Провадження № 1-в/638/1067/24
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

08 січня 2025 року м. Харків

Дзержинський районний суд м. Харкова у складі головуючого судді ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , представника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_3 , прокурора ОСОБА_4 , засудженого ОСОБА_5 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в режимі відеоконференції клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» полковника внутрішньої служби ОСОБА_6 відповідно до статтей 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, частини другої статті 74 Кримінального кодексу України,

ВСТАНОВИВ:

Начальник державної установи полковник внутрішньої служби ОСОБА_7 звернувся до суду з клопотанням, у якому просить привести вирок Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.11.2021 відносно ОСОБА_5 відповідно до положень Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024, статті 74 Кримінального кодексу України.

Клопотання призначено до розгляду у судовому засіданні.

Представник колонії підтримав зазначене клопотання та усно зазначив про існування ще одного епізоду від 25.10.2020 за частиною другою статті 185 Кримінального кодексу України, який підпадає під дію Закону України №3886-ІХ від 18.07.2024.

Прокурор проти задоволення клопотання державної установи не заперечував.

Засуджений клопотання державної установи підтримав.

Дослідивши матеріали справи та матеріали особової справи засудженого, заслухавши пояснення присутніх учасників, суд зазначає про таке.

Згідно із частиною першою статті 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Відповідно до пункту 13 частини першої статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другоюстатті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами другою та третьою статті 74 Кримінального кодексу України.

Пунктом 2 частини другої статі 539 КПК України передбачено, що клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок, у разі необхідності вирішення, зокрема, питань, передбачених пунктом 13 частини першоїстатті 537 цього Кодексу.

Так, 09.08.2024 набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 за № 3886-IX.

Згідно до вказаного Закону № 3886-ІХ, стаття 51 Кодексу України про адміністративні правопорушеннябула викладена у новій редакції, внаслідок чого дрібним викраденням чужого майна вважається крадіжка, шахрайство, привласнення чи розтрата, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Отже особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Таким чином, кримінальна відповідальність настає у випадку якщо розмір такого майна перевищує розмір, установленийст. 51 КУпАП, а саме 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Положеннями частини першої статті 3 КК України встановлено, що законодавство України про кримінальну відповідальність становитьКК України, який ґрунтується наКонституції Українита загальновизнаних принципах і нормах міжнародного права. При цьому зміни до законодавства України про кримінальну відповідальність можуть вноситися виключно законами про внесення змін до цьогоКодексута/або до кримінального процесуального законодавства України, та/або до законодавства України про адміністративні правопорушення (частина шоста статті 3 КК України).

За загальним правилом, закріпленим у частині другій статті 4 КК України, злочинність, караність, а також інші кримінально-правові наслідки діяння визначаються законом про кримінальну відповідальність, який діяв на час його вчинення. Припинення законної сили кримінально-правової норми тягне неможливість її застосування до діянь, що передбачені чи передбачалися у КК раніше як злочини і скоєні після втрати цією нормою чинності. Водночас у випадках, коли новий закон про кримінальну відповідальність покращує юридичне становище особи, він поширюється і на діяння, вчинені до набрання ним чинності, тобто застосовується принцип ретроактивності.

Відповідно до статті 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи.

У силу частини першої статті 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

У постанові Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21 було зроблено висновок щодо декриміналізації викрадення чужого майна шляхом крадіжки та наголошено, щоЗакон України від 18.07.2024 за № 3886-ІХ, яким унесені зміни дост. 51 КУпАП, є законом про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність у значенніст. 5 КК Українидля тих діянь, які до набрання цим Законом чинності вважалися кримінальним правопорушенням, однак після набрання ним чинності підпадають під ознаки адміністративного правопорушення передбаченогост. 51 КУпАП. Зміни, внесеніЗаконом № 3886-ІХ, мають зворотну дію в часі.

В судовому засіданні встановлено, що вироком Комінтернівського районного суду м. Харкова від 08.11.2021 у справі №641/5666/20 ОСОБА_5 визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень-злочинів, передбачених частиною другою статті 15, частиною другою статті 185, частиною другою статті 185, частиною другою статті 15, частиною третьою статті 185, частиною другою статті 15, частиною другою статті 186 КК України та призначено йому покарання

за частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України у виді 2 років позбавлення волі;

за частиною другою статті 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

за частиною другою статті 15, частиною третьою статті 185 КК України у виді 3 років позбавлення волі;

за частиною другою статті 15, частиною другою статті 186 КК України у виді 4 років позбавлення волі,

У відповідності до вимог частини першої статті 70 КК України за сукупністю кримінальних правопорушень, шляхом часткового складання призначеного покарання, призначено покарання у вигляді 4 (чотирьох) років (шести) місяців позбавлення волі.

Строк покарання ОСОБА_5 обчислювати з 28.01.2021.

