№ 1-кп/755/415/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

"11" лютого 2025 р. колегія суддів Дніпровського районного суду м. Києва в складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

суддів ОСОБА_2 , ОСОБА_3 ,

за участю:

секретаря судових засідань ОСОБА_4 ,

прокурора ОСОБА_5 ,

захисника ОСОБА_6 ,

обвинувачених ОСОБА_7 , ОСОБА_8 ,

розглянув у відкритому судовому засіданні клопотання прокурора щодо розгляду питання доцільності продовження запобіжного заходу у виді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із внесенням застави, у межах кримінального провадження, внесеного до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000742 від 26.09.2023 року за обвинуваченням: ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 109, ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України,

В С Т А Н О В И Л А:

У провадженні Дніпровського районного суду м. Києва перебуває кримінальне провадження, внесене до Єдиного реєстру досудових розслідувань за № 0000742 від 26.09.2023 року, за обвинуваченням за обвинуваченням ОСОБА_7 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2 КК України, ОСОБА_8 у вчиненні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 109, ч. ч. 1, 3 ст. 436-2 КК України.

Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2024 року відносно обвинуваченої ОСОБА_7 було продовжено застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою строком не більше двох місяців.

Зокрема, ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 19.12.2024 року було продовжено строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , у зв`язку із внесенням застави на строк не більше двох місяців.

У судовому засіданні прокурор заявив клопотання про продовження застосування обвинуваченій ОСОБА_7 запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою та про продовження строку дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , у зв`язку із внесенням застави, зазначивши, що існують ризики, передбачені ст. 177 КПК України, а саме, останні обвинувачуються, зокрема, у вчиненні особливо тяжкого злочину, а тому, можуть переховуватися від суду, можуть впливати на свідків, які судом ще не допитані, а тому, є доцільним продовжити ОСОБА_7 запобіжний захід у вигляді тримання під вартою та продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , у зв`язку із внесенням застави.

Захисник ОСОБА_6 заперечив проти задоволення клопотань прокурора, зазначивши, що ризики є недоведеними, зазначивши, що у клопотанні прокурор зазначив про необхідність покладення на ОСОБА_8 обов`язку здати свій паспорт для виїзду за кордон, однак, останнім виконано такий обов`язок, зокрема, як і виконуються всі інші обов`язки, навіть після оперативного хірургічного втручання, останній з`явився до суду та приймав участь у судовому засіданні, а тому, клопотання є безпідставним. Щодо обвинуваченої ОСОБА_7 , то з відповіді, яка надійшла з філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, на його запит, у його підзахисної піднявся рівень цукру в крові, однак, останню не було направлено до ендокринолога, зокрема, її діагностовано вертеброгенну люмбоішиалгію з больовим та м`язево-тонічним синдромом, однак, їй МРТ не робили та вона не оглядалася лікарем-невропатологом, що вказує на те, що обвинувачена ОСОБА_7 не отримує належного лікування. Зокрема, його підзахисна має постійне місце реєстрації та проживання, має міцні соціальні зв`язки, до затримання, мала роботу, а тому, прохав визначити останній розмір застави.

Обвинувачена ОСОБА_7 підтримала думку свого захисника, зазначивши, що в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» у неї погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим, прохала змінити їй запобіжний захід у вигляді тримання під вартою.

ОСОБА_8 підтримав думку свого захисника.

Заслухавши учасників судового провадження, вивчивши заявлені клопотання, колегія суддів приходить до наступного.

Так, згідно зі ст. 331 КПК України, під час судового розгляду суд за клопотанням сторони обвинувачення або захисту має право своєю ухвалою змінити, скасувати або обрати запобіжний захід щодо обвинуваченого. Вирішення питання судом щодо запобіжного заходу відбувається в порядку, передбаченому главою 18 цього Кодексу. За наявності клопотань суд під час судового засідання зобов`язаний розглянути питання доцільності продовження запобіжного заходу до закінчення двомісячного строку з дня його застосування. За результатами розгляду питання суд своєю вмотивованою ухвалою скасовує, змінює запобіжний захід або продовжує його дію на строк, що не може перевищувати двох місяців. Копія ухвали вручається обвинуваченому, прокурору та направляється уповноваженій службовій особі місця ув`язнення.

