ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/2881/23
Провадження №1-кс/477/1290/24
УХВАЛА

про арешт майна

03 грудня 2024 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000394 від 04 серпня 2023 року про арешт майна

ВСТАНОВИВ:

29 листопада 2024 року до Жовтневого районного суду Миколаївської області надійшло клопотання прокурора відділу Миколаївської обласної прокуратури ОСОБА_3 , подане в межах кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за №0000394 від 04 серпня 2023 року про накладення арешту на майно, що було вилучене 27 листопада 2024 року в ході проведення санкціонованого обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 .

В обґрунтування поданого клопотання вказує, що СУ ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні за частиною третьою статті 191, частиною другою статті 212 КК України, за фактом привласнення грошових коштів директором ТОВ БКП «Гранд Парк» шляхом зловживання службовим становищем у період з 2017 по 2021 роки та ухилення від сплати податків під час відчуження немайнових прав на суму 9 048 442 грн.

27 листопада 2024 року в межах вказаного кримінального провадження проведено обшук за місцем проживання ОСОБА_4 , під час якого виявлено та вилучено речі та документи згідно переліку.

Оскільки майно, вилучене в ході проведення обшуку, що здійснено на підставі ухвали слідчого судді, може бути використане як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, а отже відповідає критеріям речових доказів, визначених частиною першою статті 98 КПК України, тому з метою забезпечення збереження речових доказів прокурор ОСОБА_3 звернувся з даним клопотанням.

У судове засідання прокурор ОСОБА_3 не з`явився, надіславши до суду заяву про розгляд клопотання за його відсутності.

ОСОБА_4 , як володілець вилученого майна, у судове засідання не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Перевіривши надані матеріали клопотання та дослідивши докази по даних матеріалах, приходжу до висновку, що клопотання підлягає задоволенню, з огляду на наступне.

Слідчим суддею встановлено, що слідчим управлінням ГУНП в Миколаївській області здійснюється досудове розслідування у об`єднаному кримінальному провадженні №0000394 від 04 серпня 2023 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого частиною третьою статті 191, частиною другою статті 212 КК України, за фактом привласнення грошових коштів директором ТОВ БКП «Гранд Парк» шляхом зловживання службовим становищем у період з 2017 по 2021 роки та ухилення від сплати податків під час відчуження немайнових прав на суму 9 048 442 грн.

Досудовим розслідуванням цього кримінального провадження встановлено, що на підставі зборів Загальних учасників товариства з обмеженою відповідальністю «ІНКА МИКОЛАЇВ» від 22 листопада 2016 року прийнято рішення про заснування ТОВ БКП «ГРАНД ПАРК» та уповноваження ОСОБА_5 діяти від імені Товариства (представляти його інтереси) на загальних зборах ТОВ БКП «ГРАНД ПАРК».

24 липня 2017 року загальними зборами учасників ТОВ БКП «ГРАНД ПАРК», прийнято рішення про введення до складу засновників товариства ОСОБА_6 , збільшення Статутного капіталу цього товариства та його перерозподілу. Цим же рішенням звільнено з посади директора ТОВ БКП «ГРАНД ПАРК» ОСОБА_7 та призначено на цю посаду ОСОБА_6 .

В подальшому, після завершення будівництва багатоквартирного житлового будинку, розташованого за адресою: АДРЕСА_2 , упродовж 2021 року у власність родичів директора ТОВ БКП «ГРАНД ПАРК» ОСОБА_6 відчужено ряд квартир. Зокрема, органом досудового розслідування встановлено, що право власності на об`єкти нерухомості розташовані у вказаному будинку зареєстровано за ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 квартири АДРЕСА_3 ; ОСОБА_9 , ІНФОРМАЦІЯ_3 квартири АДРЕСА_4 ; ОСОБА_10 , ІНФОРМАЦІЯ_4 квартири АДРЕСА_5 ; ОСОБА_11 , ІНФОРМАЦІЯ_5 квартири АДРЕСА_6 .

При цьому грошові кошти від продажу зазначених об`єктів нерухомості на рахунки ТОВ БКП «ГРАНД ПАРК» не надходили, а договори купівлі продажу, акти приймання передачі майна виконано за підписом ОСОБА_4 , який відповідно до Довіреності, мав право представляти інтереси ТОВ БК «Гранд парк» та підписувати документи.

