч. 1 ст. 263 КК України передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

При цьому, слід врахувати, що ОСОБА_5 без будь-якого законного дозволу зберігав бойові припаси. Усвідомлюючи резонансність вказаної справи, настання можливої відповідальності, останній, перебуваючи на волі, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та суду.

2. Підозрюваний ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, для уникнення від кримінальної відповідальності, може використати свої особисті зв`язки для знищення, приховання або спотворення документів, які в подальшому будуть використані як докази у зазначеному кримінальному провадженні.

Зокрема, найближчим часом органом досудового розслідування заплановано ряд слідчих (розшукових) дій з метою встановлення походження бойових припасів та механізму їх набуття ОСОБА_5 для подальшого користування без законних на те підстав

У разі, якщо ОСОБА_5 під час проведення досудового розслідування перебуватиме на волі існуватиме реальна загроза спотворення чи приховання відомостей про обставини набуття бойових припасів, у зв`язку з чим, існує нагальна потреба у застосуванні запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 2 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення.

3. Крім того, перебуваючи на волі, ОСОБА_5 матиме змогу незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні, зокрема на свідків понятих, які були присутні під час проведення обшуку, а також осіб, які були присутніми під час його проведення.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 3 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме незаконно впливати на свідків у цьому ж кримінальному провадженні.

4. Перебуваючи на волі підозрюваний може перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, зокрема, спотворити інформацію щодо зміни інформації в примірниках документів, якими зафіксований порядок обліку, отримання, видачі та використання бойових припасів.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 4 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином.

5. Перебуваючи на волі підозрюваний може продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, або вчинити нове кримінальне правопорушення, оскільки вчинення ним кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, свідчить про наявність в нього стійкої антисоціальної поведінки та схильності до вчинення нових злочинів, небажання ставати на шлях виправлення.

Викладені обставини вказують про наявність ризику, передбаченого п. 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється та/або вчинити нове кримінальне правопорушення.

При цьому, у разі обрання альтернативного запобіжного заходу у виді застави, ініціатор клопотання вважає за доцільне, з урахуванням вищевказаних обставин кримінального провадження, беручи до уваги аморальність можливого вчинення кримінального правопорушення у період дії правового режиму воєнного стану, визначити підозрюваному ОСОБА_5 заставу в розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що складає 242 240 грн.

Саме такий розмір застави на думку органу досудового розслідування та прокуратури буде достатнім стимулюючим засобом, щоб відбити у підозрюваного ОСОБА_5 бажання будь-яким чином перешкоджати досудовому розслідуванню у кримінальному провадженні та вчиняти інші кримінальні правопорушення. Застава у меншому розмірі не здатна забезпечити виконання особою, що підозрюється у вчиненні тяжкого злочину, покладених на неї обов`язків.

Разом з тим, у разі внесення застави, слідчий просить покласти на ОСОБА_5 , обов`язки, передбачені п.п. 1-4, 8, 9 ч. 5 ст. 194 КПК України, а саме:

- прибувати до слідчого, в провадженні якого перебуватиме кримінальне провадження, прокурора та суду за першим викликом;

- не відлучатись із населеного пункту, де він проживає, без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора та суд про зміну свого місця проживання та роботи;

- здати на зберігання слідчому свій паспорт для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну;

- носити електронний засіб контролю.

На підставі викладеного слідчий, за погодженням з прокурором, просив застосувати відносно підозрюваного ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою, строком на 60 днів з утриманням у Черкаському СІЗО з можливістю визначення застави у розмірі 80 прожиткових мінімумів для працездатних осіб, з покладенням зазначених у клопотанні обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України.

