Провадження № 1-кс/734/146/25 Справа № 734/902/25
У х в а л а

іменем України

28 лютого 2025 року селище Козелець

Слідчий суддя Козелецького районного суду Чернігівської області Бараненко С.М.

за участю:

секретаря судових засідань Чумак Н.М.

прокурора Похиталюка Є.П.

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в с-щі Козелець звернення ОСОБА_1 про звільнення незаконно викраденої, затриманої та утримуваної особи, -

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_1 звернулася до Козелецького районного суду Чернігівської області зі зверненням про звільнення незаконно викраденої, затриманої та утримуваної особи. В якому просить звільнити ОСОБА_2 , який незаконно утримується у 169 військовому навчальному центрі Десна, АДРЕСА_1 .

Звернення мотивоване тим, що дня двадцятого місяця лютого року дві тисячі двадцять п`ятого ОСОБА_1 о 14:00 год. зателефонував її чоловік ОСОБА_2 і повідомив що його забирають до Обласного розподільчого збірного пункту за адресою АДРЕСА_2 , причиною стало повідомлення осіб в чорній та зеленій формі про те, що він нібито перебуває у розшуку, коли вона приїхала до чоловіка, ці особи показали на планшеті якісь незрозумілі таблиці в електронному вигляді, вона навіть не встигла прочитати все те, що було написано. Потім працівник ТЦК сказав, що потрібно проїхати у Обласний розподільчий збірний пункт для уточнення його даних, ОСОБА_3 не мав добровільної згоди та бажання їхати, на що було проголошено погрозу про застосування фізичної сили, та сказано або ви їдете добровільно або одягаємо кайданки і веземо. Вони вимушені були сісти в машину і поїхати з ними. Там його завели у кабінет перевірили якісь дані та відвели без згоди на проходження ВЛК у них.

Шахрайським способом, а саме шляхом введення в оману з погрозами вони заволоділи персональними даними, які складаються з конфіденційної інформації про людину ОСОБА_2 , що порушує ст. 7 Закону України «Про захист персональних даних».

В ОСОБА_4 примусили проходити BЛK, а її вигнали на вулицю. Потім вона викликала слідчо-оперативну групу о 16:03 год., але приїхала патрульна служба (як їй пояснили в поліції, що на даний час всі слідчі групи зайняті, бо нібито багато викликів на замінування). ОСОБА_1 написала звернення до поліції яке вони не хотіли приймати, та подзвонивши ще раз до поліції о 16:23 прийняли скаргу на поліцейських про те, що не хотіли приймати звернення про викрадення людини та незаконне утримання його в Обласному розподільчому збірному пункті за адресою: АДРЕСА_2 , але через тривалий час все-таки прийняли звернення о 17:00. Останній зателефонував ОСОБА_3 і повідомив, що пройшов BЛK під примусом, але нічого не підписував. Йому написали, що він придатний та здоровий, але йому було погано, так як дуже боліло серце. ОСОБА_1 викликала швидку допомогу о 17:15. Вони приїхали, але зайшовши у приміщення їм повідомили, що такої людини у них не існує. Вона знову телефонує у поліцію о 17:28 год. та повідомляє, що людині стало зле з серцем, а працівники Обласного розподільчого збірного пункту за адресою: АДРЕСА_2 , не пускають медиків для надання першої медичної допомоги, потім через хвилин 15-20 їх впустили до приїзду поліції, через 10-15 хвилин приїхала патрульна служба, вона попросила щоб вони уточнили чи є в приміщенні її чоловік ОСОБА_3 , вони зайшли і повідомиш що йому лікарі швидкої надають медичну допомогу (зробили кардіограму, вкололи укол та дали пігулки) надали першу медичну допомогу. Після чого їй зателефонував чоловік і повідомив, що його відвели в якесь приміщення на ніч, але через певний проміжок часу о 19:47 год. сказав, що їх кудись будуть везти і сказали вимкнути телефони. В 7:15 ранку ОСОБА_3 їй зателефонував та повідомив, що його вже привезли в учбовий центр Десна Чернігівської області, якісь невідомі особи підписали за нього різні незрозумілі документи, порушуючи його права людини.

Після того як ОСОБА_1 звернулася до людей за правовою допомогою, їй було роз`яснено, що її з чоловіком було введено в оману, так як розшук в КУпАП не передбачено. Для розшуку потрібна зовсім інша процедура.