За змістом положень глави 18 КПК України, у взаємозв`язку з вимогами ст. 331 КПК України, підставами для продовження строку тримання під вартою є наявність раніше заявлених ризиків, які не зменшилися, або нових ризиків, які виправдовують тримання особи під вартою, та неможливість завершення судового провадження до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Згідно із ч. 1 ст. 177 КПК України, метою застосування запобіжного заходу є забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків, а також запобігання спробам: 1) переховуватися від органів досудового розслідування та/або суду; 2) знищити, сховати або спотворити будь-яку із речей чи документів, які мають істотне значення для встановлення обставин кримінального правопорушення; 3) незаконно впливати на потерпілого, свідка, іншого підозрюваного, обвинуваченого, експерта, спеціаліста у цьому ж кримінальному провадженні; 4) перешкоджати кримінальному провадженню іншим чином; 5) вчинити інше кримінальне правопорушення чи продовжити кримінальне правопорушення, у якому підозрюється, обвинувачується.

Частиною 2 статті 177 КПК України визначено, що підставою застосування запобіжного заходу є наявність обґрунтованої підозри у вчиненні особою кримінального правопорушення, а також наявність ризиків, які дають достатні підстави слідчому судді, суду вважати, що підозрюваний, обвинувачений, засуджений може здійснити дії, передбачені частиною першою цієї статті. Слідчий, прокурор не мають права ініціювати застосування запобіжного заходу без наявності для цього підстав, передбачених цим Кодексом.

Відповідно до вимог ст. 178 КПК України, при вирішенні питання про обрання запобіжного заходу, крім наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, слідчий суддя, суд зобов`язаний оцінити в сукупності всі обставини, у тому числі: 1) вагомість наявних доказів про вчинення підозрюваним, обвинуваченим кримінального правопорушення; 2) тяжкість покарання, що загрожує відповідній особі у разі визнання підозрюваного, обвинуваченого винуватим у кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого він підозрюється, обвинувачується; 3) вік та стан здоров`я підозрюваного, обвинуваченого; 4) міцність соціальних зв`язків підозрюваного, обвинуваченого в місці його постійного проживання, у тому числі наявність в нього родини й утриманців; 5) наявність у підозрюваного, обвинуваченого постійного місця роботи або навчання; 6) репутацію підозрюваного, обвинуваченого; 7) майновий стан підозрюваного, обвинуваченого; 8) наявність судимостей у підозрюваного, обвинуваченого; 9) дотримання підозрюваним, обвинуваченим умов застосованих запобіжних заходів, якщо вони застосовувалися до нього раніше; 10) наявність повідомлення особі про підозру у вчиненні іншого кримінального правопорушення; 11) розмір майнової шкоди, у завданні якої підозрюється, обвинувачується особа, або розмір доходу, в отриманні якого внаслідок вчинення кримінального правопорушення підозрюється, обвинувачується особа, а також вагомість наявних доказів, якими обґрунтовуються відповідні обставини; 12) ризик продовження чи повторення протиправної поведінки, зокрема ризик летальності, що його створює підозрюваний, обвинувачений, у тому числі у зв`язку з його доступом до зброї.

Відповідно до ст. 176 КПК України, запобіжними заходами є: 1) особисте зобов`язання; 2) особиста порука; 3) застава; 4) домашній арешт; 5) тримання під вартою. Тимчасовим запобіжним заходом є затримання особи, яке застосовується з підстав та в порядку, визначеному цим Кодексом.

У вказаному кримінальному провадженні ОСОБА_7 висунуто обвинувачення за ч. 2 ст. 111, ч. 2 ст. 28 ч. 2 ст. 109, ч. 2 ст. 436-2 КК України.

Відповідно до п. п. 3 і 4 ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою. При цьому, ризик переховування обвинуваченого від правосуддя не може оцінюватися виключно на підставі суворості можливого судового рішення, а це слід робити з урахуванням низки відповідних фактів, які можуть підтверджувати існування такого ризику, або свідчити про такий його незначний ступінь, який не може служити підставою для запобіжного ув`язнення.

Як зазначено в п. 79 рішення Європейського суду з прав людини у справі «Харченко проти України» від 10.02.2011 року, питання про те, чи є тривалість тримання під вартою обґрунтованою, не можна вирішувати абстрактно. Воно має вирішуватися в кожній справі з урахуванням конкретних обставин, підстав, якими національні органи мотивували свої рішення, та належно задокументованих фактів, на які посилався заявник у своїх клопотаннях про звільнення з-під варти. Таке, що продовжується, тримання під вартою може бути виправданим у тій чи іншій справі лише за наявності специфічних ознак того, що цього вимагають істинні вимоги публічного інтересу, які, незважаючи на існування презумпції невинуватості, переважують правило поваги до особистої свободи (рішення у справі «Лабіта проти Італії» ( 980_009 ) (Labita v. Italy), [GC], N 26772/95, п. 153, ECHR 2000-IV).

Колегія суддів при вирішенні клопотання прокурора щодо продовження застосування запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 погоджується, що ризики є дійсними і на даний час виключають можливість зміни запобіжного заходу щодо останньої на більш м`який, оскільки обраний запобіжний захід забезпечує належну її процесуальні поведінку.

При цьому, колегія суддів враховує суспільну небезпечність кримінальних правопорушень, які інкримінуються обвинуваченій, суворість можливого призначеного покарання та реальну небезпеку можливості ухилення від правосуддя у разі зміни обраного щодо неї запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, наявність ризиків, які не зменшились та існують на даний час.

Зокрема, відповідно до ч. 6 ст. 176 КПК України, під час дії воєнного стану до осіб, які підозрюються або обвинувачуються у вчиненні злочинів, передбачених статтями 109-1142, 258-258-5, 260, 261, 437-442 КК України, за наявності ризиків, зазначених у статті 177 цього Кодексу, застосовується запобіжний захід, визначений пунктом 5 частини першої цієї статті, тобто тримання під вартою.

Таким чином, підстав для зміни обвинуваченій ОСОБА_7 раніше обраного запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою немає і його дію слід продовжити.

Дане судове рішення не суперечить вимогам ст. 5 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, оскільки в справі існують реальні ознаки справжнього суспільного інтересу, який незважаючи на презумпцію невинуватості, переважає принцип поваги до особистої свободи, а також цілком відповідає практиці Європейського Суду з прав людини.

Зокрема, щодо тверджень захисника ОСОБА_6 та обвинуваченої ОСОБА_7 про те, що в останньої в умовах ДУ «Київський слідчий ізолятор» погіршився стан здоров`я та вона не отримує належного лікування, то відповідно до листа, що надійшов на виконання ухвали Дніпровського районного суду м. Києва від 17.12.2024 року з філії ДУ «Центр охорони здоров`я Державної кримінально-виконавчої служби України» в м. Києві та Київській області, що ОСОБА_7 по прибуттю до ДУ «Київський слідчий ізолятор» (дата прибуття 16.05.2024 року) була оглянута черговим медичним персоналом. За даними первинного огляду даних за гостру терапевтичну патологію та тілесних ушкоджень не виявлено, зокрема: 17.05.2024 року консультована лікарем-гінекологом. 16.09.2024 року обстежена ЕКГ та консультована лікарем-терапевтом. Діагноз: гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик 2. СН 0. Рекомендовано симптоматичне лікування; 16.09.2024 року консультована лікарем-дерматовенерологом. Діагноз: алергічний дерматит, ст. загострення. Призначене відповідне лікування; 17.09.2024 року обстежена лабораторно (ЗАК, аналіз крові на цукор). Результати в межах норми; 27.12.2024 року обстежена лабораторно (ЗАК, аналіз крові на цукор); 30.12.2024 року консультована лікарем-терапевтом. Діагноз: гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик 2. СН 0. Рекомендовано симптоматичне лікування; 09.01.2025 року консультована лікарем-невропатологом. Діагноз: вертеброгенна люмбоішиалгія з больовим та м`язево-тонічним синдромом. Рекомендовано симптоматичне лікування; 10.01.2025 року обстежена лабораторно (ЗАК, аналіз крові на цукор). Результати в межах норми; 16.01.2025 року обстежена ЕКГ; 17.01.2025 року обстежена лабораторно (ЗАК, ЗАС, аналіз крові на цукор) та консультована лікарями терапевтом та невропатологом. Діагноз: гіпертонічна хвороба II ст., 2 ст., ризик 2. СН 0. Вертеброгенна люмбоішиалгія з больовим та м`язево-тонічним синдромом. Рекомендовано продовжити призначене лікування; 17.01.2025 року консультована лікарем-гінекологом. Діагноз: практично здорова. Стан здоров`я ОСОБА_7 на даний час розцінюється як стабільний, задовільний та відповідає перебігу наявних хронічних захворювань.

Крім того, відповідно до абз. 3 ч. 4 ст. 202 КПК України, з моменту звільнення з-під варти у зв`язку з внесенням застави підозрюваний, обвинувачений вважається таким, до якого застосовано запобіжний захід у вигляді застави.

