Провадження № 1-кс/686/2418/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

10 березня 2025 року м. Хмельницький

Слідча суддя Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області ОСОБА_1 , з участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні у режимі відеоконференції клопотання прокурора Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 про арешт майна у кримінальному провадженні № 0001463,

УСТАНОВИЛА:

06.03.2025 прокурор Хмельницької обласної прокуратури ОСОБА_3 звернулася до слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду із клопотанням про накладення арешту на речі, вилучені 05.03.2025 у ході обшуку за адресою проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 ( АДРЕСА_1 ): мінеральні добрива 42 (сорок два) мішки об`ємом по 50 кг. селітри аміачної та 7 (сім) мішків об`ємом по 700 кг. сечовини (карбоніду), шляхом позбавлення права на відчуження, розпорядження та користування ними та про передачу указаного майна для подальшої реалізації до АРМА.

Прокурор у судове засідання не з`явилася, у клопотанні прокурора міститься прохання про проведення судового розгляду клопотання без участі ініціатора. Вимоги клопотання підтримує у повному обсязі.

Володілець майна ОСОБА_4 та його представник адвокат ОСОБА_5 у судове засідання 10 березня 2025 не з`явилися, про час та місце розгляду клопотання повідомлений належним чином, представник ОСОБА_4 подав клопотання про проведення судового розгляду у їх відсутності. Однак у судовому засіданні із розгляду означеного клопотання, яке проводилося 07.03.2025, адвокат ОСОБА_5 заперечив проти задоволення клопотання, зазначивши, що ОСОБА_4 є фермером; селітра і карбонід, які були вилучені у ході обшуку, придбані ним для сільськогосподарського обробітку земель та не є викраденими. Окрім того, в ухвалі про надання дозволу на проведення обшуку не давався дозвіл їх на відшукання.

Дослідивши матеріали клопотання, приходжу до висновку, що клопотання підлягає частковому задоволенню із наступних підстав.

Слідчою суддею установлено, що СУ ГУ Національної поліції в Хмельницькій області здійснюється досудове розслідування у кримінальному провадженні № 0001463 від 29.10.2024, відомості у якому внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань за ознаками кримінальних правопорушень, передбачених ч. 4 ст. 185 КК України.

Відповідно до ч. 1 ст. 167 КПК України, тимчасовим вилученням майна є фактичне позбавлення підозрюваного або осіб, у володінні яких перебуває зазначене у частині другій цієї статті майно, можливості володіти, користуватися та розпоряджатися певним майном до вирішення питання про арешт майна або його повернення.

Згідно із ч.1 ст.170 КПК України арештом майна є тимчасове, до скасування у встановленому цим Кодексом порядку, позбавлення за ухвалою слідчого судді або суду права на відчуження, розпорядження та/або користування майном, щодо якого існує сукупність підстав чи розумних підозр вважати, що воно є доказом злочину, підлягає спеціальній конфіскації у підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, третіх осіб, конфіскації у юридичної особи, для забезпечення цивільного позову, стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, можливої конфіскації майна.

Відповідно до ч.ч. 2-6 ст.170 КПК України арешт майна допускається з метою забезпечення: 1) збереження речових доказів. У цьому випадку, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у ст.98 цього Кодексу; 2) спеціальної конфіскації. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або третьої особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно підлягатиме спеціальній конфіскації у випадках, передбачених КК України; 3) конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених КК України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна; 4) відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди. У цьому випадку, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого, фізичної чи юридичної особи, яка в силу закону несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діями (бездіяльністю) підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння, а також юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності обґрунтованого розміру цивільного позову у кримінальному провадженні, а так само обґрунтованого розміру неправомірної вигоди, яка отримана юридичною особою, щодо якої здійснюється провадження.

Ч. 3 ст. 170 КПК України передбачено, що у випадку, передбаченому пунктом 1 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно будь-якої фізичної або юридичної особи за наявності достатніх підстав вважати, що воно відповідає критеріям, зазначеним у статті 98 цього Кодексу

Згідно із ч. 2 ст. 168 КПК України тимчасове вилучення майна може здійснюватися також під час обшуку, огляду.

Ч. 7 ст. 236 КПК України встановлено, що при обшуку слідчий, прокурор має право проводити вимірювання, фотографування, звуко- чи відеозапис, складати плани і схеми, виготовляти графічні зображення обшуканого житла чи іншого володіння особи чи окремих речей, виготовляти відбитки та зліпки, оглядати і вилучати документи, тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження. Предмети, які вилучені законом з обігу, підлягають вилученню незалежно від їх відношення до кримінального провадження. Вилучені речі та документи, які не входять до переліку, щодо якого прямо надано дозвіл на відшукання в ухвалі про дозвіл на проведення обшуку, та не відносяться до предметів, які вилучені законом з обігу, вважаються тимчасово вилученим майном.

