Справа № 182/262/25
Провадження № 1-кс/0182/106/2025
У Х В А Л А

Іменем України

29.01.2025 року м. Нікополь

Слідчий суддя Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл.. ОСОБА_1

секретар судового засідання ОСОБА_2

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду в м. Нікополь клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2025 за №0000009 про арешт майна, -

встановив :

До Нікопольського міськрайонного суду Дніпропетровської обл.. надійшло клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2025 за №0000009про арешт майна, що було вилучено під час обшуку у ОСОБА_5 , а саме мобільного телефону «Redmi» imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 заборонивши розпоряджатися будь-яким чином та використовувати його визначивши місцем зберігання камеру схову Нікопольського РУП ГУПН в Дніпропетровській області за адресою м. Нікополь, вул. Педагогічна, 1, з метою збереження речового доказу та забезпечення подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Клопотання обґрунтовано тим, що до ЧЧ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області надійшов рапорт від ВКП Нікопольського РУП про те, що ОСОБА_6 ІНФОРМАЦІЯ_1 за місцем свого мешкання, за адресою: АДРЕСА_1 , незаконно зберігає психотропну речовину «Альфа-PvP» у великій кількості.

За даним фактом було розпочато кримінальне провадження № 0000009 від 02.01.2025 року, за ознаками злочину, передбаченого ч.2 ст.309 КК України.

В ході досудового розслідування 24.01.2025 року працівниками Нікопольського РУП було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 , де в сумці ОСОБА_5 в ході обшуку було виявлено та вилучено: 60 (шістдесят) згортків замотаних чорною ізолентою, можливо у яких зберігається психотропна речовина, які було поміщено до спец. пакету № RIC2222978 з первинним пакуванням (а саме снец пакетом, який було розпаковано для відібрання змивів)., та мобільний телефон «Redmi» imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 , який було поміщено до спец пакету RIC2223040.

24.01.2025 року мобільний телефон «Redmi» imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 було визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Інформація, що може міститься на телефонах та сім-картах, має суттєве значення для доведення вини ОСОБА_5 .

Враховуючи те, що у кримінальному провадженні вище вказані речі визнані в якості речового доказу, так як зберегли на собі інформацію про злочин, несуть в собі інформацію про осіб, які причетні до кримінального правопорушення, з метою збереження речових доказів і встановлення істини по справі у кримінальному провадження, ст. слідчий просить накласти арешт на вищевказане майно.

Ст. слідчий надала до суду заяву, в якій просила розглядати вказане клопотання без її участі та без застосування під час розгляду аудіо-відео фіксацію.

Згідно ч. 4 ст. 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень КПК України судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Вивчивши додані до клопотання копії матеріалів, слідчий суддя вважає, що клопотання слідчого підлягає задоволенню виходячи з наступного.

При застосуванні заходів забезпечення кримінального провадження слідчий суддя повинен діяти у відповідності до вимог КПК України та судовою процедурою гарантувати дотримання прав, свобод та законних інтересів осіб; умов, за яких жодна особа не була б піддана необґрунтованому процесуальному обмеженню.

Із наданих слідчим матеріалів кримінального провадження вбачається, що 02.01.2025 року до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000009 були внесені відомості про кримінальне правопорушення, передбачене ч. 2 ст. 309 КК України.

24.01.2025 року працівниками Нікопольського РУП було проведено обшук за адресою: АДРЕСА_1 , за місцем фактичного мешкання ОСОБА_6 , де в сумці ОСОБА_5 в ході обшуку було виявлено та вилучено: 60 (шістдесят) згортків замотаних чорною ізолентою, можливо у яких зберігається психотропна речовина, які було поміщено до спец. пакету № RIC2222978 з первинним пакуванням (а саме снец пакетом, який було розпаковано для відібрання змивів)., та мобільний телефон «Redmi» imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 , який було поміщено до спец пакету RIC2223040.

24.01.2025 року мобільний телефон «Redmi» imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 було визнано речовим доказом та долучено до матеріалів кримінального провадження.

Відповідно до змісту ч. 2 ст.131КПК України арешт майна входить до видів заходів забезпечення кримінального провадження, а отже за правилами ст.132 КПК України його застосування не допускається, якщо слідчий, прокурор не доведе, що:

1) існує обґрунтована підозра щодо вчинення кримінального правопорушення такого ступеня тяжкості, що може бути підставою для застосування заходів забезпечення кримінального провадження;

2) потреби досудового розслідування виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи особи, про який ідеться в клопотанні слідчого, прокурора;

3) може бути виконане завдання, для виконання якого слідчий, прокурор звертається із клопотанням.