Застава у кримінальному провадженні вважається процесуальним примусом, який застосовується до обвинуваченого та накладає відповідні зобов`язання не тільки на обвинуваченого, а також на іншу особу, яка погодилась внести заставу за обвинуваченого (заставодавця). Так, застава забезпечує виконання обвинуваченим обов`язків, покладених на нього як процесуальним законом, так і обов`язків, покладених судом, що передбачені пунктами 1-9 частини 5статті 194 КПК, під умовою звернення внесених коштів у доход держави в разі невиконання цих обов`язків.

Застава як вид запобіжного заходу полягає у внесенні коштів у грошовій одиниці України на спеціальний рахунок, визначений в порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України, з метою забезпечення виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків з умовою звернення внесених коштів у дохід держави в разі невиконання цих обов`язків (ч. 1 ст. 182 КПК). При цьому, згідно з ч. 4 ст. 182 КПК України, розмір застави визначається слідчим суддею, судом з урахуванням обставин кримінального правопорушення, майнового та сімейного стану підозрюваного, обвинуваченого, інших даних про його особу та ризиків, передбачених статтею 177 цього Кодексу. Розмір застави повинен достатньою мірою гарантувати виконання підозрюваним, обвинуваченим покладених на нього обов`язків та не може бути завідомо непомірним для нього.

Тобто, застава забезпечує дієвість кримінального провадження, що обумовлюється забезпеченням виконання обвинуваченим покладених на нього процесуальних обов`язків.

Згідно з ч. 7 ст. 194 КПК України, обов`язки, передбачені частинами п`ятою та шостою цієї статті, можуть бути покладені на підозрюваного, обвинуваченого на строк не більше двох місяців. У разі необхідності цей строк може бути продовжений за клопотанням прокурора в порядку, передбаченому статтею 199 цього Кодексу.

Зі змісту ст. ст. 194, 199 КПК України слідує те, що під час розгляду клопотання про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинувачених, суд має перевірити існування ризиків, які були заявлені прокурором, відповідно до ч. 1 ст.177 КПК України та чи є обставини, що обґрунтовують необхідність покладення таких обов`язків.

Як вбачається з матеріалів клопотання та встановлено колегією суддів, заявлені в клопотанні ризики не зменшилися та існують на даний час, оскільки наявні у матеріалах кримінального провадження докази та обставини, на які посилається прокурор у клопотанні, дають достатні підстави вважати, що обвинувачений ОСОБА_8 може переховуватися від суду та незаконно впливати на свідків у кримінальному провадженні.

Оскільки продовжують існувати наведені ризики, які обумовлюють необхідність продовження строку дії покладних на обвинуваченого обов`язків, колегія суддів дійшла висновку про достатність підстав для продовження обвинуваченому ОСОБА_8 процесуальних обов`язків, передбачених ч. 5 ст.194 КПК України.

На підставі викладеного та керуючись ст. ст. 176-177, 182-183, 194, 199, 331, 369 КПК України, колегія суддів,-

У Х В А Л И Л А:

Клопотання прокурора про продовження строку тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 - задовольнити.

Продовжити дію запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою обвинуваченій ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , у Державній установі «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України, строком не більше двох місяців - до 11 квітня 2025 року включно.

Клопотання прокурора про продовження строку дії обов`язків, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 у зв`язку із внесенням застави - задовольнити.

Продовжити строк дії обов`язків, передбачених ч. 5 ст. 194 КПК України, покладених на обвинуваченого ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 , у зв`язку із внесенням застави, ухвалою слідчого судді Солом`янського районного суду м. Києва від 08.10.2024 року, а саме: з`являтися за кожним викликом до суду; повідомляти суд про зміну свого місця проживання та/або роботи; здати на зберігання до відповідного органу державної влади свій паспорт (паспорти) для виїзду за кордон або інший документ, що дає право на виїзд з України.

Виконання зазначених обов`язків покласти на ОСОБА_8 строком, що не може перевищувати двох місяців, тобто до 11 квітня 2025 року.

Копію ухвали вручити обвинуваченій, прокурору та направити до Державної установи «Київський слідчий ізолятор» Міністерства юстиції України.

Ухвала може бути оскаржена в частині продовження запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою безпосередньо до суду апеляційної інстанції протягом п`яти днів з дня її оголошення.

Головуючий суддя:

Суддя:

Суддя: