Провадження № 1-в/641/45/2025 Справа № 641/719/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Харків

Комінтернівський районний суд м. Харкова у складі колегії суддів:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

представника колонії ОСОБА_6 (в режимі відеоконференції),

засудженої ОСОБА_7 (в режимі відеоконференції),

захисника ОСОБА_8 (в режимі відеоконференції),

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Харкові клопотання засудженої ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавленні волі на певний строк,

ВСТАНОВИВ:

До Комінтернівського районного суду м. Харкова надійшло клопотання засудженої ОСОБА_7 , в якому вона просить замінити призначене їй покарання у виді довічного позбавлення волі на покарання у виді позбавлення волі строком на 30 років.

В обґрунтування клопотання зазначає про те, що вироком Київського міського суду від 03.07.2001 року ОСОБА_7 було визнано винною у вчиненні злочинів, передбачених ст.ст. 93, 93-17 п.п. «а», «г», «з», «і», ст. 142 ч. 3, ст. 222 ч. 3 , ст. 69 КК України (1960 року) та остаточно призначено покарання у виді довічного позбавлення волі. Станом на 20.01.2025 року засуджена ОСОБА_7 відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі вже 27 років 4 місяця. Також посилається на загальні принципи, які встановлені в практиці ЄСПЛ щодо покарання у виді довічного позбавлення волі, відповідно до яких Конвенція не забороняє призначати покарання у вигляді довічного позбавлення волі особам, засудженим за вчинення особливо тяжких злочинів, таких як вбивство. Проте, щоб таке покарання було сумісним зі ст. 3 Конвенції, повинна існувати «de jure i de facto» можливість його пом`якшення, що означає, що в засудженого повинна бути як перспектива звільнення, так і можливість перегляду міри покарання. В основі такого перегляду повинна лежати оцінка наявних законних підстав для триваючого тримання засудженого під вартою в місцях позбавлення волі. Також посилається на справу Європейського суду з прав людини «Петухов проти України (№2)», де суд постановив, що мало місце порушення статті 3 Конвенції, оскільки заявник не мав перспективи звільнення від довічного ув`язнення, або можливості перегляду його вироку. Зокрема, президентське помилування, єдина процедура пом`якшення довічного ув`язнення в Україні, не була чітко сформульована, а також не мала належних процесуальних гарантій проти зловживань. Таким чином, покарання засудженої, через відсутність реальних механізмів зміни, було таким, яке неможливо скоротити, а тому наявне порушення статті 3 Конвенції. Засуджена посилається на те, що вона вже відбула термін 27 років 4 місяці та заміна довічного позбавлення волі на більш м`яке покарання у вигляді позбавлення волі на строк 15-20 років є таким, яке неможливо відбути, оскільки середній строк відбування покарання довічно засудженими до їх смерті в закладах виконання покарання за період з 2010 по жовтень 2020 року склав 12,67 років. За період з 2021 року по 2023 рік померло 55 осіб, засуджених до покарання у виді довічного позбавлення волі. Таким чином, засуджена ОСОБА_7 не має надії відбути своє покарання строком 38-47 років (фактичний строк) у разі застосування ст. 82 КК України, через високий ризик померти до моменту відбуття покарання. За час відбуття покарання вона стала на шлях виправлення, повністю усвідомила тяжкість вчинених злочинів та шкоду, завдану потерпілим і суспільству. Постійно працює над власним виправленням і розвитком.

У судовому засіданні засуджена ОСОБА_7 клопотання підтримала, просить його задовольнити. Додатково зазначила, що просить замінити їй довічне позбавлення волі на позбавлення волі на строк 30 років, яке вона фактично вже відбула, та звільнити її від подальшого відбування покарання.

Захисник ОСОБА_8 клопотання засудженої підтримала, просить його задовольнити, зазначає, що вимога щодо подання засудженою додаткових документів для розгляду питання про заміну довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк є надмірним формалізмом.

Прокурор ОСОБА_5 у судовому засіданні проти задоволення клопотання заперечує. Вказує на те, що порядок заміни покарання у вигляді довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк передбачено ст. 154 КВК України. Разом із клопотанням повинен бути поданий суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі, індивідуальний план виправлення та ресоціалізації засудженого. При цьому, визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації. Вказані документи засудженою ОСОБА_7 до клопотання не подані. Засуджена не позбавлена можливості звернутись до адміністрації колонії для підготовки та складення вказаних документів.