Відповідно до ст. 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав та основоположних свобод, будь-яке обмеження власності повинно здійснюватися відповідно до закону, а отже суб`єкт, який ініціює таке обмеження повинен обґрунтувати свою ініціативу в контексті норм закону.

Відповідно до ч. 1 ст. 170 КПК України, арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна. Арешт майна скасовується у встановленому цим Кодексом порядку.

Частиною 2 ст.170 КПК України визначено, що арешт майна допускається з метою забезпечення збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди.

Відповідно ч. 3 ст. 170 КПК України, у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу.

Згідно з положеннями ст. 173 КПК України, при вирішенні питання про арешт майна слідчий суддя, суд повинен враховувати: 1) правову підставу для арешту майна; 2) можливість використання майна як доказу у кримінальному провадженні (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3) наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення або суспільно небезпечного діяння, що підпадає під ознаки діяння, передбаченого законом України про кримінальну відповідальність (якщо арешт майна накладається у випадках, передбачених пунктами 3, 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 3-1) можливість спеціальної конфіскації майна (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 2 частини другої статті 170 цього Кодексу); 4) розмір шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою (якщо арешт майна накладається у випадку, передбаченому пунктом 4 частини другої статті 170 цього Кодексу); 5) розумність та співрозмірність обмеження права власності завданням кримінального провадження; 6) наслідки арешту майна для підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб.

Згідно ч. 11 ст. 170 КПК України, заборона або обмеження користування, розпорядження майном можуть бути застосовані лише у разі, коли існують обставини, які підтверджують, що їх незастосування призведе до приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі майна.

У кожному конкретному кримінальному провадженні слідчий суддя, застосовуючи вид обтяження, в даному випадку арешт майна, має неухильно дотримуватись вимог закону. При накладенні арешту на майно слідчий суддя має обов`язково переконатися в наявності доказів на підтвердження вчинення кримінального правопорушення. При цьому закон не вимагає аби вони були повними та достатніми на цій стадії кримінального провадження, однак вони мають бути такими, щоб слідчий суддя був впевнений у тому, що дані докази можуть дати підстави для пред`явлення обґрунтованої підозри у вчиненні того чи іншого злочину. Крім того, наявність доказів у кримінальному провадженні має давати слідчому судді впевненість у тому, що в даному кримінальному провадженні необхідно накласти вид обмеження з метою уникнення негативних наслідків.

Не може бути арештовано майно, якщо воно перебуває у власності добросовісного набувача, крім арешту майна з метою забезпечення збереження речових доказів.

Слідчий суддя, суд відмовляють у задоволенні клопотання про арешт майна, якщо особа, що його подала, не доведе необхідність такого арешту, а також наявність ризиків, передбачених абзацом другим частини першої статті 170 цього Кодексу (ч. 1 ст. 173 КПК України).

Ст. слідчим доведено, що вказане майно, має значення для забезпечення даного кримінального провадження, існують розумні підозри вважати, що це майно є доказом злочину, воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 КПК України.

Застосування заходу забезпечення у вигляді арешту майна у вказаний спосіб відповідає належній правовій процедурі та завданням кримінального провадження.

Стороною обвинувачення доведено, що потреби досудового розслідування в конкретному вищевказаному кримінальному провадженні на теперішній час виправдовують такий ступінь втручання у права і свободи, про який йдеться в клопотанні слідчого, ним доведено значення вказаного майна, для встановлення обставин у вищевказаному кримінальному провадженні, можливість використання їх як доказів.

Згідно ст. 175 КПК України ухвала про арешт майна виконується негайно слідчим, прокурором.

Керуючись ст. 170-173, 175 КПК України, -

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання ст. слідчого СВ Нікопольського РУП ГУНП України в Дніпропетровській обл. ОСОБА_3 , погоджене прокурором Нікопольської окружної прокуратури ОСОБА_4 по кримінальному провадженню, внесеному до Єдиного реєстру досудових розслідувань 02.01.2025 за №0000009 про арешт майна, - задовольнити.

Накласти арешт на майна, що було вилучено під час обшуку у ОСОБА_5 , а саме мобільного телефону «Redmi» imei 1: НОМЕР_1 imei 2: НОМЕР_2 заборонивши розпоряджатися будь-яким чином та використовувати його визначивши місцем зберігання камеру схову Нікопольського РУП ГУПН в Дніпропетровській області за адресою м. Нікополь, вул. Педагогічна, 1, з метою збереження речового доказу та забезпечення подальшого проведення досудового розслідування у кримінальному провадженні.

Виконання даної ухвали доручити ст. слідчому СВ Нікопольського РУП ГУНП в Дніпропетровській області ОСОБА_3 .

Ухвала підлягає негайному виконанню.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом п`яти днів з дня її оголошення безпосередньо до суду апеляційної інстанції.

Слідчий суддя ОСОБА_1