Справа № 727/1043/25
Провадження № 1-в/727/21/25
У Х В А Л А

04 лютого 2025 року Шевченківський районний суд м. Чернівці в складі:

головуючого судді ОСОБА_1

при секретарі: ОСОБА_2

з участю прокурора ОСОБА_3

засудженого ОСОБА_4

представника ДУ «Слідчий ізолятор» ОСОБА_5 , ОСОБА_6

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Чернівці справу за поданням начальника Державної установи «Слідчий ізолятор» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця та мешканця АДРЕСА_1 , громадянина України, із повною загальною середньою освітою, засудженого 22.09.2023 Сторожинецьким районним судом Чернівецької області за ч.3 ст. 332, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, за виключенням житла. Зараховано в строк покарання строк тримання під вартою з 06.12.2022 по 09.12.2022 р., -

встановив:

Вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22.09.2023 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.3 ст. 332, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, за виключенням житла. Зараховано в строк покарання строк тримання під вартою з 06.12.2022 по 09.12.2022 р.

Представник ДУ «Слідчий ізолятор» звернувся до суду з поданням про умовно-дострокове звільнення від покарання, оскільки після набрання вироком законної сили, наказом начальника установи №319/ОД-23 від 24.11.2023 зарахований до відділення засуджених залишених для роботи з господарського обслуговування установи на посаду робітника кухні. За час відбування покарання в установі зарекомендував себе позитивно. До виконання своїх обов?язків ставиться відповідально, своєчасно та добросовісно їх виконує. За сумлінне ставлення до праці чотири рази заохочувався. Стягнень не має. До праці ставиться добре. Функціональні обов?язки, завдання та доручення виконує сумлінно, вчасно та якісно. До виконання робіт із благоустрою установи ставиться добре, розуміє їх необхідність. Підтримує рівні взаємовідносини з іншими засудженими, не конфліктний. Дотримується правомірних та ввічливих взаємовідносин з персоналом. Дбайливо ставиться до майна установи і предметів, якими користується при виконанні дорученої роботи, здійснює за ними належний догляд, використовує тільки за призначенням. Виконує роботи із самообслуговування, має достатній рівень необхідних навичок. Не допускає порушень вимог пожежної безпеки і безпеки праці. Стосунки з рідним та близькими стабільні та мають позитивний характер. Стосунки підтримуються шляхом отримання передач, щоденних телефонних розмов, короткострокових побачень. Визнає себе винним у вчиненому кримінальному правопорушенні, бере відповідальність за вчинені дії на себе. Не звинувачує інших осіб. Засуджений на профілактичних обліках установи не перебуває. Згідно оцінки ризиків вчинення повторного кримінально правопорушення, визначеної з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, визначено низький рівень ризику вчинення повторного кримінального правопорушення.

Представники ДУ «Слідчий ізолятор» в судовому засіданні подання підтримали та з підстав наведених у ньому просили його задовольнити.

Засуджений ОСОБА_8 просив задовольнити подання.

Прокурор в судовому засіданні заперечував щодо задовольнити подання та просив у його задоволенні відмовити, оскільки щодо засудженого судом раніше було застосовано положення закону, яким було пом`якшене його становище - стаття 69 КК України. Крім того, на переконання прокурора, умовно-дострокове звільнення від відбування покарання ОСОБА_4 не забезпечує досягнення мети покарання, передбаченої ст.50 КК України, оскільки створює в інших осіб враження про мінімальність покарання за вчинення такого виду злочину.

Заслухавши доводи учасників судового розгляду, дослідивши письмові документи, додані до клопотання та матеріали особової справи засудженого, суд вважає, що клопотання задоволенню не підлягає з огляду на таке.

Відповідно до ст. 81 КК України, до осіб, що відбувають покарання у виді виправних робіт, службових обмежень для військовослужбовців, обмеження волі, тримання в дисциплінарному батальйоні військовослужбовців або позбавлення волі, може бути застосоване умовно-дострокове звільнення від відбування покарання.

Умовно-дострокове звільнення від відбування покарання може бути застосоване після фактичного відбуття засудженим: 1) не менше половини строку покарання, призначеного судом за кримінальний проступок або нетяжкий злочин, крім корупційних кримінальних правопорушень, а також за необережний тяжкий злочин; 2) не менше двох третин строку покарання, призначеного судом за корупційний нетяжкий злочин, умисний тяжкий злочин чи необережний особливо тяжкий злочин, а також у разі, якщо особа раніше відбувала покарання у виді позбавлення волі за умисне кримінальне правопорушення і до погашення або зняття судимості знову вчинила умисне кримінальне правопорушення, за яке вона засуджена до позбавлення волі; 3) не менше трьох чвертей строку покарання, призначеного судом за умисний особливо тяжкий злочин, а також покарання, призначеного особі, яка раніше звільнялася умовно-достроково і знову вчинила умисне кримінальне правопорушення протягом невідбутої частини покарання.