В судовому засіданні прокурор ОСОБА_3 та слідчий ОСОБА_4 клопотання підтримали та просили його задовольнити, посилаючись на доводи викладені в ньому та додані до нього докази. Додатково прокурор зазначив, що зважаючи на зібрані в ході досудового розслідування докази, ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні тяжкого кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років. На думку прокурора, більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою, відносно ОСОБА_5 не можливо застосувати задля забезпечення виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам переховуватися від суду, знищити, сховати або спотворити документи, які мають значення до досудового розслідування, впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим шляхом та вчинити інше кримінальне правопорушення. Так, усвідомлюючи тяжкість покарання, яка загрожує ОСОБА_5 , з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Також, перебуваючи на волі, він може знищити або спотворити докази, зокрема створити документи на підтвердження законності володіння зброєю та набоями. Також, існує ризик впливу на свідків, зокрема на понятих, яких було залучено до проведення слідчих (процесуальних) дій, а тому шляхом вмовлянь чи в інших спосіб, особисто чи через третіх осіб ОСОБА_5 зможе впливати на них з метою зміни наданих показів чи відмови від вже наданих показів. Також, на переконання сторони обвинувачення, у даному випадку наявний ризик перешкоджання кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_5 відмовився давати покази, зіславшись на ст. 63 Конституцію України, що свідчить про перешкоджання швидкому та повному досудовому розслідуванню. Крім того, існує ризик продовження вчинити інше кримінальне правопорушення, оскільки злочин, який інкримінується підозрюваному, є триваючим, що свідчить про його антисоціальну поведінку та схильність до вчинення нових злочинів. При застосуванні запобіжного заходу відносно ОСОБА_5 прокурор просив визначати розмір застави, як альтернативний запобіжний захід, в розмірі 80 прожиткових мінімумів доходів громадян. Саме такий розмір буде достатнім стримуючим фактором для запобігання існуючим ризикам кримінального провадження та належного виконання підозрюваним покладених на нього процесуальних обов`язків. Обґрунтовуючи розмір застави, прокурор посилався на те, що ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем, має будинок та автомобіль Фольцваген Пасат 2004 року випуску, а також є засновником ряду установ.

Слідчий ОСОБА_4 підтримав доводи прокурора, додатково вказавши, що під час проведення санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 , було виявлено як зареєстровану зброю, так і зброю без отримання на неї спеціального дозволу. Вказане свідчить, що будучи обізнаним про необхідність та порядок набуття дозволу на зброю, підозрюваний знехтував цим та свідомо вчинив кримінальне правопорушення. Крім зброї, було виявлено велику кількість боєприпасів, які заборонені до цивільного обігу. Під час проведення обшуку, було залучено в якості одного з понятих сусіда підозрюваного, а тому існує ризик, що ОСОБА_5 , перебуваючи на волі, впливатиме на нього задля уникнення кримінальної відповідальності.

Підозрюваний ОСОБА_5 заперечував проти заявленого клопотання, вказавши, що під час проведення обшуку він добровільно повідомив орган досудового розслідування про зброю та боєприпаси. Він не заперечує, що за місцем проживання незаконно зберігав боєприпаси, які в нього з`явились з кінця лютого початку березня 2022 року. При застосуванні до нього запобіжного заходу, просив врахувати, що він є фізичною особою-підприємцем, має постійне місце проживання, де мешкає разом з матір`ю ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю другої групи. Крім того, він хворіє на цукровий діабет та має дотримуватись певного раціону харчування та постійно приймати ліки. Він не має наміру вчиняти дії, які можуть зашкодити досудовому розслідуванню, оскільки про наявність боєприпасів він повідомив самостійно. Просив застосувати до нього домашній арешт із забороною залишати житло в нічний час.

Захисник підозрюваного адвокат ОСОБА_6 в судовому засіданні заперечував проти задоволення клопотання з огляду на необґрунтованість та не доведеність існування ризиків, на які посилається сторона обвинувачення. Так, ні в клопотанні, ні прокурором в судовому засіданні не доведено їх існування, зазначені ризики носять абстрактний характер. ОСОБА_5 має постійне місце проживання, за яким мешкає разом з матір`ю, яка є особою з інвалідністю другої групи. Також він здійснює підприємницьку діяльність, тобто офіційно працевлаштований. Все це свідчить про міцні соціальні зв`язки. Крім того, ОСОБА_5 добровільно повідомив про незаконне зберігання боєприпасів, що вказує на відсутність наміру приховати чи знищити докази, переховуватись від слідства та суду чи перешкоджати досудовому розслідуванню. Те, що його підзахисний під час допиту скористався ст. 63 Конституції України є його правом і не свідчить про наявність ризиків, на які вказує прокурор. Зауважував, що ризик впливу на понятих відсутній, оскільки проведення обшуку, виявлення та вилучення бойових припасів фіксувалось на відеокамеру. При цьому вказав, що ним не заперечується обґрунтованість пред`явленої його підзахисному підозри, оскільки ОСОБА_5 не заперечує факту незаконного зберігання бойових припасів. Просив врахувати, що ОСОБА_5 хворіє на цукровий діабет та потребує постійного прийняття ліків, вперше притягується до кримінальної відповідальності. З урахуванням зазначеного, просив відмовити у задоволенні клопотання слідчого, оскільки даний вид запобіжного заходу є найбільш тяжким, та застосувати відносно ОСОБА_5 запобіжний захід у вигляді домашнього арешту із забороною залишати житло в період часу з 23-00 години до 06-00 години, з покладенням обов`язку утримуватись від спілкування в будь-якій формі з особами, що набудуть статус свідків у даному кримінальному провадженні.