Пунктом 5 підрозділу 1 розділу ХХ Податкового кодексу України передбачено що, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 гривень, крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної пп. 169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року.

Згідно із пп.169.1.1 п.169.1 ст.169 розділу IV Податкового кодексу України податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року - для будь-якого платника податку.

Неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі соціальної пільги на 2019 рік на 1 січня складав 960,50 грн. Тобто, два неоподатковуваних мінімумів доходів громадян за цей період складають суму в розмірі 1921,00 грн (960,50х2).

Отже, враховуючи, що вартість майна, яке було предметом кримінального правопорушення, вчиненого ОСОБА_5 , становить менше двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, встановлених станом на 1 січня звітного року, у якому було скоєно злочин, вчинені ним діяння відповідно до вимогЗакону України № 3886-ІХне є кримінально-караними на теперішній час.

Враховуючи вищезазначене, внесені законодавцем зміни призвели до часткової декриміналізації діяння і дія Закону має зворотну дію у часі, тому скасовує кримінальну відповідальність у разі заподіяння злочином меншої шкоди, ніж встановлено нормою закону.

Таким чином, суд вважає необхідним застосувати зворотну дію у часі Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 за № 3886-IX, яким внесені зміни до законодавства в частині розмежування відповідальності за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати від кримінально караного діяння, відповідальність за яке передбачена відповідними статтями Кримінального кодексу Україниза принципом визначення граничного розміру викраденого майна у розмірі до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, за вчинення якого особа може бути притягнута до адміністративної відповідальності.

Частина друга статті 74 КК України встановлює кримінально-правовий наслідок зворотної дії закону, що скасовує кримінальну протиправність діяння. Якщо злочин декриміналізовано після набуття законної сили вироком суду, яким особа засуджена за такий злочин із призначенням їй покарання, вона має бути негайно звільнена від призначеного судом покарання. Це, зокрема, означає, що, якщо особа відбуває призначене їй покарання - вона звільняється від його невідбутої частини.

У зв`язку із викладеним суд дійшов висновку про звільнення на підставі частини другої статті 74 КК України засудженого ОСОБА_5 від призначеного Комінтернівського районного суду від 08.11.2021 по справі №641/5666/20 (1-кп/641/303/2021) покарання у виді двох років позбавлення волі у зв`язку із усуненням караності діяння за епізодом від 09.01.2019 за частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України із завданою сумою матеріальної шкоди 270,00 грн.

Зазначене узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Касаційного кримінального суду Верховного Суду від 22.08.2024 у справі № 567/507/23 (провадження № 51-7110 км 23), щодо набуття чинності змін до законодавства України в частині визначення розміру вартості викраденого майна, за яке передбачено адміністративну відповідальність, що, як наслідок, впливає на розмір матеріальної шкоди, у разі заподіяння якої настає кримінальна відповідальність, а також з висновком про застосування відповідних частин статей185,190,191 КК України з урахуванням положеньЗакону № 3886-IX, зробленим об`єднаною палатою Касаційного кримінального суду у складі Верховного Суду в постанові від 07.10.2024 у справі № 278/1566/21.

Щодо епізоду від 25.10.2020, суд зазначає, що у вироці Комінтернівський районний суд м. Харкова дійшов висновку, що ОСОБА_5 вчинив наступні кримінальні правопорушення-злочини, та кваліфікував його дії по епізодам від 21.05.2020 (2450,00 грн), 03.06.2020 (12997,00 грн), 25.10.2020 (1400,00 грн) за частиною другою статті 185 КК України, тобто таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене повторно, отже на остаточно призначене покарання декриміналізація діяння за епізодом від 25.10.2020 у даному випадку не впливає.

Керуючись частиною другою статті 74 Кримінального кодексу України, статтями 537, 539 Кримінального процесуального кодексу України, суд

УХВАЛИВ:

Клопотання начальника державної установи «Олексіївська виправна колонія (№25)» ОСОБА_6 задовольнити.

Привести вирок Комінтернівського районного суду від 08.11.2021 по справі №641/5666/20 (1-кп/641/303/2021) стосовно засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у відповідність до Закону України від 18.07.2024 № 3886-IX «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів», звільнивши ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від призначеного покарання у виді двох років позбавлення волі у зв`язку із усуненням караності діяння за епізодом від 09.01.2019 за частиною другою статті 15, частиною другою статті 185 КК України із завданою сумою матеріальної шкоди 270,00 грн.

В іншій частині вирок залишити без змін.

Ухвала може бути оскаржена в апеляційному порядку протягом семи днів із дня її проголошення, шляхом подачі апеляційної скарги до Харківського апеляційного суду через Дзержинський районний суд м. Харкова.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Повний текст ухвали виготовлено 08.01.2025.

Суддя ОСОБА_1