Справа № 392/387/25
Провадження № 1-кс/392/93/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 квітня 2025 року м. Мала Виска

Слідчий суддя Маловисківського районного суду Кіровоградської області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2 , за участю: прокурора ОСОБА_3 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Мала Виска клопотання прокурора Маловисківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_4 за матеріалами досудового розслідування у кримінальному провадженні, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000414 від 06.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч.2 ст.364, ч.1 ст.366 КК України про арешт майна,-

встановив:

Прокурор Маловисківського відділу Новоукраїнської окружної прокуратури ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді з клопотанням, в якому просив накласти арешт із позбавленням права на відчуження, розпорядження на нерухоме майно, належне на праві власності ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 : автомобіль Mercedes-Benz S 550, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

Досудовим розслідуванням встановлено, що виконувач обов`язків директора Новомиргородського психоневрологічного інтернату ОСОБА_5 , зловживаючи службовим становищем, в інтересах ФОП ОСОБА_6 , всупереч інтересам служби підписав платіжне доручення № 19 від 24.01.2022 року, № 172 від 13.04.2023 року та № 342 від 12.07.2023 року достовірно знаючи, що фактична поставка пелетів з лушпиння соняшника, кількістю 35 тон на суму 157500 грн відповідно до договору поставки № 1 від 13.01.2022 року та пелетів з лушпиння соняшника, кількістю 34 тон на загальну суму 204000 грн відповідно до договору поставки № 1 від 17.01.2023 року не відбулась, чим, згідно висновку судової економічної експертизи від 30.01.2025 року, завдав збитків Новомиргородському ПНІ на суму 361500 грн, які у двісті п`ятдесят і більше разів перевищують неоподаткований мінімум доходів громадян, що спричинило тяжкі наслідки охоронюваним законом державним інтересам.

Крім того, 24.01.2022 року, 13.04.2023 року та 12.07.2023 року ОСОБА_5 у денний час, перебуваючи на території м. Новомиргород , будучи службовою особою, виконуючи організаційно-розпорядчі та адміністративно-господарські функції, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що фактична поставка пелетів за договором № 1 від 13.01.2022 року кількістю 35 тон на загальну суму 157500 грн та за договором № 1 від 17.01.2023 року кількістю 34 тони на загальну суму 204000 грн фактично не відбулась, власноруч підписав та скріпив печаткою Новомиргородського ПНІ завідомо неправдиві офіційні документи, а саме: платіжне доручення № 19 від 24.01.2022 року, платіжне доручення № 172 від 13.04.2023 року та платіжне доручення № 342 від 12.07.2023 року.

Після чого вказані платіжні доручення, разом із видатковими накладними № ПП-000019 від 13.01.2022 року, № ПП-000124 від 05.04.2023 року та № ПП-000184 від 04.07.2023 року, надав до управління Державної казначейської служби України у Новомиргородському районі для оплати договорів про постачання товарів № 1 від 13.01.2022 року на загальну суму 157500 грн та № 1 від 17.01.2023 року на 204000 грн.

На підставі вищевказаних фіктивних документів, в період з 25.01.2022 року по 13.07.2023 року з розрахункового рахунку НОМЕР_3 , відкритого в Державній казначейській службі України на розрахунковий рахунок ФОП ОСОБА_6 НОМЕР_4 , відкритий в АТ «Укрсибанк», перераховано грошові кошти на загальну суму 361500 грн.

Крім того, ОСОБА_5 у денний час, перебуваючи у службовому кабінеті в приміщенні Новомиргородського ПНІ, будучи службовою особою, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що фактична поставка паливних пелетів за договором № 1 від 13.01.2022 року не відбулась не пізніше березня 2022 року затвердив своїм підписом відомості на видачу матеріалів на потреби Новомиргородського ПНІ за січень 2022 року в кількості 31, 6337 т, за лютий 2022 року в кількості 3,3663 т, які містили завідомо неправдиві відомості, на підставі яких були списані паливні пелети, які фактично до закладу не поставлялись.

Також, ОСОБА_5 у денний час, перебуваючи у службовому кабінеті в приміщенні Новомиргородського ПНІ, будучи службовою особою, діючи умисно, достовірно знаючи про те, що фактична поставка паливних пелетів за договором № 1 від 17.01.2023 року не відбулась не пізніше жовтня 2023 року затвердив своїм підписом відомості на видачу матеріалів на потреби Новомиргородського ПНІ за лютий 2023 року в кількості 3,256 тон, за травень 2023 року в кількості 3,294 тон, за липень 2023 року в кількості 3,007 тон, за серпень 2023 року в кількості 3,294 тон та за вересень 2023 року в кількості 3,791 тон, які містили завідомо неправдиві відомості, на підставі яких були списані паливні пелети, які фактично до закладу не поставлялись.

