УХВАЛА

01 січня 2025 року

м. Київ

справа № 752/24095/24

провадження № 51-5672 ск 24

Верховний Суд колегією суддів судових палат Касаційного кримінального суду у складі:

головуючого ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

розглянувши касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення,

встановив:

Зі змісту касаційної скарги вбачається, що ОСОБА_4 не погоджується з судовими рішеннями.

Перевіривши касаційну скаргу ОСОБА_4 на відповідність вимогам статті 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК), Суд дійшов висновку, що її подано без додержання вимог зазначеної норми процесуального закону.

Так, відповідно до вимог частини 2 статті 427 КПК у касаційній скарзі, окрім іншого, наводяться обґрунтування вимог щодо незаконності чи необґрунтованості судового рішення з урахуванням підстав для його скасування або зміни судом касаційної інстанції, визначених у статті 438 КПК. Також зазначаються вимоги до суду касаційної інстанції, які б узгоджувалися зі статтею 436 КПК, та застереження щодо участі особи в касаційному розгляді.

Крім того, згідно з частиною 5 статті 427 КПК до касаційної скарги додаються копії судових рішень, які оскаржуються.

Відповідно до частини 1 статті 438 КПК підставами для скасування або зміни судових рішень при розгляді справи в суді касаційної інстанції є: істотне порушення вимог кримінального процесуального закону; неправильне застосування закону України про кримінальну відповідальність; невідповідність призначеного покарання тяжкості кримінального правопорушення та особі засудженого.

Положеннями статті 424 КПК визначено перелік судових рішень, які можуть бути предметом розгляду суду касаційної інстанції. Зокрема, участині 2 статті 424 КПК встановлено, що ухвали суду першої інстанції після їх перегляду в апеляційному порядку, а також ухвали суду апеляційної інстанції можуть бути оскаржені в касаційному порядку, якщо вони перешкоджають подальшому кримінальному провадженню, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Заперечення проти інших ухвал можуть бути включені до касаційної скарги на судове рішення, ухвалене за наслідками апеляційного провадження.

Так, у вступній частині касаційної скарги ОСОБА_4 оскаржує постанову Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року, а в прохальній частині скарги ставить вимоги щодо рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 грудня 2024 року.Водночас, долучає до касаційної скарги лише копію ухвали слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2024 року, якою його скаргу на бездіяльність уповноважених службових осіб Голосіївського УП ГУНП у м. Києві, яка полягала у невнесенні відомостей про кримінальне правопорушення до Єдиного реєстру досудових розслідувань, залишено без задоволення. Таким чином, ОСОБА_4 допустив суперечності у своїй касаційній скарзі.

При цьому, вказана ухвала слідчого судді від 28 листопада 2024 року, яка долучена до касаційної скарги, відповідно до чинного кримінального процесуального закону не підлягає самостійному оскарженню в касаційному порядку.

Разом з тим, скаржник не зазначає в своїй касаційній скарзі, чи переглядалась вказана ухвала слідчого судді в апеляційному порядку та чи було постановлено таке рішення апеляційного суду, яке може бути предметом перегляду суду касаційної інстанції, не вказує на його незаконність, доводів не наводить та вимог у прохальній частині касаційної скарги не ставить, а також не долучає його копію до касаційної скарги.

Тобто, вказана неузгодженість та суперечності в касаційній скарзі ОСОБА_4 позбавляють суд касаційної інстанції визначитись з предметом оскарження за його касаційною скаргою та прийняти остаточне рішення за наслідками її розгляду.

Отже, ОСОБА_4 слід звернути увагу на положення статті 424 КПК та визначитись з предметом оскарження за його касаційною скаргою.

Тобто, у касаційній скарзі скаржник має вказати на конкретні порушення закону, що може бути підставами для скасування або зміни судового рішення, які, на його думку, допущено судом апеляційної інстанції при його постановленні, навести конкретні докази і аргументи в обґрунтування кожної позиції.

Крім того, відповідно до статті 436 КПК, суд касаційної інстанції за наслідками розгляду касаційної скарги має право:

- залишити судове рішення без зміни, а касаційну скаргу - без задоволення;

- скасувати судове рішення і призначити новий розгляд у суді першої чи апеляційної інстанції;

- скасувати судове рішення і закрити кримінальне провадження;

- змінити судове рішення.

Однак, вимоги прохальної частини касаційної скарги ОСОБА_4 не сформульовано у відповідності до положень статті 436 КПК. Так, у касаційній скарзі ОСОБА_4 ставить вимоги щодо рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 11 листопада 2024 року, водночас, долучає до касаційної скарги лише ухвалу слідчого судді Голосіївського районного суду м. Києва від 28 листопада 2024 року, при цьому, такі вимоги викладено без врахування положень статті 424 КПК щодо предмету оскарження касаційного суду.

Крім того, ОСОБА_4 у касаційній скарзі просить касаційний суд: прийняти нове рішення, а саме про внесення заяви про злочин до ЄРДР протягом 24 годин; дослідити заяву про злочин; роз`яснити за яким судочинством він має подати заяву про відшкодування завданої шкоди; винести ухвалу та встановити підсудність відшкодування шкоди; надати роз`яснення щодо статті 214 КПК через різне застосування судами цієї статті, що викладено не у відповідності до положень статті 436 КПК та повноважень Верховного Суду.

При цьому, всупереч вимогам частини 3 статті 427 КПК ОСОБА_4 не зазначає в касаційній скарзі чи бажає він брати участь у касаційному розгляді.

Вказані обставини перешкоджають вирішенню питання про відкриття касаційного провадження.

Відповідно до статті 429 КПК суд касаційної інстанції, встановивши, що касаційну скаргу подано без додержання вимог, передбачених статтею 427 цього Кодексу, постановляє ухвалу про залишення касаційної скарги без руху, в якій зазначаються недоліки касаційної скарги та встановлюється строк, необхідний для їх усунення, що не може перевищувати п`ятнадцяти днів з дня отримання ухвали особою, яка подала касаційну скаргу.

Згідно з вимогами частини 4 статті 429 КПК залишення касаційної скарги без руху або її повернення не позбавляє права повторного звернення до суду касаційної інстанції в порядку, передбаченому цим Кодексом, у межах строку на касаційне оскарження.

Колегія суддів роз`яснює, що усунення недоліків зазначеної скарги слід здійснити шляхом внесення нового тексту касаційної скарги з урахуванням вимог цієї ухвали та з дотриманням положень статті 427 КПК.

На підставі наведеного, керуючись частиною 1 статті 429 КПК, Суд

постановив:

Касаційну скаргу ОСОБА_4 на судові рішення залишити без руху, надавши йому п`ятнадцятиденний строк для усунення недоліків з дня отримання нимухвали.

У разі невиконання ухвали касаційну скаргу буде повернуто особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_3