Крім того, досудовим розслідуванням у цьому ж кримінальному провадження встановлено і те, що за аналітичним дослідженням окремих фінансово-господарських операцій ТОВ БКП «ГРАНД ПАРК» за 2017-2023 роки, встановлено, що службові особи ТОВ БКП «ГРАНД ПАРК» при здійсненні фінансово-господарських операцій з продажу майнових прав внесли до офіційних документів, якими є податкова декларація з податку на додану вартість за період червень, липень і вересень 2021 червень 2022 завідомо неправдиві відомості, що призвело до приховування та заниження податкового зобов`язання у відповідних періодах на загальну суму 4 249 592 грн, а також внесли недостовірні відомості у фінансову звітність за 2018, 2019, 2020 роки в частині не відображення суми отриманих чистих доходів від реалізації продукції на суму 3875340 грн та приховали об`єкт оподаткування податком на прибуток шляхом неподання звітності, пов`язаної з обчисленням і сплатою податків і зборів (обов`язкових платежів) за 2021, 2022 і 2023 роки на суму 24 040 970 грн, а саме Декларацій з податку на прибуток, що в свою чергу ймовірно завдало шкоди державним інтересам у вигляді несплати до бюджету податку на прибуток із джерелом походження з України та за її межами за 2018-2023 роки у загальному розмірі 4 798 850 грн.

14 вересня 2024 року в межах кримінального провадження призначено судову економічну експертизу, виконання якої доручено судовим експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України.

19 вересня 2024 року судовим експертом Миколаївського НДЕКЦ МВС України, заявлено клопотання про надання додаткових матеріалів для об`єктивного, всебічного та повного експертного дослідження з питань поставлених перед експертом.

27 листопада 2024 року, у межах цього кримінального провадження, на підставі ухвали слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 01 листопада 2024 року, проведено обшук житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 за адресою: АДРЕСА_1 під час якого, було виявлено та вилучено речі та документи, належні останньому.

Згідно постанови про визнання речовими доказами від 28 листопада 2024 року, вилучене, в ході проведення обшуку житла за місцем проживання ОСОБА_4 майно, визнано в якості речових доказів у кримінальному провадженні №0000394 від 04 серпня 2023 року.

З метою збереження речових доказів, прокурор ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді із клопотанням про накладення арешту на тимчасово вилучене в ході обшуку майно.

Вирішуючи клопотання в межах заявлених вимог та відповідно до наданих стороною обвинувачення доказів, слідчий суддя виходить з такого.

Главою 3 Кримінального процесуального кодексу України унормовано визначення та порядок набуття процесуального статусу сторонами та іншими учасниками кримінального провадження, а також обсяг їх прав та обов`язків.

Зокрема §5 Глави 3 КПК України визначаються особливості процесуального статусу інших учасників кримінального провадження, до яких законодавцем віднесено і третю особу, щодо майна якої вирішується питання про арешт.

Так, нормами статті 64-2 КПК України визначено, що третьою особою, щодо майна якої вирішується питання про арешт, може бути будь-яка фізична або юридична особа, наведений перелік прав та обов`язків такої особи, а також визначені обставини, що обумовлюють набуття особою відповідного процесуального статусу.

В свою чергу, порядок застосування заходів забезпечення кримінального провадження і зокрема арешту майна визначений положеннями Глав 10 та 17 КПК України.

Згідно частини першої статті 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частиною другою статті 170 КПК України передбачено, що арешт майна допускається з метою збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна, як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Згідно частини третьої статті 170 КПК України, у випадку передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, тобто з метою збереження речових доказів, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Відповідно до статті 98 КПК України, речовими доказами є матеріальні об`єкти, які були знаряддям вчинення кримінального правопорушення, зберегли на собі його сліди або містять інші відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, в тому числі предмети, що були об`єктом кримінально протиправних дій, гроші, цінності та інші речі, набуті кримінально протиправним шляхом або отримані юридичною особою внаслідок вчинення кримінального правопорушення.