Слідчою суддею установлено, що ухвалою слідчого судді Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 21 лютого 2025 року було надано дозвіл на проведення обшуку за місцем реєстрації та проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , АДРЕСА_1 , в житловому будинку в усіх господарських (житлових та не житлових) приміщеннях та на території домогосподарства за вказаною адресою, яке згідно з інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно на праві власності належать останньому, з метою виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, відшукання та вилучення мобільних терміналів, сім-карток, документації, записників, розписок, фінансових зобов`язань грошових коштів здобутих злочинним шляхом та інших носіїв інформація, а також речей на яких може бути збережена інформація про злочинну діяльність.

05.03.2025 старшим слідчим в ОВС ВРОТЗ СУ ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_6 було проведено обшук за місцем реєстрації та фактичного проживання ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , за адресою: АДРЕСА_1 , у ході проведення якого, серед інших речей, виявлено та вилучено 42 мішки об`ємом по 50 кг. мінеральних добрив селітри аміачної, а також 7 мішків об`ємом по 700 кг. Сечовини (карбоніду), які за результатами обшуку під розписку передано на відповідальне зберігання ОСОБА_4 .

Постановою старшого слідчого в ОВС ВРОТЗ СУ ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_6 від 05 березня 2025 року вилучені у ході обшуку речі було визнано речовими доказами у кримінальному провадженні.

Дослідивши матеріали клопотання, слідча суддя приходить до висновку, що вилучені у ході проведеного обшуку 42 мішки об`ємом по 50 кг. селітри аміачної відповідають критеріям речових доказів відповідно до положень ст.98 КПК України, оскільки існує сукупність підстав та розумних підозр уважати, що вони можуть бути предметом вчинення кримінального правопорушення.

Представником ОСОБА_4 у судовому засіданні доведено, що останній орендує ряд земельних ділянок на підстві договорів оренди №1/2025 від 03.01.2025, №2/2025 від 03.01.2025, №3/2025 від 03.01.2025, №4/2025 від 03.01.2025, від 23.12.2021, №4/2025 від 29.01.2025.

Водночас, слідча суддя критично оцінює аргументи сторони захисту про те, що селітра аміачна не є речовим доказом та не бере до уваги долучену стороною захисту накладну про придбання селітри 04.02.2025 у ФОП ОСОБА_7 , оскільки вона очевидно та беззаперечно не спростовує того, що саме та селітра, яка були вилучена у ході обшуку, могла бути здобута внаслідок вчинення кримінального правопорушення, а є конкретно тією, яка придбавался ОСОБА_4 для використання у сільськогосподарських роботах.

Вказані обставини, у тому числі чи відповідає за своїми якісними характеристиками селітра, яка була відшукана у ОСОБА_4 тій, яка була викрадена у ТОВ «Група Компаній Вітагро» або є тією, яка придбана останнім у ФОП ОСОБА_7 , підлягають з`ясуванню.

Відповідно, з метою з`ясування указаних обставин, у органу досудового розслідування існує необхідність у проведенні певних слідчий дій, за наслідком яких буде встановлена необхідність подальшого утримання вилученої селітри стороною обвинувачення як доказу у кримінальному провадженні чи можливість повернення володільцю, у зв`язку з чим вилучене майно має важливе значення для кримінального провадження, тому є підстави для накладення арешту.

Заперченння представника володільця майна про те, що ухвалою про надання дозволу на проведення обшуку не було надано дозволу на відшукання мінеральних добрив слідча суддя відхиляє, оскільки відповідно до ч. 7 ст. 236 КПК України при обшуку слідчий має право тимчасово вилучати речі, які мають значення для кримінального провадження.

Про викрадення мінеральних добрив слідчому стало відомо лише 04.03.2025 із заяви генерального директора ТОВ «Група Компаній Вітагро» ОСОБА_8 , а тому дозволу на відшукання зазначеного майна судом не надавалося.

А тому слідча суддя вважає, що слідчий обґрунтовано визнав вилучену селітру речовим доказом, оскільки на даному етапі досудового розслідування вона в повній мірі відповідає вимогам ст. 98 КПК України та її обґрунтовано постановою слідчого визнано речовим доказом, що доведено прокурором, а незастосування такого заходу забезпечення кримінального провадження як арешт майна може призвести до її втрати.

Доказів негативних наслідків від застосування такого заходу забезпечення кримінального провадження, як арешт майна, на даній стадії кримінального провадження, не надано; вилучені речі обґрунтовано постановою слідчого визнано речовими доказами, оскільки вони відповідають критеріям, визначеним ст. 98 КПК України, що доведено прокурором.

