Справа № 192/3609/24
Провадження № 1-в/192/43/25
У Х В А Л А

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

04 лютого 2025 року Солонянський районний суд Дніпропетровської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду с-щі Солоне Дніпровського (Солонянського) району Дніпропетровської області заяву засудженого

ОСОБА_3 , який народився ІНФОРМАЦІЯ_1 в м. Запоріжжя, на даний час відбуває покарання в Державній установі «Солонянська виправна колонія (№21)» Міністерства юстиції України, засудженого вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року за ч. 2, ч. 3 ст. 185, ч. 2 ст. 186 КК України, ч. 1 ст. 71 КК України до 4 років 1 місяця позбавлення волі,

про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України,

В С Т А Н О В И В :

Засуджений звернувся до суду з заявою про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України у зв`язку з тим, що він вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя засуджений в тому числі за ч.ч.2,3 ст. 185 КК України, а вказане діяння декриміналізоване.

Прокурор вважав, що заява засудженого підлягає задоволенню та просив звільнити його за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року, про що надав письмові пояснення.

У судове засідання прокурор та представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21» не з`явилися. Згідно поданої заяви представник адміністрації Державної установи «Солонянська виправна колонія (№21»просив здійснювати судовий розгляд без його участі.

Враховуючи положення ч. 5 ст. 539 КПК України, згідно якої неприбуття в судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про місце та час розгляду клопотання, не перешкоджає проведенню судового розгляду, судом здійснено судовий розгляд у відсутність належним чином повідомлених осіб без фіксування судового розгляду за допомогою технічних засобів, у відповідність до ч. 4 ст. 107 КПК України.

Суд, дослідивши додані до заяви матеріали вважає, що остання не підлягає задоволенню з таких підстав.

З вироку Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року встановлено, що ОСОБА_3 був засуджений до 2 років позбавлення волі за вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди за епізодом від 28 березня 2021 року складає 308 гривень 70 копійок.

Також вказаним вироком ОСОБА_3 був засуджений до 3 років позбавлення волі за вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 3 ст. 185 КК України, а розмір завданої шкоди за епізодом від 03 лютого 2021 року складає 8 375 гривень 22 копійки; за епізодом від 17 березня 2021 року 11 786 гривень 67 копійок; за епізодом від 18 березня 2021 року 5 661 гривня 80 копійок; за епізодом від 19 березня 2021 року 310 гривень 00 копійок; за епізодом від 21 березня 2021 року 26 459 гривень 02 копійки; за епізодом від 26 березня 2021 року 900 гривень 00 копійок; за епізодом від 01 квітня 2021 року 3 036 гривень 00 копійок; за епізодом від 03 квітня 2021 року 26 459 гривень 02 копійки; за епізодом від 09 квітня 2021 року 5 500 гривень 00 копійок.

Остаточне покарання ОСОБА_3 було призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України шляхом поглинення менш суворих покарань, призначених за ч.ч.2,3 ст. 185 КК України, більш суворим покаранням, яке призначено за ч. 2 ст. 186 КК України.

Згідно положень ч.ч. 2, 3 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання. Призначена засудженому міра покарання, що перевищує санкцію нового закону, знижується до максимальної межі покарання, встановленої санкцією нового закону. У разі якщо така межа передбачає більш м`який вид покарання, відбуте засудженим покарання зараховується з перерахуванням за правилами, встановленими частиною першою статті 72 цього Кодексу.

Закон № 3886-IX, яким було внесено зміни до ст. 51 (Дрібне викрадення чужого майна) Кодексу України про адміністративні правопорушення, набув чинності 09 серпня 2024 року.

За ст. 51 КУпАП (у редакції Закону № 3886-IX) передбачено відповідальність за дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення не перевищує 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 5 КК України, закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість. Закон про кримінальну відповідальність, що частково пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, а частково посилює кримінальну відповідальність або іншим чином погіршує становище особи, має зворотну дію у часі лише в тій частині, що пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи.

Так, судом встановлено, що розмір шкоди, яка завдана ОСОБА_3 під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 2 ст.185 КК України за епізодом від 28 березня 2021 року не перевищувала 2 неоподаткованих мінімума доходів громадян.

Також, розмір шкоди, яка завдана ОСОБА_3 під час вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст.185 КК України за епізодами від за епізодом від 19 березня 2021 року складала 310 гривень 00 копійок, від 26 березня 2021 року 900 гривень 00 копійок та не перевищувала 2 неоподаткованих мінімума доходів громадян.

Разом з тим, оскільки судом встановлено, що розмір шкоди, яка завдана ОСОБА_3 під час вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 та ч. 3 ст.185 КК України за вказаним вироком по іншим епізодам перевищувала на час вчинення злочинів 2 неоподаткованих мінімума доходів громадян, а покарання призначено за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень, тому вказані діяння не є декриміналізованими.

Крім того, покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року призначено на підставі ч. 1 ст. 70 КК України за сукупністю вчинених кримінальних правопорушень шляхом поглинення менш суворого покарання більш суворим, яке призначене за ч. 2 ст. 186 КК України у вигляді 4 років позбавлення волі.

Ухвалою Запорізького апеляційного суду від 02 лютого 2023 року вказаний вирок залишений без змін.

Тому звільнення від покарання за окремими епізодами не вплине на вирішення питання про звільнення від покарання за вироком Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 14 лютого 2022 року, у зв`язку з чим заява задоволенню не підлягає.

На підставі викладеного, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України суд,-

П О С Т А Н О В И В :

Відмовити в задоволенні заяви ОСОБА_3 про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 КК України.

Ухвала суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

Апеляційна скарга на ухвалу суду може бути подана до Дніпровського апеляційного суду протягом семи днів з дня її оголошення через Солонянський районний суд Дніпропетровської області, а засудженим - з моменту вручення йому її копії.

Суддя ОСОБА_1