Представник ДУ «Качанівська виправна колонія (№54)» ОСОБА_6 підтримала позицію прокурора.

Розглянувши клопотання засудженої, вислухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали особової справи засудженої, колегія суддів зазначає наступне.

Відповідно до ч.ч. 1, 3, 5 ст. 82 КК України, невідбута частина покарання у виді обмеження, позбавлення волі або покарання у виді довічного позбавлення волі можуть бути замінені судом більш м`яким покаранням, строк якого обчислюється з дня заміни невідбутої частини покарання або покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким. У цих випадках більш м`яке покарання призначається в межах строків, установлених у Загальній частині цього Кодексу для даного виду покарання, і не повинне перевищувати невідбутого строку покарання, призначеного вироком.

Заміна невідбутої частини покарання більш м`яким може бути застосована, якщо засуджений став на шлях виправлення. Покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінено на покарання у виді позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

Приписами ч.ч. 12, 13 ст. 154 КВК України визначено, що разом із поданням щодо можливості представлення засудженого до довічного позбавлення волі до заміни невідбутої частини покарання більш м`яким адміністрація виправної колонії подає до суду висновок щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі.

Визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі та складення висновку здійснюються за участю уповноваженого органу з питань пробації.

Порядок та методика визначення ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі встановлюються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері виконання кримінальних покарань.

Основною метою подання висновку щодо ступеня виправлення засудженого до довічного позбавлення волі є забезпечення суду інформацією, що є необхідною для визначення можливості заміни покарання у виді довічного позбавлення волі на більш м`яке та визначення в індивідуальному порядку строку позбавлення волі засудженому, стосовно якого вирішується зазначене питання.

Особа, засуджена до довічного позбавлення волі, додатково до подання щодо можливості представлення її до заміни покарання на більш м`яке у виді позбавлення волі на певний строк повинна подати індивідуальний план виправлення та ресоціалізації. Такий план має містити заходи, здійснення яких у період відбування більш м`якого покарання у виді позбавлення волі на певний строк дасть змогу засудженій особі усунути фактори, що можуть негативно впливати на утримання від вчинення повторного кримінального правопорушення, та факти, що свідчать про перспективи виправлення та ресоціалізації засудженої особи після звільнення.

Колегія суддів зазначає, що на виконання вимог ЄСПЛ, викладених у рішенні "Пєтухов проти України", 06 листопада 2022 року набрав чинності Закон України № 2690-ІХ від 18 жовтня 2022 року щодо гуманізації окремих норм кримінального законодавства стосовно застосування покарання у виді довічного позбавлення волі. Цим законом гарантується право особи, яка відбуває покарання у виді довічного позбавлення волі, звернутися до суду з клопотанням про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавлення волі строком від п`ятнадцяти до двадцяти років, якщо засуджений відбув не менше п`ятнадцяти років призначеного судом покарання.

При цьому суд не зобов`язаний автоматично задовольняти кожне подібне звернення особи по факту відбуття останньою покарання строком від 15 років. Таке рішення про заміну покарання відноситься до дискреційних повноважень суду та ухвалюється судом у кожному конкретному випадку індивідуально. При цьому для суду є важливим дослідити у сукупності всі відомості, які характеризують особу засудженого, оскільки суд повинен переконатися в тому, що за час відбування покарання в особистості засудженого відбулися певні позитивні зміни, які свідчать, що останній дійсно став на шлях виправлення, яке може відбутися без відбування покарання у виді довічного позбавлення волі.

Відповідно до роз`яснень, що містяться в постанові Пленуму ВСУ №2 від 26.04.2002 «Про умовно-дострокове звільнення від відбування покарання і заміну невідбутої частини покарання більш м`яким», заміна невідбутої частини покарання більш м`яким можлива лише після повного та всебічного вивчення даних про особу засудженого. При цьому, головною умовою прийняття рішення є доведеність того, що він став на шлях виправлення.

Отже, становлення особи на шлях виправлення - це прагнення засудженого до такого виправлення, позитивні зрушення в його поведінці і добросовісне ставлення до праці, які свідчать про сумлінне здійснення процесу виправлення, що може ефективно продовжуватись і в умовах відбування більш м`якого покарання.

Висновок про становлення особи на шлях виправлення повинен бути зроблений на підставі всебічного врахування відомостей про поведінку засудженого за весь період перебування в установі виконання покарання.

