Справа №: 398/6373/24
провадження №: 1-в/398/197/24
УХВАЛА

Іменем України

"06" грудня 2024 р. Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області у складі:

головуючого судді ОСОБА_1 ,

з участі секретаря судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні в м. Олександрії подання Олександрійського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області відносно

ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м. Олександрії Кіровоградської області, українця, громадянина України, з середньою освітою, не одруженого, не працюючого, не маючого на утриманні малолітніх та неповнолітніх дітей, зареєстрованого та фактично проживаючого за адресою: АДРЕСА_1 , засудженого 25 липня 2024 року Петрівським районним судом Кіровоградської області за ч. 4 ст. 185 КК України до покарання у виді позбавлення волі строком на 5 років, на підставі ст. 75 КК України звільненого від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 рік,

про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону

В С Т А Н О В И В:

Олександрійський РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області звернувся до суду з поданням, у якому просить на підставі п. 13 ч. 1 ст. 537, п. 2 ч. 2 ст. 539 КПК України, ч. 2 ст. 74 КК України привести вирок Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 липня 2024 року у відповідність до вимог Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення (далі КУпАП) та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» від 18.07.2024 №3886-ІХ стосовно засудженого ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 .

Учасники справи, належним чином повідомлені про місце та час розгляду подання, в судове засідання не з`явилися.

Представник органу пробації подав до суду заяву, в якій просив подання задовольнити та розглянути подання без його участі.

Прокурор подав заяву, в якій просив в задоволенні подання органу пробації відмовити та розглядати справу без його участі.

Засуджений ОСОБА_3 причини неявки не повідомив.

Відповідно до абз. 2 ч. 5 ст. 539 КПК України неприбуття в судове засідання зазначених осіб не перешкоджає проведенню судового розгляду.

Дослідивши матеріали особової справи, суд приходить до наступних висновків.

Згідно з ч. 1 ст. 539 КПК України питання, які виникають під час та після виконання вироку вирішуються судом за клопотанням (поданням) прокурора, засудженого, його захисника, законного представника, органу або установи виконання покарань, а також інших осіб, установ або органів у випадках, встановлених законом.

Судом встановлено, що вироком Петрівського районного суду Кіровоградської області від 25 липня 2024 року ОСОБА_3 визнано винуватим за ч. 4 ст. 185 КК України і призначено покарання у виді 5 років позбавлення волі. На підставі ст. 75 КК України ОСОБА_3 звільнено від відбування покарання з випробуванням, встановивши іспитовий строк тривалістю 1 рік.

Вирок набрав законної сили 26 серпня 2024 року та звернений до виконання.

Згідно з вироком ОСОБА_3 вчинив два епізоди крадіжки майна, які кваліфіковані за ч. 4 ст.185 КК України: 05 січня 2024 року таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у приміщення, в умовах воєнного стану, на суму 2 084,34 грн.; 17 січня 2024 року таємне викрадення чужого майна (крадіжку), поєднане з проникненням у житло вчинене повторно, в умовах воєнного стану, на суму 8014,53 грн.

Згідно з п. 13 ч. 1 статті 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений частиною другою статті 539 цього Кодексу, має право вирішувати питання про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до п. 2 ч. 2 ст.539 КПК України клопотання (подання) про вирішення питання, пов`язаного із виконанням вироку, подається до місцевого суду, в межах територіальної юрисдикції якого виконується вирок у разі необхідності вирішення питань, передбачених пунктами 10 (у частині клопотань про заміну покарання відповідно до частини третьої статті 57,частини першої статті 58, частини першої статті 62 Кримінального кодексу України), 11, 13, 13-2 частини першої статті 537 цього Кодексу.

09 серпня 2024 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна» №3886-IX від 18 липня 2024 року, відповідно до якого особа, яка вчинила дрібне викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, підлягає адміністративній відповідальності у випадку, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до 2 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Тобто, кримінальна відповідальність настає у випадку, якщо розмір такого майна перевищує розмір, установлений ст. 51 КУпАП, а саме: 2 неоподатковуваних мінімуми доходів громадян.