Згідно частини десятої статті 170 КПК України, арешт може бути накладений у встановленому цим Кодексом порядку на рухоме чи нерухоме майно, гроші у будь-якій валюті готівкою або у безготівковій формі, в тому числі кошти та цінності, що знаходяться на банківських рахунках чи на зберіганні у банках або інших фінансових установах, видаткові операції, цінні папери, майнові, корпоративні права, щодо яких ухвалою чи рішенням слідчого судді, суду визначено необхідність арешту майна.

За тлумаченням положень статті 64-2 КПК України, частини третьої статті 170 КПК України, та статті 98 КПК України, на майно, що було вилучено у ході обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 може бути накладено арешт незалежно від того, кому належить вилучене майно, за умови наявності у вилученого майна, ознак, передбачених статтею 98 КПК України.

У відповідності до частини першої, другої статті 173 КПК України, слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу.

При вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) достатність доказів, що вказують на вчинення особою кримінального правопорушення; 3) розмір можливої конфіскації майна, можливий розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, та цивільного позову; 4) наслідки арешту майна для інших осіб; 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження.

Так, долученими до клопотання матеріалами підтверджується наявність обґрунтованої підозри, щодо вчинення кримінального правопорушення, пов`язаного з привласненням грошових коштів директором ТОВ БКП «Гранд Парк», шляхом зловживання службовим становищем у період з 2017 по 2021 роки, що може бути підставою для застосування заходу забезпечення кримінального провадження у виді арешту майна.

Зі змісту клопотання та долучених до нього документів, вбачається, що під час проведення обушку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 вилучено документи перелічені прокурором у поданому клопотанні, які безпосередньо можуть містити відомості необхідні для досудового розслідування та можуть виступати об`єктом експертного дослідження та свідчать про ймовірну причетність ОСОБА_4 до вчинення вищевказаних протиправних дій.

Вирішуючи питання з приводу накладення арешту на зазначені документи, слідчий суддя враховує і те, що ухвалою слідчого судді надано дозвіл на проведення обшуку з метою відшукання і вилучення речей та документів, що мають доказове значення у кримінальному провадженні.

Наявність підстав для вилучення документів, зазначених в ухвалі слідчого судді про надання дозволу на проведення обшуку, вбачається із відомостей, що містяться безпосередньо в протоколі обшуку від 27 листопада 2024 року, згідно з яким в ході проведення обшуку виявлено документи на відшукання яких, в тому числі, надано дозвіл ухвалою слідчого судді.

Як встановлено слідчим суддею, вилучені документи не мають жодної істотної цінності, корисних властивостей, їх вилученням не завдається майнової шкоди володільцям, такі дії не містять ознак втручання у володіння особою майном.

Вилучений під час проведення обшуку мобільний телефон з сім-картою оператора мобільного зв`язку та документи з чорновими записами у ОСОБА_4 , як особи, яка перевіряється органом досудового розслідування на предмет причетності до вчинення противоправних дій, міг бути використаний як знаряддя чи засіб вчинення кримінального правопорушення, та може містити відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України.

Зокрема, інформація, яка міститься на вилученому майні ОСОБА_4 може мати суттєве значення для встановлення обставин кримінального провадження, що розслідується (кола осіб, які можуть бути причетні до вчинення злочину, дані про номери мобільних телефонів, використані під час вчинення злочину, зв`язки між особами, причетними до вчинення злочину, тощо).

З огляду на те, що слідчим суддею встановлено, що вилучені під проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 речі та документи можуть містить відомості, які можуть бути використані як доказ факту чи обставин, що встановлюються під час кримінального провадження, тобто відповідають критерію, зазначеному у статті 98 КПК України, клопотання прокурора підлягає задоволенню з наведених вище підстав.

На підставі викладеного, керуючись статтями 167, 170-173, 175, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання про арешт майна задовольнити.

Накласти арешт на вилучене 27 листопада 2024 року, під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за місцем проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 по АДРЕСА_1 , майно із встановленням заборони будь-яким особам користуватися та розпоряджатися цим майном, а саме на:

1.Блокнот з чорновими записами на 96 арк;

2.Чорнові записи на 2 арк;

3.Мобільний телефон, марки «Redmi», білого кольору з сім картою оператора мобільного зв`язку № НОМЕР_1 .

Ухвала слідчого судді може бути оскаржена до Миколаївського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її оголошення.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_12