З матеріалів особової справи засудженої колегією суддів встановлено, що ОСОБА_7 засуджена вироком Київського міського суду від 03.07.2001 року, зміненим ухвалою Верховного суду України від 24.01.2002 року за п. "а" ст. 93, ч. 3 ст. 142, ст. 69, ст. 17, п.п. "а", "г", "з", "и", "і" ст. 93 КК України (1960 року), ч. 1 ст. 263 КК України (2001 року) до покарання у виді довічного позбавлення волі з конфіскацією всього належного їй майна.

На даний час ОСОБА_7 утримується та відбуває покарання в межах територіальної юрисдикції Комінтернівського районного суду м. Харкова в Державній установі «Качанівська виправна колонія (№54)».

Відповідно до матеріалів особової справи засудженої ОСОБА_7 , остання за час відбування покарання зарекомендувала себе посередньо, за період відбування покарання неодноразово порушувала установлений порядок відбування покарання, за що на останню були накладенні дисциплінарні стягнення. ОСОБА_7 не бере активну участь у реалізації програм диференційованого виховного впливу та інших заходах соціально-виховного характеру.

Згідно з висновком щодо ступеню виправлення засудженого ОСОБА_7 отримала 58 балів, що свідчить про те, що остання не стала на шлях виправлення.

Зокрема, в матеріалах провадження наявний висновок щодо ступеня виправлення засудженої ОСОБА_7 , у якому зазначено, що комісія установи 19.09.2024 року вирішила не направляти матеріали стосовно ОСОБА_7 до суду для вирішення питання про заміну покарання або його невідбутої частини більш м`яким, як особі, яка не стала на шлях виправлення.

На переконання колегії суддів, наведені вище обставини не свідчать про глибокі зміни у свідомості засудженої ОСОБА_7 , які б вказували, що остання стала на шлях виправлення, а невідбута частина призначеного їй судом покарання у виді довічного позбавлення волі може бути замінена покаранням у виді позбавлення волі на певний строк.

При цьому, колегія суддів також зазначає, що засудженою до клопотання не додані документи, передбачені ст. 154 КВК України, дослідження яких є необхідним для розгляду питання щодо можливості заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк.

Відповідно до п. 10 Порядку визначення ступеня виправлення засудженого, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 19 січня 2023 року № 294/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 19 січня 2023 р. за № 116/39172, якщо засуджений виявив бажання звернутися до суду особисто щодо заміни покарання відповідно до статей 81, 82 Кримінального кодексу України та в інших випадках, передбачених кримінально-виконавчим законодавством, він письмово звертається до адміністрації установи. Адміністрація установи протягом тридцяти днів безкоштовно зобов`язана надати засудженому копії документів, передбачених абзацом другим пункту 3 цього Порядку, для подальшої подачі їх до суду в установленому законодавством порядку.

З огляду на викладене, засуджена ОСОБА_7 не позбавлена можливості звернутись до адміністрації ДУ "Качанівська виправна колонія (№54)" для надання засудженій висновку щодо ступеня її виправлення, характеристики на засудженого, яка містить оцінку ризиків вчинення повторного кримінального правопорушення, визначену з використанням підсистеми «КАСАНДРА» Єдиного реєстру засуджених та осіб, узятих під варту, дані про достроково не зняті або не погашені в установленому законом порядку стягнення, зазначені в частині першій статті 132 КВК України.

Крім того, колегія суддів вважає помилковими доводи засудженої про наявність підстав для її звільнення від відбуття покарання в зв`язку з фактичним відбуттям нею покарання у вигляді позбавлення волі строком 30 років, оскільки відповідно до положень ст. 82 КК України у разі наявності підстав для заміни довічного позбавлення волі на позбавлення волі на певний строк, покарання у виді позбавлення волі на певний строк обраховується з дня заміни покарання у виді довічного позбавлення волі більш м`яким.

Враховуючи викладене, колегія суддів дійшла висновку про відсутність підстав для задоволення клопотання засудженої ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавленні волі на певний строк.

Керуючись ст.ст.7, 9, 376, 537, 539 КПК України,

УХВАЛИВ:

В задоволенні клопотання засудженої ОСОБА_7 про заміну покарання у виді довічного позбавлення волі на позбавленні волі на певний строк - відмовити.

Ухвала може бути оскаржена до Харківського апеляційного суду через Комінтернівський районний суд м. Харкова протягом 7 днів з дня її проголошення, а засудженою та представником колонії у той же строк з дня отримання копії ухвали.

Головуючий суддя ОСОБА_1

Судді ОСОБА_2

ОСОБА_3