ВИРОК

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

13 липня 2023 року м. Одеса

Малиновський районний суд міста Одеси в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

при секретарі ОСОБА_2 ,

за участю прокурора ОСОБА_3 ,

обвинуваченого ОСОБА_4 ,

захисника ОСОБА_5 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні кримінальне провадження №521/15821/23 за обвинуваченням:

ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Одеси, громадянина України, із середньою освітою, не одруженого, офіційно не працевлаштованого, інваліда 2-ої групи, зареєстрованого та проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , в силу ст. 89 КК України раніше не судимого,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України,

ВСТАНОВИВ:

Відповідно до Указу Президента України №64/2022 від 24.02.2022 та Закону України «Про затвердження Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №2102-ХІ від 24.02.2022 введено воєнний стан та всій території України строком на 30 діб, який був неодноразово продовжений наступними Указами Президента України, зокрема Указом Президента України від 01 травня 2023 року № 254/2023 з 20.05.2023 року строком на 90 діб.

02.06.2023, приблизно об 07 годині 08 хвилин, більш точного часу не встановлено, ОСОБА_4 , знаходився біля будинку за адресою: м. Одеса, вул. Юхима Фесенка, 7, де помітив припаркований велосипед фірми «ARDIS SANTANA 2». В цей час у останнього виник злочинний умисел направлений на таємне викрадення чужого майна.

Реалізуючи свій злочинний умисел, направлений на таємне викрадення чужого майна, ОСОБА_4 , підійшов до зазначеного велосипеду та впевнившись в тому, що за ним ніхто не спостерігає та його дії залишаться непоміченими, з корисливих мотивів, шляхом вільного доступу, таємно викрав цей велосипед, якій належав потерпілому ОСОБА_6 , після чого з місця вчинення кримінального правопорушення зник у невідомому напрямку, розпорядившись викраденим на власний розсуд.

Своїми діями ОСОБА_4 спричинив потерпілому ОСОБА_6 матеріальну шкоду на суму 3 000 гривень.

15.06.2023 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , за участю захисника ОСОБА_5 , в порядку, передбаченому ст.ст. 468, 469 та 472 КПК України, укладено угоду про визнання винуватості.

Згідно з даною угодою прокурор та ОСОБА_4 дійшли згоди щодо формулювання обвинувачення, всіх істотних для даного кримінального провадження обставин та правової кваліфікації дій обвинуваченого за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

Також, сторонами угоди визначене узгоджене ними покарання, яке ОСОБА_4 повинен понести за вчинене кримінальне правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, а саме: покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років. На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування покарання з випробуванням. Сторони правильно розуміють положення ст. 75 КК України, а також перелік і порядок застосування обов`язків, передбачених ст. 76 КК України.

Розглядаючи питання про можливість затвердження даної угоди про визнання винуватості, суд виходить з наступного.

Згідно п. 1 ч. 3 ст. 314 КПК України, у підготовчому судовому засіданні суд має право прийняти рішення про затвердження угоди або відмовити в затвердженні угоди та повернути кримінальне провадження прокурору для продовження досудового розслідування.

Відповідно до положень п. 2 ч. 1 ст. 468 КПК України, у кримінальному провадженні може бути укладена угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим.

Відповідно до правил ст.469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та підозрюваним чи обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий, при умовах надання потерпілим письмової згоди прокурору на укладення ним угоди.

Як вбачається з матеріалів кримінального провадження, угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим була укладена при наявності згоди потерпілого.

Прокурор в судовому засіданні, вважаючи, що при укладенні даної угоди дотримані вимоги і правила Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, просив цю угоду затвердити і призначити обвинуваченому узгоджену в ній міру покарання та інші передбачені заходи.

Обвинувачений ОСОБА_4 , повідомив, що йому цілком зрозумілі наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, характер обвинувачення, а також вид покарання, яке буде застосоване до нього у разі затвердження угоди судом. При цьому, ОСОБА_4 , винуватим себе у вчиненні інкримінованого йому кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, визнав повністю та беззаперечно, пояснив, що визнає всі обставини, вказані в обвинувальному акті. У вчиненому розкаюється. Повідомив про добровільність своєї позиції. Просить суд затвердити угоду про визнання винуватості та призначити йому узгоджене покарання.

Захисник підтвердив згоду ОСОБА_4 щодо затвердження угоди про визнання винуватості.

Потерпілий ОСОБА_6 в судове засідання не з`явився, надав письмову згоду прокурору на укладення угоди про визнання винуватості з підозрюваним (обвинуваченим).

Таким чином, суд вважає, що обставини вчинення ОСОБА_4 кримінального правопорушення, передбаченого ч.4 ст.185 КК України, знайшли своє підтвердження під час судового засідання.

Дії ОСОБА_4 суд кваліфікує як кримінальне правопорушення, передбачене ч.4 ст.185 КК України за ознаками: таємне викрадення чужого майна (крадіжка), вчинене в умовах воєнного стану.

Суд переконаний, що укладення угоди сторонами є добровільним, при цьому судом встановлено, що ОСОБА_4 повністю усвідомлює зміст угоди про визнання винуватості, характер обвинувачення, щодо якого визнає себе винуватим, цілком розуміє свої права, визначені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України, а також наслідки укладення, затвердження даної угоди, передбачені ч. 2 ст. 473 КПК України, та наслідки її невиконання, передбачені ст. 476 КПК України.

Покарання сторонами угоди визначено у відповідності до положень ст.ст. 50, 65-67 КК України, з урахуванням характеру та тяжкості висунутого ОСОБА_4 обвинувачення, особи обвинуваченого, який на обліку лікарів психіатра та нарколога не перебуває, в силу ст. 89 КК України не судимий, є інвалідом 2-ої групи, а також із врахуванням беззаперечного визнання особою вини в інкримінованому йому діяння, відсутності тяжких наслідків та добровільного відшкодування потерпілому завданої шкоди.

Враховуючи ступінь суспільної небезпеки вчиненого обвинуваченими кримінального правопорушення, наведених даних про особу обвинуваченого та інших обставин справи в їх сукупності, враховуючи умови угоди про визнання винуватості, а також наявність пом`якшуючої вину обставини та відсутність обставин, що обтяжують покарання, суд приходить до висновку, що виправлення ОСОБА_4 можливо без ізоляції від суспільства і без відбування покарання, у зв`язку із чим вважає доцільним призначити обвинуваченому покарання у вигляді позбавлення волі з іспитовим строком.

Долю речових доказів необхідно вирішити в порядку ст. 100 КПК України.

Керуючись ст. 314, 373, 374, 472, 474-476 КПК України, суд,-

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 15.06.2023 між прокурором та обвинуваченим ОСОБА_4 , у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0000381 від 07.06.2023.

ОСОБА_4 визнати винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України та призначити йому покарання у виді позбавлення волі строком на 5 (п`ять) років.

На підставі ст. 75 КК України звільнити ОСОБА_4 від відбування призначеного покарання, якщо він протягом 1 (одного) року 6 місяців не вчинить нового кримінального правопорушення і виконає покладені на нього обов`язки.

На підставі ст. 76 КК України покласти на ОСОБА_4 наступні обов`язки:

- періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

- повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання та роботи.

Контроль за поведінкою ОСОБА_4 покласти на орган з питань пробації за місцем фактичного проживання обвинуваченого.

Запобіжний захід відносно ОСОБА_4 , обраний ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.06.2023 у вигляді нічного домашнього арешту скасувати.

Арешт, накладений ухвалою слідчого судді Малиновського районного суду м. Одеси від 12.06.2023 скасувати.

Речові докази, а саме: чоловічу сорочку у клітинку рожево білого кольору з написом на комірці «1947 limited edition 501 jeans» та чоловічу кепку чорного кольору з написом «FBI» повернути ОСОБА_4 .

У разі невиконання угоди про визнання винуватості прокурор має право звернутися до суду, який затвердив таку угоду, з клопотанням про скасування вироку. Клопотання про скасування вироку, яким затверджена угода, може бути подано протягом строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України.

На вирок може бути подана апеляційна скарга на протязі 30 діб з моменту проголошення вироку, через Малиновський районний суд м. Одеси до Одеського апеляційного суду:

- обвинуваченим, його захисником, законним представником виключно з підстав: призначення судом покарання, суворішого, ніж узгоджене сторонами угоди; ухвалення вироку без його згоди на призначення покарання; невиконання судом вимог, встановлених частинами четвертою, шостою, сьомою статті 474 КПК України, в тому числі нероз`яснення йому наслідків укладення угоди;

- прокурором виключно з підстав: призначення судом покарання, менш суворого, ніж узгоджене сторонами угоди; затвердження судом угоди у провадженні, в якому згідно з частиною четвертою статті 469 КПК України угода не може бути укладена.

Головуючий суддя: ОСОБА_7