ОСОБА_5 в судове засідання не з`явилася, на електронну адресу надійшла заява про розгляд звернення без її присутності, оскільки остання перебуває в іншому місті, є матір`ю неповнолітньої дитини, яку не можна залишити саму вдома та працює, бо потрібно заробляти кошти на її життя та дітей, так як чоловіка викрали та незаконно утримують у 169 військовому навчальному центрі Десна Чернігівського району Чернігівської області. А також зазначила, що якщо будуть докази надані про підписання будь-яких документів її чоловіком, то це не була його добровільна воля, так як були погрози фізичної розправи з самого початку його затримання, що є доказом відсутності його доброї волі та згоди про переміщення до будь-яких організацій, закладів тощо.

Прокурор у судовому засіданні заперечував проти задоволення звернення, оскільки встановлено, що ОСОБА_6 проходить військову службу у військовій частині НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , на даний час всім забезпечений, навчання згідно розпорядку, права останнього не порушені та скарг не має. Відсутній предмет розгляду звернення у порядку ст. 206 КПК України, так як він є мобілізованим відповідно до Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу», а не незаконно утриманим, як зазначено у зверненні.

Заслухавши прокурора та дослідивши у судовому засіданні зміст звернення, суд приходить до наступного.

Відповідно до ч. 1 ст. 206 КПК України, кожен слідчий суддя суду, в межах територіальної юрисдикції якого знаходиться особа, яка тримається під вартою, має право постановити ухвалу, якою зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу забезпечити додержання прав такої особи.

За приписами ч. 2 ст. 206 КПК України, якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Відповідно до ч. 3 ст. 206 КПК України, слідчий суддя зобов`язаний звільнити позбавлену свободи особу, якщо орган державної влади чи службова особа, під вартою яких тримається ця особа, не надасть судове рішення, яке набрало законної сили, або не доведе наявність інших правових підстав для позбавлення особи свободи.

Викладена вимога ч. 5 ст. 9 КПК зобов`язує слідчого суддю приймати процесуальні та інші рішення з урахуванням практики Європейського суду.

Частина 1 статті 17 Закону "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" встановлює, що суди застосовують у розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права.

Частиною 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод передбачено, що "кожен, кого позбавлено свободи внаслідок арешту або тримання під вартою, має право ініціювати провадження, в ході якого суд без зволікання встановлює законність затримання і приймає рішення про звільнення, якщо затримання є незаконним".

Відповідно до ст. 17 Конституції України захист суверенітету і територіальної цілісності України, забезпечення її економічної та інформаційної безпеки є найважливішими функціями держави, справою всього Українського народу . Оборона України, захист її суверенітету, територіальної цілісності і недоторканності покладаються на Збройні Сили України. Забезпечення державної безпеки і захист державного кордону України покладаються на відповідні військові формування та правоохоронні органи держави, організація і порядок діяльності яких визначаються законом. Збройні Сили України та інші військові формування ніким не можуть бути використані для обмеження прав і свобод громадян або з метою повалення конституційного ладу, усунення органів влади чи перешкоджання їх діяльності.

Згідно до ст. 65 Конституції України захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України, шанування її державних символів є обов`язком громадян України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону.

Закон України «Про військовий обов`язок і військову службу» (надалі Закон) здійснює правове регулювання відносин між державою і громадянами України у зв`язку з виконанням ними конституційного обов`язку щодо захисту Вітчизни.

Статтею 1 Законом встановлено, що захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення та Державної спеціальної служби транспорту (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженого Законом України 2102-IX від 24.02.2022 «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні», у відповідності до якого в Україні введено воєнний стан. Також Президентом України було видано Указ №69/2022 «Про загальну мобілізацію», яким постановлено оголосити та провести загальну мобілізацію. Воєнний стан в Україні, який неодноразово продовжувався та діє на даний час.

Згідно до п 1, 2 ст. 1 «Про військовий обов`язок і військову службу» захист Вітчизни, незалежності та територіальної цілісності України є конституційним обов`язком громадян України. Військовий обов`язок установлюється з метою підготовки громадян України до захисту Вітчизни, забезпечення особовим складом Збройних Сил України, інших утворених відповідно до законів України військових формувань, а також правоохоронних органів спеціального призначення (далі - Збройні Сили України та інші військові формування), посади в яких комплектуються військовослужбовцями.