На початковому етапі розслідування, ОСОБА_5 повідомлено про підозру у вчиненні кримінальних правопорушень передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України.

Під час досудового розслідування, було встановлено, що за підозрюваним ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 зареєстровано на підставі права власності наступне рухоме майно: автомобіль Mercedes-Benz S 550, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 .

З огляду на те, що підозрюваний ОСОБА_5 вчинив тяжкий злочин (ч. 2 ст. 364 КК України), за який законом передбачено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від 3 до 6 років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльність на строк до 3 років, зі штрафом від 500 до 1000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян та у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 КК України, за що передбачено покарання у вигляді штрафу від 2000 до 4000 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян або обмеженням волі на строк до 3 років, з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до 3 років, з метою запобігання можливості його приховування та відчуження, а також забезпечення відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), виникла необхідність у накладенні арешту на майно.

В судовому засіданні прокурор підтримав клопотання, просив задовольнити з викладених підстав. Зазначив, що метою накладення арешту є забезпечення відшкодування шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення, яка буде пред`явлена шляхом подання цивільного позову в межах даного кримінального провадження.

Від захисника підозрюваного ОСОБА_5 адвоката ОСОБА_7 на адресу суду надійшло клопотання, зареєстроване судом 10.04.2025 року за вх. № 3676, в якому просив розгляд даного клопотання проводити без його участі та підозрюваного. Категорично заперечував проти задоволення клопотання, оскільки стороною обвинувачення збитки не встановлені, цивільного позову у справі немає. Санкція статті не передбачає конфіскації майна. Крім того, повідомив, що в Новомиргородському районному суді Кіровоградської області перебуває кримінальне провадження стосовно ОСОБА_6 , якій інкриміновано спричинені збитки у аналогічному проваджені та висунуто обвинувачення ОСОБА_5 , що діяв в інтересах підприємця ОСОБА_8 . Наголошував, що слідчим суддею раніше накладено арешт на земельну ділянку ОСОБА_5 , а тому, на його думку, такий захід забезпечення має бути достатнім для уявних збитків прокурора, які наразі ним не заявлено у цивільному позові.

Дослідивши клопотання та додані матеріали, слідчий суддя дійшов наступних висновків.

Слідчим суддею встановлено, що органом досудового розслідування розпочато кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000414 від 06.09.2024 року за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України (а.к. 10-12).

Відповідно до висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи у кримінальному провадженні № 0000414 від 06.09.2024 року № 1990/24-27 від 30.01.2025 року завдано збитків Новомиргородському психоневрологічному інтернату на суму 361500 грн (а.к. 86-94).

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 є власником транспортного засобу Mercedes-Benz S 550, реєстраційний номер НОМЕР_1 , номер кузова НОМЕР_2 , що підтверджується реєстраційною карткою ТЗ.

Матеріали клопотання про арешт майна, які були дослідженні в судовому засіданні слідчим суддею, а саме копії: рапорту про виявлення кримінальних правопорушень від 06.09.2024 року; висновку експерта за результатами проведення судової економічної експертизи № 1990/24-27 від 30.01.2025 року; висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 1786/24-27 від 04.11.2024 року; висновку експерта за результатами проведення судової почеркознавчої експертизи № 1574/24-27 від 29.08.2024 року, містять достатню кількість даних, які вказують на причетність ОСОБА_5 до оголошеної підозри у вчиненні злочинів передбачених ч. 2 ст. 364, ч. 1 ст. 366 КК України, які відповідно до статті 12 Кримінального кодексу України відноситься до категорії тяжкого та нетяжкого злочинів у сфері службової діяльності та професійної діяльності, пов`язаної з наданням публічних послуг.

Практика Європейського суду з прав людини визначає, що розумна підозра у вчиненні кримінального правопорушення, про яку йдеться у статті 5 (підпункт «с» пункту 1) Конвенції, передбачає наявність обставин або відомостей, які переконали б неупередженого спостерігача, що ця особа, можливо, вчинила злочин.

Враховуючи наведене, слідчий суддя вважає, що стороною обвинувачення дотримано вимоги розумної підозри, оскільки наявні на даний час докази у кримінальному провадженні свідчать про об`єктивний зв`язок підозрюваного ОСОБА_5 із вчиненням кримінального правопорушення, в подальшому, такі обставини мають бути перевірені та оцінені в сукупності з іншими доказами у кримінальному провадженні.