Таким чином, виходячи із вказаної норми кримінального закону, застосування умовно-дострокового звільнення засудженого від відбування як основного, так і додаткового покарання, є правом, а не обов`язком суду.

Відповідно до п.п.2, 4 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким» від 26.04.2002 р. умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можливі лише після повного і всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому головною умовою прийняття такого рішення є доведеність при заміні невідбутої частини покарання більш м`яким - того, що засуджений став на шлях виправлення (ч. 3 ст. 82 КК України). Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким на підставі ч. 1 ст. 82 КК може застосовуватися до осіб, які відбувають покарання у виді обмеження або позбавлення волі на певний строк. При цьому більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині КК для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутий строк покарання, призначеного вироком.

Із досліджених в судовому засіданні матеріалів подання та особової справи засудженого судом встановлено наступні обставини.

Так, судом встановлено, що вироком Сторожинецького районного суду Чернівецької області від 22.09.2023 року ОСОБА_8 був засуджений за ч.3 ст. 332, ст. 69 КК України до 2 років позбавлення волі, з конфіскацією майна, за виключенням житла. Зараховано в строк покарання строк тримання під вартою з 06.12.2022 по 09.12.2022 р.

Початком строку покарання є 22 вересня 2023 року, кінцем 19 вересня 2025 року, 2/3 строку покарання ОСОБА_8 відбув 19 січня 2025 року.

Вирішуючи питання щодо наявності, передбачених ст.81 КК України, підстав для умовно-дострокового звільнення від відбування покарання засудженого ОСОБА_8 , суд виходить з наступного.

Відповідно до ч.1 ст.102 КВК України режим у виправних і виховних колоніях - це встановлений законом та іншими нормативно-правовими актами порядок виконання і відбування покарання, який забезпечує ізоляцію засуджених; постійний нагляд за ними; виконання покладених на них обов`язків тощо.

Частиною 3 ст.107 КВК України передбачено, що засуджені зобов`язані: дотримуватися норм, які визначають порядок і умови відбування покарання, розпорядок дня колонії, правомірних взаємовідносин з іншими засудженими, персоналом колонії та іншими особами; утримувати в чистоті і порядку приміщення, дбайливо ставитися до майна колонії і предметів, якими вони користуються при виконанні дорученої роботи, здійснювати за ними належний догляд і використовувати їх тільки за призначенням; виконувати встановлені законодавством вимоги персоналу колонії; виконувати необхідні роботи по самообслуговуванню, благоустрою колонії; дотримуватися санітарно-гігієнічних норм; дотримуватися вимог пожежної безпеки і безпеки праці.

Згідно з матеріалами справи вбачається, що засуджений ОСОБА_8 за час перебування в ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» до дисциплінарної відповідальності не притягався, заохочувався: 10.04.2024 р. подяка за сумлінне ставлення до праці, 09.07.2024 р. подяка за сумлінне ставлення до праці, 09.10.2024 - подяка за сумлінне ставлення до праці, 09.01.2025 подяка за сумлінне ставлення до праці.

Відповідно до висновку комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» засуджений став на шлях виправлення (довів своє виправлення) та має бути представлений до заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі на певний строк, умовно-дострокового звільнення від відбування покарання або заміни невідбутої частини покарання більш м?яким (ст. 81, 82 КК України).

З матеріалів особової справи також встановлено, що рішенням дисциплінарної комісії ДУ «Чернівецький слідчий ізолятор» від 09.01.2024 року до ОСОБА_8 не застосовувались заходи заохочення у зв`язку з тим, що до благоустрою установи ставиться неохоче, у заходах виховного характеру належної участі не приймає (а.особової справи 67).

Тому, при розгляді питання про умовно-дострокове звільнення від покарання суд враховує весь період відбування покарання, засуджений має протягом всього строку відбування покарання доводити, що стає на шлях виправлення, а не лише в окремі періоди відбування покарання.

З огляду на викладене, суд вправі прийняти рішення про умовно-дострокове звільнення засудженого від відбування покарання за наявності двох обов`язкових умов, а саме сумлінної поведінки та сумлінного ставлення до праці, що у своїй сукупності може свідчити про доведення засудженим свого виправлення.

Отже, на думку суду, процес часткових позитивних змін, який вбачається на даний час в особистості засудженого ОСОБА_8 не дає достатніх підстав дійти висновку про доведеність його остаточного виправлення, а тому суд вважає, що на даний час ОСОБА_8 не досяг відповідного ступеню виправлення, передбаченого ст.81 КК України, як «довів своє виправлення».

З огляду на викладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні подання.

На підставі ст.81 КК України та керуючись ст.ст.537 ч.1 п.2, 539 КПК України, суд,

постановив:

У задоволенні подання начальника Державної установи «Слідчий ізолятор» полковника внутрішньої служби ОСОБА_7 про умовно-дострокове звільнення від покарання засудженого ОСОБА_8 відмовити.

На ухвалу може бути подано апеляцію до Чернівецького апеляційного суду через Шевченківський районний суд м. Чернівці протягом 7 діб з дня її проголошення.

Суддя: