ЖОВТНЕВИЙ РАЙОННИЙ СУД
Миколаївської області
Справа №477/3093/24
Провадження №1-кс/477/105/25
УХВАЛА

про скасування арешту майна

14 лютого 2025 року місто Миколаїв

Слідчий суддя Жовтневого районного суду Миколаївської області ОСОБА_1 , за участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 , розглянувши у відкритому судовому засіданні в місті Миколаєві клопотання ОСОБА_3 , як третьої особи, щодо майна якої вирішено питання про накладення арешту, про скасування арешту майна у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №0001039 від 12 грудня 2024 року,

ВСТАНОВИВ:

28 січня 2025 року ОСОБА_3 звернувся до слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області з клопотанням про скасування арешту майна, подане в межах кримінального провадження № 0001039 від 12 грудня 2024 року, в якому просить скасувати арешт, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2024 року у справі №477/3093/24 на належне йому майно.

Клопотання вмотивовано тим, що 13 грудня 2024 року під час обшуку житла за місцем його проживання за адресою: АДРЕСА_1 було виявлено та вилучено речі та документи, належні йому, на які ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2024 року накладено арешт, у подальшому застосуванні якого на даний час відпала потреба.

У судове засідання ОСОБА_3 , будучи повідомленим про час та місце розгляду справи, не з`явився, подавши заяву про розгляд клопотання про скасування арешту майна без його участі, просив клопотання задовольнити.

Прокурор відділу Миколаївської обласної прокуратури, за клопотанням якого було накладено арешт на майно ОСОБА_3 , ОСОБА_4 в судове засідання по розгляду клопотання не з`явився, надіславши заяву про розгляд клопотання без його участі та не заперечував проти задоволення заяви.

Згідно з положенням частини четвертої статті 107 КПК України, у разі неприбуття в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, чи в разі, якщо відповідно до положень цього Кодексу судове провадження здійснюється судом за відсутності осіб, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснюється.

Дослідивши клопотання про скасування арешту майна та додані до нього матеріали, слідчий суддя дійшов наступного висновку.

Абзацом 2 частини першої статті 174 КПК передбачено, що арешт майна може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Із аналізу наведеної норми вбачається, що прийняття рішення про скасування арешту майна за клопотанням вищенаведених осіб можливе лише за таких умов:

вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу минула потреба;

вони доведуть, що арешт накладено необґрунтовано.

У клопотанні ОСОБА_3 зазначає про те, що у застосуванні арешту майна відпала потреба, тому, з огляду на принцип диспозитивності, суд має встановити наявність або відсутність лише вказаної підстави для скасування арешту.

На підставі наявних матеріалів, слідчим суддею встановлено, що в провадженні СУ ГУНП в Миколаївській області перебуває кримінальне провадження №0001039 від 12 грудня 2024 року кваліфіковане за частиною п`ятою статті 185 КК України за фактом вчинення невстановленою особою з використанням електронно-обчислювальної техніки, крадіжки в особливо великих розмірах.

Першочерговими розшуковими діями встановлено, що до вчинення цього кримінального правопорушення міг бути причетним ОСОБА_3 , з огляду на що за місцем його проживання можуть знаходитись речі та документи, що мають доказове значення у кримінальному провадженні.

13 грудня 2024 року на підставі ухвали слідчого судді від 12 грудня 2024 року здійснено обшук житла за місцем проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , під час якого виявлено та вилучено кошти у національній та іноземній валюті, мобільна та комп`ютерна техніка, належні ОСОБА_3 , які могли виступати як знаряддя та засоби вчинення кримінального правопорушення, а також містити в собі інформацію що стосується обставин вчинення кримінального правопорушення.

У подальшому, ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2024 року на вказане майно накладено арешт з метою його збереження як речового доказу.

Враховуючи мету і підставу арешту, а також доводи учасників провадження, слідчому судді необхідно з`ясувати, чи відпала подальша потреба у збереження вилученого майна як речових доказів у цьому кримінальному провадженні.

Вирішуючи вказане питання, слідчий суддя виходить з того, що за змістом частини першої, другої статті 98 КПК, речовими доказами є, зокрема, матеріальні об`єкти, які містять відомості, що можуть бути використані як доказ факту чи обставин, які встановлюються під час кримінального провадження.

Відповідно до поданого клопотання про скасування арешту майна, вбачається, що органом досудового розслідування здійснено огляд вилученого у ОСОБА_3 майна, та інформації, яка має значення для досудового розслідування не знайдено.

Прокурор у поданій слідчому судді заяві також не заперечував проти задоволення клопотання ОСОБА_3 , та не надав відповідних доводів які б вказували на необхідності у подальшому збереження вилученого майна.

При цьому слідчий суддя враховує, що з часу вилучення майна, що є предметом розгляду у даному клопотанні, пройшов тривалий час, та з вилученим майном, мали бути виконані усі необхідні дії, проведено його огляд та встановлено наявність або відсутність будьяких даних на вилученому майні, які б мали значення для кримінального провадження.

За положенням статті 131 та статті 170 КПК України вбачається, що утримання органом досудового розслідування речей, правомірно належних особі на праві приватної власності, має бути спрямоване виключно на досягнення завдань кримінального провадження. Тому після проведення з вилученими речами всіх необхідних процесуальних дій (оглядів, експертних досліджень) і належної процесуальної фіксації виявленої доказової інформації, такі речі як найшвидше мають бути повернуті власнику, що відповідає приписам статті 100 КПК України.

Оскільки слідчим суддею не встановлено обставин, які б свідчили про наявність на вилученому у ОСОБА_3 майні відомостей та інформації, що має значення для досудового розслідування цього кримінального провадження, що обумовлювало б його подальше його утримання стороною обвинувачення, то відсутні підстави для подальшого утриманні органом досудового розслідування відповідного майна.

За таких обставин, слідчий суддя дійшов висновку, що на даний час майно, вилучене за місцем проживання ОСОБА_3 доказового значення не має, а отже більше не відповідає критеріям, визначеним статтею 98 КПК, а тому у подальшому його арешті потреба відпала.

Враховуючи викладене, слідчий суддя дійшов висновку про необхідність скасування арешту з відповідного майна.

Керуючись статтями 174, 372 КПК України,

ПОСТАНОВИВ:

Клопотання задовольнити.

Скасувати арешт майна, накладений ухвалою слідчого судді Жовтневого районного суду Миколаївської області від 19 грудня 2024 року у справі №477/3093/24 (провадження 1-кс/477/1383/24) на майно, вилучене 13 грудня 2024 року під час проведення обшуку житла та іншого володіння особи за адресою фактичного проживання ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , що розташоване в АДРЕСА_1 .

Ухвала оскарженню не підлягає.

СЛІДЧИЙ СУДДЯ ОСОБА_5