Справа № 351/402/25
Номер провадження №1-кп/351/152/25
У Х В А Л А

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

20 березня 2025 року м. Снятин

Снятинський районний суд Івано-Франківської області в складі:

головуючого судді - ОСОБА_1 ,

з участю: секретаря - ОСОБА_2 ,

прокурора - ОСОБА_3

обвинуваченого- ОСОБА_4 ,

захисника- ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції матеріали кримінального провадження, за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 уродженця с. Корости Косівського району Івано-Франківської області, жителя АДРЕСА_1 ,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України, -

В С Т А Н О В И В:

До Снятинського районного суду надійшов затверджений прокурором Івано-Франківської обласної прокуратури обвинувальний акт в кримінальному провадженні за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 121 КК України та клопотання про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою.

Клопотання обгрунтовуються тим, що ризики, зазначені в ч.1 ст. 177 КПК України, які існували як під час досудового розслідування, так і на час обрання обвинуваченому запобіжного заходу, на цей час не зникли та не зменшилися. Крім того, підозра останнього у вчиненні інкримінованого кримінального правопорушення є обґрунтованою. Прокурор послався на характер вчиненого кримінального правопорушення, вік ОСОБА_4 і його стан здоров`я, матеріальний стан, те, що обвинувачений вчинив умисний тяжкий злочин, тому наявні усі підстави вважати про схильність останнього до вчинення протиправних діянь, наявність можливості переховуватися від суду, оскільки останній обвинувачується у вчиненні тяжкого злочину, за який передбачено покарання виключно у виді позбавлення волі від семи то десяти років та він усвідомлює про можливість призначення судом саме такого виду покарання в разі доведення вини в суді; незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, так як вони є сусідами, шляхом погроз, змушувати їх змінити свої покази на неправдиві з метою уникнення від кримінальної відповідальності за вчинене кримінальне правопорушення; перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, оскільки ОСОБА_4 може не з`являтись на виклики суду вчиняти нові кримінальні правопорушення; вчиняти інші кримінальні правопорушення, оскільки ОСОБА_4 ніде офіційно не працевлаштований, та веде антиморальний спосіб життя та в минулому неодноразово притягувався до кримінальної відповідальності.

Вказане свідчить про наявність ризиків, яким неможливо запобігти шляхом застосування більш м`якого запобіжного заходу, окрім як тримання під вартою.

Просив застосувати обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжний захід у виді тримання під вартою строком на 60 днів.

У підготовчому судовому засіданні прокурор клопотання підтримав.

Обвинувачений ОСОБА_4 та захисник ОСОБА_5 заперечили щодо застосування відносно нього запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, просили застосувати більш м`який запобіжний захід у вигляді домашнього арешту.

Заслухавши думку учасників кримінального провадження, дослідивши матеріали кримінального провадження, суд дійшов таких висновків.

Відповідно до ч. 1 ст. 131 КПК України, заходи забезпечення кримінального провадження, у тому числі запобіжні заходи, застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Згідно ч.3 ст.315 КПК України, під час підготовчого судового засідання суд за клопотанням учасників судового провадження має право обрати, змінити чи скасувати заходи забезпечення кримінального провадження, в тому числі запобіжний захід, обраний щодо обвинуваченого.

Тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 цього Кодексу.

Відповідно до положень ст.5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, законне, тобто передбачене внутрішнім законодавством тримання особи під вартою з метою допровадження її до компетентного судового органу за наявності обґрунтованої підозри у вчиненні нею правопорушення або якщо обґрунтовано вважається необхідним запобігти вчиненню нею правопорушення чи її втечі після його вчинення, не є порушенням права особи на свободу та особисту недоторканість.

Крім цього, відповідно до зазначеної норми Конвенції, звільнення особи повинно обумовлюватися гарантіями явки в судове засідання.

У своїх рішеннях Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання особи під вартою завжди може бути виправдано, за наявності ознак того, що цього вимагають справжні інтереси суспільства, які незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважають інтереси поваги до особистої свободи. При цьому тримання особи під вартою може відбуватися лише на підставі відповідного рішення компетентного суду.

Вивчивши матеріали кримінального провадження, суд враховує, що кримінальне правопорушення, інкриміноване обвинуваченому ОСОБА_4 є тяжкими, на даний час існують ризики, передбачені п. 1,3,4,5 ч.1 ст.177 КПК України, а саме: можливість переховуватися від суду, незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні, перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином, вчинити інше кримінальне правопорушення.

Тому, суд приходить до висновку, що клопотання прокурора про застосування обвинуваченому ОСОБА_4 запобіжного заходу у виді тримання під вартою строком на 60 днів є обгрунтованим, наведені ризики не зменшились, на переконання суду, існують ризики, передбачені п. 1,3,4,5 ч. 1 ст. 177 КПК України.

Забезпечити належну процесуальну поведінку ОСОБА_4 та запобігти вище зазначеним ризикам можливо лише шляхом застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою

Суд вважає, що інші, більш м`які запобіжні заходи є недостатніми для запобігання ризикам, встановленим в судовому засіданні, в порядку ст. 177 КПК України.

Відповідно до п. 2 ч. 4 ст. 183 КПК України суд, при постановленні ухвали про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, враховуючи підстави та обставини, передбачені ст. 177 та 178 цього Кодексу, має право не визначати розмір застави у кримінальному провадженні щодо злочину, вчиненого із застосуванням насильства.

Ураховуючи те, що ОСОБА_4 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 121 КК України, тобто в умисному тяжкому тілесному ушкодженні, що спричинило смерть потерпілої, суд вважає за необхідне не визначати розмір застави у цьому кримінальному провадженні.

На підставі наведеного, керуючись ст.ст. 177, 178, 183, 184, 194, 197, 205, 314-316, 372 КПК України, суд -

У Х В А Л И В:

Клопотання прокурора про застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченому ОСОБА_4 - задоволити .

Застосувати щодо обвинуваченого ОСОБА_4 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою строком на 60 днів до 18.05.2025 року включно, без визначення розміру застави.

Тримання під вартою обвинуваченого ОСОБА_4 здійснювати в Івано-Франківській установі виконання покарань №12.

Копію ухвали для виконання направити начальнику Івано-Франківської установи виконання покарань (№12) та вручити обвинуваченому, прокурору негайно після її оголошення, інші сторони мають право отримати її копію в суді.

Ухвала щодо застосування запобіжного заходу у виді тримання під вартою підлягає негайному виконанню після її проголошення.

Ухвала може бути оскаржена до Івано-Франківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий: ОСОБА_6