Відповідно до п. 4 ст. 2 Закону України «Про військовий обов`язок і військову службу», порядок проходження військової служби, права та обов`язки військовослужбовців визначаються цим та іншими законами, відповідними положеннями про проходження військової служби, що затверджуються Президентом України, та іншими нормативно-правовими актами.

Згідно до положень ч. 6 ст. 2, п. 2 ч. 1 ст. 24 вказаного вище Закону одним із видів військової служби є військова служба за призовом під час мобілізації, на особливий період.

У відповідності до ч. 3 ст. 22 Закону України Про мобілізаційну підготовку та мобілізацію, під час мобілізації громадяни зобов`язані з`явитися до військових частин або на збірні пункти територіального центру комплектування та соціальної підтримки у строки, зазначені в отриманих ними документах (мобілізаційних розпорядженнях, повістках керівників територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки), або у строки, визначені командирами військових частин (військовозобов`язані, резервісти Служби безпеки України - за викликом керівників органів, в яких вони перебувають на військовому обліку, військовозобов`язані, резервісти Служби зовнішньої розвідки України - за викликом керівників відповідних підрозділів Служби зовнішньої розвідки України, військовозобов`язані Оперативно-рятувальної служби цивільного захисту - за викликом керівників відповідних органів управління центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері цивільного захисту).

У ході судового розгляду встановлено, що ОСОБА_6 на час розгляду звернення являється військовослужбовцем військової служби за призовом під час мобілізації військової частини НОМЕР_1 АДРЕСА_1 , на даний час всім забезпечений, навчання згідно розпорядку, права останнього не порушені та скарг не має, а тому може бути звільнений з військової служби виключно у відповідності та з підстав, визначених Законом України «Про військовий обов`язок і військову службу», який є вичерпним. При цьому даних, що ОСОБА_6 є підозрюваним, обвинуваченим або затриманим у будь-якому кримінальному провадженні та перебуває під вартою в ході судового розгляду не встановлено.

Відповідно до ч. ч. 2-5 ст. 206 КПК якщо слідчий суддя отримує з будь-яких джерел відомості, які створюють обґрунтовану підозру, що в межах територіальної юрисдикції суду знаходиться особа, позбавлена свободи за відсутності судового рішення, яке набрало законної сили, або не звільнена з-під варти після внесення застави в установленому цим Кодексом порядку, він зобов`язаний постановити ухвалу, якою має зобов`язати будь-який орган державної влади чи службову особу, під вартою яких тримається особа, негайно доставити цю особу до слідчого судді для з`ясування підстав позбавлення свободи.

Так, стаття 206 КПК України надає слідчому судді специфічні повноваження щодо перевірки наявності підстав позбавлення особи свободи (зокрема наявності судового рішення та ін.) та звільнення такої особи, якщо за результатами такої перевірки відповідних підстав не буде встановлено, або забезпечення проведення у найкоротший строк розгляду клопотання прокурора, слідчого про застосування запобіжного заходу.

Таким чином, положення ст. 206 КПК України мають на меті забезпечення процесуального механізму звільнення слідчим суддею будь-якої особи, яка позбавлена свободи за відсутності судового рішення, та застосовуються саме в таких випадках.

У відповідності до ч. 3 ст. 9 КПК України закони та інші нормативно-правові акти України, положення яких стосуються кримінального провадження, повинні відповідати цьому Кодексу. При здійсненні кримінального провадження не може застосовуватися закон, який суперечить цьому Кодексу.

Згідно з ч. 3 ст. 26 КПК України, слідчий суддя, суд у кримінальному провадженні вирішують лише ті питання, що винесені на їх розгляд сторонами та віднесені до їх повноважень цим Кодексом.

Отже, з огляду на положення статті 206 КПК України, слідчий суддя не знаходить підстав для задоволення звернення ОСОБА_1 про звільнення незаконно викраденої, затриманої та утримуваної особи, оскільки задоволення вимог звернення явно виходять за межі повноважень слідчого судді, визначених ст. 206 КПК України.

Керуючись ст. 206, 369-372, 376 КПК України, слідчий суддя, -

У Х В А Л И В:

в задоволенні звернення ОСОБА_1 про звільнення незаконно викраденої, затриманої та утримуваної особи, відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Визначити час проголошення повного тексту ухвали 05 березня 2025 року о 09 годині 50 хвилин в залі судових засідань Козелецького районного суду Чернігівської області.

Слідчий суддя Сергій БАРАНЕНКО