Заслухавши думку учасників процесу, дослідивши копії матеріалів, якими сторона обвинувачення обґрунтовує доводи клопотання та документи надані стороною захисту, слідчий суддя приходить до наступного висновку.

Згідно ст. 2 КПК України, завданням кримінального провадження є захист особи, суспільства та держави від кримінальних правопорушень, охорона прав, свобод та законних інтересів учасників кримінального провадження, а також забезпечення швидкого, повного та неупередженого розслідування і судового розгляду з тим, щоб кожний, хто вчинив кримінальне правопорушення, був притягнутий до відповідальності в міру своєї вини, жоден невинуватий не був обвинувачений або засуджений, жодна особа не була піддана необґрунтованому процесуальному примусу і щоб до кожного учасника кримінального провадження була застосована належна правова процедура.

В судовому засіданні встановлено, що подане клопотання відповідає вимогам ст. ст. 183, 184 КПК України, а вручення письмового повідомлення про підозру у вчинені кримінального правопорушення та копії клопотання і матеріалів, якими обґрунтовується необхідність застосування запобіжного заходу, здійснено з дотриманням строків, передбачених ч. 2 ст. 278 КПК України та ч. 2 ст. 184 КПК України відповідно.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Метою застосування запобіжних заходів відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобіганню спробам:1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3)незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому він підозрюється, обвинувачується. Підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті.

Згідно п. 4 ч. 2 ст. 183 КПК України, запобіжний захід у вигляді тримання під вартою не може бути застосований, окрім як до раніше не судимої особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк понад п`ять років.

Відповідно до ч. 1 ст.194 КПК України під час розгляду клопотання про застосування запобіжного заходу слідчий суддя зобов`язаний встановити, чи доводять надані сторонами кримінального провадження докази обставини, які свідчать про: 1) наявність обґрунтованої підозри у вчинення підозрюваним кримінального правопорушення; 2) наявність достатніх підстав вважати, що існує хоча б один із ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, і на які вказує слідчий, прокурор; 3) недостатність застосування більш м`яких запобіжних заходів для запобігання ризику або ризикам, зазначеним у клопотанні.

Згідно до ст. 178 КПК України при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у ст.177 цього Кодексу слідчий суддя, суд на підставі наданих сторонами кримінального провадження матеріалів зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі вагомість наявних доказів вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення, наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні даного кримінального правопорушення, а також наявність доказів, яким обґрунтовуються відповідні обставини.

Виходячи зі змісту зазначених норм вбачається, що виключною (єдиною) метою застосування запобіжних заходів у кримінальному провадженні є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а застосування таких заходів завжди пов`язане з необхідністю запобігання ризикам, передбаченим ст. 177 КПК України.

Судом встановлено, що органом досудового розслідування ОСОБА_5 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, яке, згідно ст. 12 КК України, відноситься до категорії тяжких злочинів, за вчинення якого санкцією статті передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від трьох до семи років.

04.02.2025 ОСОБА_5 затримано в порядку ст. 208 КПК України та 05.02.2025 останньому повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, а саме в придбанні та зберіганні бойових припасів без передбаченого законом дозволу.

Наявність обґрунтованої підозри вчинення ОСОБА_5 кримінального правопорушення підтверджується дослідженими в судовому засіданні доказами, а саме: протоколом обшуку за місцем проживання ОСОБА_5 від 04.02.2025 за адресою: АДРЕСА_1 ; висновком судового експерта Черкаського науково-дослідного експертно криміналістичного центру МВС України № СЕ-19/124-25/2008-БЛ від 05.02.2024; протоколом затримання ОСОБА_5 в порядку ст. 208 КПК України; іншими матеріалами кримінального провадження.