На думку слідчої судді арешт указаного майна є співрозмірним із потребами кримінального провадження та необхідний із метою забезпечення кримінального провадження та використання майна як доказу у кримінальному провадженні. На даному етапі кримінального провадження потреби досудового розслідування виправдовують таке втручання у права та інтереси володільця майна із метою забезпечення кримінального провадження.

А тому, із метою забезпечення збереження речових доказів, запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, знищення, перетворення, відчуження слідча суддя уважає за необхідне накласти арешт з тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на мінеральні добрива 42 мішки об`ємом по 50 кг. селітри аміачної.

У частині клопотання про накладення арешту на 7 мішків об`ємом по 700 кг. сечовини (карбоніду) слід відмовити, оскільки із змісту заяви генерального директора ТОВ «Група Компаній Вітагро» ОСОБА_8 від 04.03.2025 слідує, що останній повідомляв про вчинення ОСОБА_4 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 крадіжки лише аміачної селітри та сульфату амонію.

Про викрадення сечовини (карбоніду) у вказаній заяві не йдеться, а тому відсутні підстави ввважати, що сечовина (карбонід) відповідає критеріям, визначеним ст. 98 КПК України та є предметом вчинення кримінального правопорушення.

Також не підлягає задоволенню клопотання в частині передачі в управління для реалізації або передачі в управління за договором мінеральних добрив 42 мішків об`ємом по 50 кг. селітри аміачної та 7 мішків об`ємом по 700 кг. сечовини (карбоніду) Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів з таких підстав.

Ч. 6 ст. 100 КПК України передбачено, що речові докази вартістю понад 200 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб, якщо це можливо без шкоди для кримінального провадження, передаються за письмовою згодою власника, а в разі її відсутності - за рішенням слідчого судді, суду Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів, для здійснення заходів з управління ними з метою забезпечення їх збереження або збереження їхньої економічної вартості, а речові докази, зазначені в абзаці першому цієї частини, такої самої вартості - для їх реалізації з урахуванням особливостей, визначених законом.

Відповідно до ч. 1 ст. 19 Закону України «Про Національне агентство України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів» Національне агентство здійснює управління активами, на які накладено арешт у кримінальному провадженні, у тому числі як захід забезпечення позову - лише щодо позову, пред`явленого в інтересах держави, із встановленням заборони розпоряджатися та/або користуватися такими активами, а також у позовному провадженні у справах про визнання необґрунтованими активів та їх стягнення в дохід держави із встановленням заборони користуватися такими активами, сума або вартість яких перевищує 200 розмірів прожиткового мінімуму, встановленого для працездатних осіб на 1 січня відповідного року. Зазначені активи приймаються в управління на підставі ухвали слідчого судді, суду чи згоди власника активів, копії яких надсилаються Національному агентству не пізніше наступного робочого дня після їх винесення (надання) з відповідним зверненням прокурора.

Розмір прожиткового мінімуму з 1 січня 2025 року на одну особу працездатного віку згідно із ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2025 рік» становить 3028 грн.

Прокурором не було доведено належними та допустимими доказів того, що вартість вилученої селітри аміачної, щодо якої слідча суддя дійшла висновку про накладення арешту, становить понад 605 600 грн., а тому клопотання в цій частині є передчасним.

У задоволенні ж клопотання про накладення арешту на сечовину (карбонід) слідчою суддею відмовлено, що самостійного підставою для відмови у задоволенні клопотання про передачу її Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів.

Відтак клопотання в частині передачі в управління для реалізації або передачі в управління за договором мінеральних добрив 42 мішків об`ємом по 50 кг. селітри аміачної та 7 мішків об`ємом по 700 кг. сечовини (карбоніду) Національному агентству України з питань виявлення, розшуку та управління активами, одержаними від корупційних та інших злочинів задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 170-173 КПК України, слідча суддя -

ПОСТАНОВИЛА:

Частково задовольнити клопотання.

Накласти арешт із тимчасовим позбавленням права на відчуження, розпорядження та користування на мінеральні добрива 42 (сорок два) мішки об`ємом по 50 кг. селітри аміачної.

Відмовити у задоволенні решти заявленого клопотання.

Доручити старшому слідчому в ОВС ВРОТЗ СУ ГУ НП в Хмельницькій області ОСОБА_6 виконання ухвали

Ухвала про арешт виконується негайно слідчим, прокурором.

Ухвала слідчого судді про арешт майна може бути оскаржена у апеляційному порядку протягом 5 днів із дня її оголошення, якщо ухвала постановлена без виклику особи, яка її оскаржує, то строк апеляційного оскарження обчислюється із дня отримання нею копії судового рішення.

Підозрюваний, захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, які не були присутні під час розгляду питання про арешт майна мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково.

Слідча суддя