УХВАЛА

17 лютого 2025 року

м. Київ

справа № 634/32/23

провадження № 51-5650 ск 24

Колегія суддів Другої судової палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду у складі:

головуючої ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

перевіривши матеріали провадження за касаційною скаргою захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 3 червня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 9 жовтня 2024 року,

установила:

Захисник звертався з касаційною скаргою на згадані судові рішення. Подану скаргу через її невідповідність ст. 427 Кримінального процесуального кодексу України (далі - КПК) ухвалою Касаційного кримінального суду Верховного Суду (далі - Суд) від 20 січня 2025 року було залишено без руху і надано строк для усунення недоліків. У рішенні Суду також було зазначено, у чому саме полягали допущені недоліки скарги, і роз`яснено, що у разі невиконання вимог згаданої норми права в установлений строк касаційна скарга повертається особі, яка її подала.

У межах наданого строку ОСОБА_4 повторно звернувся до суду касаційної інстанції. Проте з тесту нового звернення убачається, що при його поданні вимог ст. 427 КПК знову не додержано й повною мірою не усунуто недоліків, на які було вказано в ухвалі від 20 січня 2025 року.

Беручи до уваги правила п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів вважає, що касаційну скаргу необхідно повернути автору на таких підставах.

Згідно з положеннями ст. 129 Конституції України право на касаційне оскарження забезпечується у визначених законом випадках й порядку.

Приводом для ревізії судових рішень у касаційному порядку є звернення особи, зміст якого має кореспондуватися з нормативним урегулюванням.

У юридичному аспекті касаційна скарга - це документ, який перевіряється і розглядається Судом із урахуванням ч. 2 ст. 433 КПК, тобто насамперед у межах позиції скаржника та її правового обґрунтування. Тому в ст. 427 цього Кодексу законодавець установив конкретні вимоги до змісту скарги, наслідком недодержання яких є її повернення.

За положеннями згаданої статті, скаржник повинен умотивувати свою позицію, зазначивши, в чому полягає незаконність чи необґрунтованість судового рішення з огляду на підстави для його зміни або скасування судом касаційної інстанції, визначені в ст. 438 КПК. Тобто в скарзі необхідно відобразити, які саме норми закону в конкретній справі порушили суди попередніх інстанцій, ухвалюючи оспорювані рішення. Обов`язковість викладення цього також зумовлено принципом юридичної визначеності, корелюється з приписами ч. 1 ст. 433, ч. 3 ст. 442 вказаного Кодексу, згідно з якими на стадії касаційного провадження перевіряється саме правильність застосування норм матеріального й процесуального права; при скасуванні або зміні оскаржених рішень Суд теж має зазначити, які статті закону було порушено. Крім того, автор скарг повинен сформулювати заявлену вимогу відповідно до ст. 436 КПК (повноваження Суду за наслідками розгляду касаційної скарги).

Окресленого при поданні нової скарги не було враховано.

Так, у новій скарзі захисник просить скасувати ухвалу апеляційного суду і призначити новий розгляд у суді першої інстанції. Однак така вимога вочевидь суперечить принципу юридичної визначеності, її сформульовано в розріз положенням ст. 436 КПК, адже за наявності вироку, скасувавши лише ухвалу, процесуально неможливо призначити новий розгляд у суді першої інстанції.

За відсутності належно сформульованої вимоги суд касаційної інстанції позбавлений можливості виконати приписи ч. 3 ст. 26 КПК, визначити межі перегляду, а інші учасники висловити свою позицію та повною мірою реалізувати право, передбачене ст. 431 вказаного Кодексу.

Разом із цим у поданій скарзі незгода з висновками апеляційного суду, замість обґрунтування їх неправильності з огляду на конкретну юридичну ситуацію та встановлені в справі факти, зводиться до формальних посилань на позиції Суду в інших справах, цитування окремих статей КПК, загальних тез про їх порушення й не сприяння застосованого підходу завданням кримінального провадження.

Отже, недоліків касаційної скарги, залишеної без руху, не усунуто й не додержано ст. 427 КПК, що стає на заваді відкриттю касаційного провадження.

Згідно з п. 1 ч. 3 ст. 429 КПК касаційна скарга повертається, якщо особа не усунула в установлений строк недоліків касаційної скарги, яку було залишено без руху. А тому, на підставі цієї норми процесуального права належить повернути касаційну скаргу її автору.

Повернення скарги не перешкоджає новому зверненню в порядку, передбаченому законом.

Керуючись ч. 3 ст. 429 КПК, колегія суддів

постановила:

Касаційну скаргу захисника ОСОБА_4 в інтересах засудженого ОСОБА_5 на вирок Сахновщинського районного суду Харківської області від 3 червня 2024 року та ухвалу Харківського апеляційного суду від 9 жовтня 2024 року разом із усіма доданими матеріалами повернути особі, яка її подала.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Судді:

ОСОБА_1 ОСОБА_2 ОСОБА_6