Згідно з ч.1 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження.

Відповідно до п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходом забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом кримінального правопорушення, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Згідно з ч. 2 ст. 170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно до ч. 10 ст. 170 КПК України арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

При вирішенні питання про арешт майна для прийняття законного, обґрунтованого та справедливого рішення, слідчий суддя, відповідно до вимог ст.ст. 94, 132, 173 КПК України повинен враховувати: правову підставу для арешту майна; можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні або застосування щодо нього спеціальної конфіскації; наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення; розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому п.4 ч.2 ст.170 КПК України); розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження, а також наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

У відповідності до ч. 1 та ч. 2 ст. 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

Згідно з практикою Європейського суду з прав людини втручання держави в право особи на мирне володіння своїм майном повинно здійснюватися з дотриманням принципу «пропорційності» (principle of proportionality) - «справедливої рівноваги (балансу)» (fair balance) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» не означає обов`язкового досягнення соціальної справедливості в кожній конкретній справі, а передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар» (individual and excessive burden). Принцип «пропорційності» (principle of proportionality) вимагає співрозмірного обмеження прав і свобод людини для досягнення публічних цілей.

Окрім того, Європейський суд з прав людини через призму своїх рішень неодноразово акцентував увагу на тому, що володіння майном повинно бути законним (рішення у справі «Іатрідіс проти Греції» [ВП], заява N 31107/96, п. 58, ECHR І999-11).Вимога щодо законності у розумінні Конвенції вимагає дотримання відповідних положень національного законодавства та відповідності принципові верховенства права, що включає свободу від свавілля (рішення у справі «Антріш проти Франції», від 22 вересня 1994 року, Series А N296-А, п. 42, та «Кушоглу проти Болгарії», заява М48191/99, пп. 49 - 62, від 10 травня 2007 року).Будь-яке втручання державного органу у право на мирне володіння майном повинно забезпечити «справедливий баланс» між загальним інтересом суспільства та вимогами захисту основоположних прав конкретної особи. Необхідність досягнення такого балансу відображена в цілому в структурі статті 1 Першого протоколу. Необхідного балансу не вдасться досягти, якщо на відповідну особу буде покладено індивідуальний та надмірний тягар (рішення від 23 вересня 1982 року у справі «Спорронг та Льонрот проти Швеції», пп. 69 і 73, Series А N 52).Іншими словами, має існувати обґрунтоване пропорційне співвідношення між засобами, які застосовуються, та метою, яку прагнуть досягти (рішення від 21 лютого 1986 року у справі «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства», п. 50, Series А N 98).У відповідності до ст. 41 Конституції України кожний має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати, зокрема розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Вирішуючи дане клопотання прокурора, слідчий суддя враховує, що з матеріалів клопотання підозрюваному ОСОБА_5 інкриміновано завдання збитків Новомиргородському ПНІ на суму 361 500 грн. Прокурором зазначено мету накладення арешту на майно підозрюваного ОСОБА_5 відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Ухвалою слідчого судді Маловисківського районного суду Кіровоградської області від 26.03.2025 року у даному кримінальному провадженні накладено арешт на земельну ділянку, площею 4, 632 га, що належить на праві власності підозрюваному ОСОБА_5 .

Разом з тим, прокурор у клопотанні з доданими матеріалами та у судовому засіданні, не надав слідчому судді переконливих доказів, про те, що вартість рухомого майна - автомобіля, на яке просить накласти арешт, є співрозмірним сумі завданих збитків у вказаному кримінальному провадженні, з урахуванням вже накладеного арешту на майно (земельну ділянку площею 4,632 га) підозрюваного ОСОБА_5 , з метою відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов).

Отже, прокурором не доведено, щодо пропорційності застосування такого заходу забезпечення у кримінальному провадженні, із сумою цивільного позову, який планує пред`являти сторона обвинувачення у даному кримінальному провадженні, при цьому буде дотримано співрозмірного обмеження прав і свобод людини завданням кримінального провадження, та, що за допомогою такого заходу забезпечення буде досягнуто необхідного балансу та на відповідну особу не буде покладено індивідуальний та надмірний тягар.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку, що подане прокурором клопотання про арешт майна слід залишити без задоволення.

Керуючись ст.ст. 170-173, 369- 372 КПК України,

постановив:

клопотання прокурора про арешт майна залишити без задоволення.

Ухвала може бути оскаржена до Кропивницького апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя ОСОБА_9