На думку слідчого судді, наведені в клопотанні обставини в сукупності та додані до нього матеріали кримінального провадження, якими обґрунтовані доводи клопотання, дають підстави вважати, що підозра у вчиненні ОСОБА_5 кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України є обґрунтованою. При цьому слідчий суддя враховує усталену практику ЄСПЛ (наприклад, пункт 32 рішення у справі Fox, Campbell and Hartley v. the United Kingdom від 30.08.1990 (заяви № 12244/86, 12245/86; 12383/86), згідно якої термін «обґрунтована підозра» означає, що існують факти або інформація, які можуть переконати об`єктивного спостерігача в тому, що особа, про яку йдеться, могла вчинити правопорушення (пункт 175 рішення ЄСПЛ від 21.04.2011 у справі «Нечипорук і Йонкало проти України» (заява № 42310/04).

Разом з тим, слід наголосити, що слідчий суддя не вправі вирішувати ті питання, які повинен вирішувати суд при розгляді кримінального провадження по суті, тобто не вправі оцінювати докази з точки зору їх достатності і допустимості для встановлення вини чи її відсутності у фізичної або юридичної особи за вчинення злочину, а лише зобов`язаний на підставі розумної оцінки сукупності отриманих доказів визначити, що причетність тієї чи іншої особи до вчинення кримінального правопорушення є вірогідною та достатньою для застосування щодо неї заходів забезпечення кримінального провадження.

Крім того, правильність кваліфікації дій підозрюваної особи, так само як і наявність чи відсутність в її діях складу злочину вирішуються виключно вироком суду та не підлягають вирішенню на досудовому провадженні.

З положень п. 1 ч. 1 ст. 178 КПК України вбачається, що при застосуванні запобіжного заходу слідчий суддя перш за все має переконатися в наявності доказів про вчинення підозрюваним кримінального правопорушення, в якому він підозрюється. Закон не вимагає, щоб докази були повними, але вони повинні бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у застосуванні того чи іншого запобіжного заходу.

Також слідчий суддя враховує, що за визначенням Європейського суду з прав людини "обґрунтована підозра у вчиненні кримінального злочину, про яку йдеться у статті 5 § 1 (с) Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила певний злочин".

Крім того у п. 48 рішення "Чеботарь проти Молдови" № 35615/06 від 13 листопада 2007 року - Європейський Суд з прав людини зазначив "Суд повторює, що для того, щоб арешт по обґрунтованій підозрі був виправданий у відповідності з статтею 5 § 1 (с), поліція не зобов`язана мати докази, достатні для пред`явлення обвинувачення, ні в момент арешту ні під час перебування заявника під вартою. Також не обов`язково, щоб затриманій особі були, по кінцевому рахунку, пред`явлені обвинувачення, або щоб ця особа була піддана суду. Метою попереднього тримання під вартою є подальше розслідування кримінальної справи, яке повинно підтвердити або розвіяти підозру, яка є підставою для затримання".

Таким чином, на думку слідчого судді, надані стороною обвинувачення докази переконали б неупередженого спостерігача в тому, що підозрюваний ОСОБА_5 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України.

Розглядаючи питання наявності ризиків, на які посилалася сторона обвинувачення у клопотанні, та позицію захисту щодо їх недоведеності, слідчий суддя зазначає наступне.

В обґрунтування необхідності застосування до підозрюваного запобіжного заходу у виді тримання під вартою сторона обвинувачення в судовому засіданні посилалася на наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 2, 3, 4, 5 ч. 1 ст. 177 КПК України, а саме, що підозрюваний може переховуватися від органів досудового слідства та суду;знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; впливати на свідків у даному кримінальному провадженні; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; вчинити інше кримінальне правопорушення.