Згідно з ч. 5 Підрозділу 1 Розділу ХХ Податкового Кодексу України, якщо норми інших законів містять посилання на неоподатковуваний мінімум доходів громадян, то для цілей їх застосування використовується сума в розмірі 17 грн., крім норм адміністративного та кримінального законодавства в частині кваліфікації адміністративних або кримінальних правопорушень, для яких сума неоподатковуваного мінімуму встановлюється на рівні податкової соціальної пільги, визначеної п.п. 169.1.1 п. 169.1. ст. 169 розділу IV цього Кодексу для відповідного року, яка дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), установленого законом станом на 01 січня звітного податкового року.

Частиною 2 статті 74 КК України встановлено, що особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

У пункті 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про злочини проти власності» від 6 листопада 2009 року №10 роз`яснено, що крадіжка, грабіж або розбій, поєднані з незаконним проникненням до житла, іншого приміщення чи сховища, кваліфікуються відповідно за ч. 3 ст.185, ч. 3 ст.186, ч. 3 ст.187 КК. Додатково за ст. 162 КК такі дії кваліфікувати не потрібно. Водночас, якщо незаконне проникнення до житла, іншого приміщення чи сховища поєднане зі вчиненням крадіжки, кримінальну відповідальність за яку з огляду на вартість викраденого законом не передбачено, вчинене належить кваліфікувати за ст. 162 «Порушення недоторканності житла» КК України.

Суд враховує, що покарання за вироком призначено ОСОБА_3 за діяння, які мають у своєму складі такі кваліфікуючі ознаки, як «проникнення у житло» та «проникнення у приміщення».

Зазначене свідчить про те, що при усуненні Законом №3886-IX караності самої крадіжки чужого майна за вартісним критерієм, протиправні дії засудженого підлягають кваліфікації за ч. 1 ст. 162 КК України. Тобто, в даному конкретному випадку Закон №3886-IX не повністю, а лише частково усуває караність вчиненого засудженим діяння (наведене узгоджується з правовою позицією Об`єднаної палати Касаційного кримінального суду Верховного Суду, викладеною в постанові від 07 жовтня 2024 року у справі № 278/1566/21).

Інших нормативно-правових актів, які б скасовували або пом`якшували відповідальність за вчинення дій, за які засуджений ОСОБА_3 , Верховною Радою України не приймалося.

Суд також звертає увагу на те, що положеннями КК України та КПК України не передбачено можливості вирішення на стадії виконання питання про приведення вироку суду у відповідність до нового Закону, оскільки таке приведення фактично є скасуванням або зміною вироку, що виходить за межі повноважень суду, який не ухвалював зазначений вирок, на стадії його виконання. При цьому норми, на які посилається орган пробації, передбачають лише можливість вирішення питання про звільнення засудженого від призначеного судом покарання.

Відтак, з урахуванням наведеного, оскільки вироком суду від 25.07.2024 року ОСОБА_3 призначено покарання, за вчинення двох епізодів кримінального правопорушення, передбаченого ч. 4 ст. 185 КК України, де кваліфікуючою ознакою є проникнення, що виключає можливість вирішення судом питання про звільнення останнього від призначеного покарання на підставі ч. 2 ст. 74 КК України, то суд дійшов висновку, що в задоволенні подання слід відмовити.

Керуючись ст. ст. 372, 537,539 КПК України, суд

П О С Т А Н О В И В:

Відмовити в задоволенні подання Олександрійського РВ №1 філії Державної установи «Центр пробації» в Кіровоградській області відносно ОСОБА_3 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , про приведення судового рішення у відповідність до вимог закону.

На ухвалу може бути подано апеляційну скаргу до Кропивницького апеляційного суду через Олександрійський міськрайонний суд Кіровоградської області протягом семи днів з дня її оголошення.

Ухвала набирає законної сили після закінчення строку для подання апеляційної скарги, якщо апеляційну скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги ухвала, якщо її не скасовано, набирає законної сили після розгляду справи апеляційним судом.

Суддя ОСОБА_1