При встановленні наявності ризику переховування від органів досудового розслідування та суду, відповідно до ч.1 ст.178 КПК України, слідчий суддя враховує тяжкість покарання за. інкримінований ОСОБА_5 в провину злочин, санкція якого передбачає покарання у вигляді позбавлення волі на строк від трьох до семи років, а тому усвідомлюючи тяжкість покарання, яке йому загрожує, з метою ухилення від кримінальної відповідальності, він може переховуватись від органу досудового розслідування та суду. Це твердження узгоджується із позицією Європейського суду з прав людини у справі «Ілійков проти Болгарії», в якому зазначено, що суворість передбаченого покарання є суттєвим елементом при оцінюванні ризиків переховування.

Суд також бере до уваги й інформацію щодо особи підозрюваного, яку наводить сторона захисту, зокрема, що ОСОБА_5 є фізичною особою-підприємцем, має міцні соціальні зв`язки, постійне місце проживання, позитивні характеристики, раніше не притягувався до кримінальної відповідальності, проте у світлі наведених вище актуальних даних про існування ризику переховуватися, наявність вказаних вище обставин наведених стороною захисту, не можуть бути вирішальними та такими, що могли б знизити цей ризик до маловірогідного чи до його виключення.

Таким чином, слідчий суддя погоджується з доводами прокурора щодо наявності ризику переховування ОСОБА_5 від слідства та суду.

При встановленні наявності ризику впливу на свідків, слідчий суддя враховує встановлену кримінальним процесуальним законодавством процедуру отримання показань на стадії судового розгляду, відповідно до яких, свідки допитуються безпосередньо в судовому засіданні. Суд може обґрунтовувати свої висновки лише на показаннях, які він безпосередньо сприймав під час судового засідання або отриманих у порядку, передбаченому статтею 225 КПК, тобто допитаних на стадії досудового розслідування слідчим суддею. Суд не вправі обґрунтовувати судові рішення показаннями, наданими слідчому, прокурору, або посилатися на них (частина 4 статті 95 КПК).

Отже зазначений ризик існує не лише на початковому етапі кримінального провадження при зібранні доказів, а й на стадії судового розгляду до моменту безпосереднього отримання судом показань від свідка та дослідження їх судом.

Таким чином, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення доведено існування ризику, незаконно впливати на свідків у даному кримінальному провадженні.

В той же час, слідчий суддя вважає, що ризик знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення, та ризик перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином є неконкретизованими жодним чином та виступають формальним доводом обґрунтування доводів поданого клопотання. При цьому, слідчий суддя відкидає доводи прокурора, викладені в судовому засіданні на обґрунтування існування вказаних ризиків, посилаючись на відмову підозрюваного ОСОБА_5 давати покази на підставі ст. 63 Конституції України, оскільки це конституційне право кожного, яке не свідчить, що особа, підозрювана у вчиненні кримінального правопорушення, має намір вчиняти будь-які дії на перешкоджання досудовому розслідуванню.

Також, посилання прокурора, як на підставу для обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою на можливість вчинення підозрюваним іншого кримінального правопорушення, слідчий суддя вважає надуманим, оскільки прокурором не надано належного обґрунтування існування такого ризику, а відтак слідством не доведено, що підозрюваний може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Щодо доводів сторони захисту стосовно недоведеності належними доказами існування вказаних у клопотанні ризиків, то слідчий суддя вважає за необхідне зазначити, що Кримінально процесуальний кодекс України не вимагає доказів того, що підозрюваний обов`язково (поза всяким сумнівом) здійснюватиме відповідні дії, однак вимагає доказів того, що він має реальну можливість їх здійснити у конкретному кримінальному провадженні в майбутньому. Отже, ризики, які дають достатні підстави слідчому судді вважати, що підозрюваний може здійснити спробу протидії кримінальному провадженню у формах, що передбачені ч.1 ст. 177 КПК України, слід вважати наявними за умови встановлення обґрунтованої ймовірності можливості здійснення підозрюваним зазначений дій.

Вирішуючи питання про доцільність обрання запобіжного заходу у виді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_5 слідчий суддя повинен встановити, чи є запобіжний захід пропорційним для запобігання ризику або ризикам, на які вказує сторона обвинувачення, з метою захисту прав підозрюваної та дотримання принципу верховенства права.

Зі змісту ч. 1 ст. 183 КПК України слідує, що тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси забезпечення поваги до особистої свободи. При розгляді питання про доцільність тримання особи під вартою судовий орган повинен брати до уваги фактори, які можуть мати відношення до справи: характер (обставини) і тяжкість передбачуваного злочину; обґрунтованість доказів того, що саме ця особа вчинила злочин; покарання, яке, можливо, буде призначено в результаті засудження; характер, минуле, особисті та соціальні обставини життя особи, його зв`язки з суспільством.

При розгляді клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обов`язково має бути розглянута можливість застосування інших (альтернативних) запобіжних заходів (правова позиція, викладена у п. 80 рішення Європейського Суду з прав людини від 10 лютого 2011 року у справі "Харченко проти України").

Відповідно до ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

З наведеного вбачається, що метою застосування запобіжного заходу є не каральна, а забезпечувальна функція, тобто, до особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, має бути застосований такий вид запобіжного заходу, який би в повній мірі забезпечив запобіганню ризиків, передбачених ст. 177 КПК України, наявність яких підтверджено в судовому засіданні, а також, відповідав засадам гарантування основоположних прав людини на свободу та особисту недоторканність (п. п. "а" п. 1 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод).

При цьому, слідчий суддя враховує відомості про особу ОСОБА_5 , який вперше притягується до кримінальної відповідальності, є фізичною особою-підприємцем, має постійне місце проживання та міцні соціальні зв`язки спільне проживання з матір`ю ОСОБА_7 , яка є особою з інвалідністю другої групи, а також наявність у останнього захворювання на цукровий діабет.

Слідчий суддя вважає, що прокурором не доведено, що для забезпечення дієвості кримінального провадження застосування до ОСОБА_5 виключно запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою є необхідним.

В той же час слідчим суддею встановлено ризики переховування від органів досудового розслідування та суду та можливість впливати на свідків у даному кримінальному провадженні, а тому слідчий суддя вважає, що стосовно підозрюваного ОСОБА_5 необхідно встановити запобіжний захід на час проведення розслідування, який дозволить забезпечити виконання ним своїх процесуальних обов`язків у цьому провадженні.

У кримінальному провадженні можуть бути застосовані такі запобіжні заходи (ч. 1 ст. 176 КПК): 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Обираючи один із запобіжних заходів, слід зважати, що їх види наведено у порядку зростання ступеня суворості. Відповідно найбільш суворим запобіжним заходом є тримання під вартою, а найбільш м`яким - особисте зобов`язання.

Враховуючи обставини кримінального правопорушення, викладенні в повідомленні про підозру, та його тяжкість, слідчий суддя вважає, що особисте зобов`язання, особиста порука та застава не забезпечать достатніх гарантій належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 .

Враховуючи наявність ризиків, передбачених п.п. 1, 3 ч.1 ст. 177 КПК України, обставини кримінального правопорушення, тяжкість інкримінованого в провину ОСОБА_5 злочину, слідчий суддя дійшов висновку про неможливість застосування більш м`якого запобіжного заходу, ніж домашній арешт.

Відповідно до ч. 4 ст. 194 КПК України, якщо при розгляді клопотання про обрання запобіжного заходу прокурор доведе обставини, передбачені пунктами 1 та 2 частини першої цієї статті, але не доведе обставини, передбачені пунктом 3 частини першої цієї статті, слідчий суддя, суд має право застосувати більш м`який запобіжний захід, ніж той, який зазначений у клопотанні, а також покласти на підозрюваного, обвинуваченого обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, необхідність покладення яких встановлена з наведеного прокурором обґрунтування клопотання.

Згідно ч. ч. 1, 2 ст. 181 КПК України домашній арешт полягає в забороні підозрюваному, обвинуваченому залишати житло цілодобово або у певний період доби. Домашній арешт може бути застосовано до особи, яка підозрюється або обвинувачується у вчиненні злочину, за вчинення якого законом передбачено покарання у виді позбавлення волі.

Слідчий суддя вважає, що в сукупності із встановленими конкретними обставинами кримінального провадження, даними про особу підозрюваного, приймаючи до уваги практику Європейського суду з прав людини, в судовому засіданні не встановлено достатніх підстав, які виправдовують застосування до ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, а запобігти встановленим слідчим суддею ризикам можливо у разі застосування до підозрюваного ОСОБА_5 запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23-00 години до 06-00 годин, в межах строку досудового розслідування, тобто до 05 квітня 2025 року включно, з покладенням на підозрюваного обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, необхідність яких була доведена прокурором.

Саме такий запобіжний захід, на думку слідчого судді, буде достатнім, необхідним та доцільним для забезпечення належної процесуальної поведінки підозрюваного ОСОБА_5 та виконання покладених на нього відповідних процесуальних обов`язків.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану. В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Керуючись ст.ст.110, 131, 132, 176-178, 180, 182, 183, 186, 193, 194, 196, 197, 369-372 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

У задоволенні клопотання слідчого відділу розслідування особливо тяжких злочинів СУ ГУНП в Черкаській області ОСОБА_4 , погодженого прокурором відділу Черкаської обласної прокуратури ОСОБА_3 , поданого в рамках кримінального провадження № 0003854 від 23.11.2024, за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 355, ч. 1 ст. 263 КК України, про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою відносно ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України відмовити.

Застосувати до ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 263 КК України, запобіжний захід у вигляді домашнього арешту, який полягає у забороні підозрюваному залишати житло за адресою: АДРЕСА_1 , в період часу з 23-00 години до 06-00 години, в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.04.2025 включно.

Відповідно до вимог п. 2 ч. 3 ст. 202 КПК України негайно звільнити підозрюваного ОСОБА_5 з-під варти, зобов`язавши його невідкладно прибути за місцем проживання за адресою: АДРЕСА_1 .

Відповідно до ч. 5 ст. 194 КПК України зобов`язати підозрюваного ОСОБА_5 :

- прибувати за кожною вимогою до слідчого, прокурора або суду,

- не відлучатися з м. Черкаси Черкаської області без дозволу слідчого, прокурора або суду;

- повідомляти слідчого, прокурора чи суд про зміну свого місця проживання, роботи;

- утримуватися від спілкування, у будь-якій формі (особисто, через знайомих, шляхом телефонного зв`язку чи через мережу Інтернет) з особами, які набудуть статус свідків у даному кримінальному провадженні, крім випадків необхідності такого спілкування безпосередньо в ході проведення слідчих чи процесуальних дій за їх участі та участі ОСОБА_5 у присутності слідчого чи прокурора;

- здати на зберігання до відповідних органів державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон, інші документи, що дають право на виїзд з України і в`їзд в Україну.

Роз`яснити, що обов`язки, передбачені частиною п`ятою статті 194 КПК України, покладені на підозрюваного, в межах строку досудового розслідування, тобто до 05.04.2025 включно. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу. Після закінчення строку, у тому числі продовженого, на який на підозрюваного були покладені відповідні обов`язки, ухвала про застосування запобіжного заходу в цій частині припиняє свою дію і обов`язки скасовуються.

При цьому, слідчий суддя зазначає, що залишення підозрюваним місця свого проживання у встановлений слідчим суддею час, не є порушенням запобіжного заходу у вигляді домашнього арешту, у випадку отримання невідкладної медичної допомоги, евакуації населення, рятування життя та здоров`я в умовах воєнного стану.

В період введення воєнного стану на території України дозволити підозрюваному ОСОБА_5 після сигналу «Повітряна тривога» і протягом 30 хвилин після сигналу «Відбій повітряної тривоги» відлучатись з визначеного в ухвалі місця проживання з метою перебування останнього в укритті.

Роз`яснити підозрюваному ОСОБА_5 , що відповідно до ч.5 ст. 181 КПК України, працівники органу Національної поліції, з метою контролю за його поведінкою, мають право з`являтися в житло, під арештом в якому він перебуває, вимагати надання усних чи письмових пояснень з питань, пов`язаних з виконанням покладених на нього зобов`язань.

Роз`яснити підозрюваному, що в разі невиконання покладених на нього обов`язків, до нього може бути застосовано більш жорсткий запобіжний захід.

Строк дії ухвали визначити до 05 квітня 2025 року включно.

Виконання ухвали доручити працівникам СУ ГУНП в Черкаській області.

Копію даної ухвали вручити підозрюваному, захиснику, слідчому, в провадженні якого знаходиться кримінальне провадження, прокурору та начальнику ГУ НП в Черкаській області, - для відому та виконання.

Ухвала підлягає до негайного виконання, але може бути оскаржена безпосередньо до Черкаського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення.

Слідчий суддя: ОСОБА_1