Справа № 715/4070/24
Провадження № 1-кс/715/13/25
УХВАЛА

І М Е Н Е М У К Р А Ї Н И

13.01.2025 селище Глибока

Слідчий суддя Глибоцького районного суду Чернівецької області ОСОБА_1 , секретар судового засідання ОСОБА_2

учасники процесу:

заявник ОСОБА_3

захисник ОСОБА_4

слідчий ОСОБА_5

розглянувши у відкритому судовому засіданні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту майна,-

В С Т А Н О В И В:

ОСОБА_3 звернулася до суду з клопотання про скасування арешту майна, посилаючись на те, що слідчим суддею Глибоцького районного суду Чернівецької області, у рамках кримінального провадження, накладено арешт на 2000 доларів США, що були вилучені під час обшуку за місцем її проживання та проживання її чоловіка ОСОБА_6 .

При цьому посилається на те, що вилучені під час обшуку кошти є її особистими заощадженнями, які отримані нею за проданий автомобіль, що належав їй. Також зазначає, що вказані кошти вона планувала витратити на оздоровлення дітей, будь якого відношення вони до неправомірної діяльності її чоловіка ОСОБА_6 вони не мають, а тому просить скасувати накладений на них арешт.

ОСОБА_3 та її захисник в судовому засіданні просили суд задовольнити клопотання в повному обсязі.

Слідча ОСОБА_5 в судовому засіданні просила суд відмовити у задоволенні клопотання, при цьому посилалася на те, що кошти в сумі 2000 доларів США були вилучені під час обшуку, що проводився на підставі ухвали слідчого судді, вони визнані речовим доказом та в майбутньому можуть підлягати конфіскації.

Слідчий суддя, вислухавши думку учасників процесу та дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що клопотання не підлягає задоволенню, виходячи із наступного.

Встановлено, що слідчим суддею Глибоцького районного суду Чернівецької області у рамках кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0004262 від 05.12.2024 року за ознаками кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, 26.12.2024 року накладено арешт на 2000 доларів США, що були вилучені в ході санкціонованого обшуку за місцем проживання ОСОБА_6 .

20.12.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів.

Ухвалою від 20.12.2024 року відносно ОСОБА_6 обрано запобіжний захід у виді тримання під вартою, при цьому визначено альтернативний запобіжний захід у виді застави у розмірі чотирьохсот прожиткових мінімумів для працездатних осіб, що становить 1 211 400 гривень.

Також встановлено, що заявниця ОСОБА_3 має на утриманні двоє неповнолітніх дітей ОСОБА_7 , ІНФОРМАЦІЯ_1 та ОСОБА_8 , ІНФОРМАЦІЯ_2 .

23.11.2024 року між ОСОБА_3 та ОСОБА_9 укладено договір купівлі продажу транспортного засобу HONDA JAZZ, 2004 року випуску, згідно якого ОСОБА_3 продала вказаний транспортний засіб ОСОБА_9 , за ціною 160 000 гривень.

Відповідно до ч.1, п. 7 ч. 2 ст. 131 КПК України заходи забезпечення кримінального провадження застосовуються з метою досягнення дієвості цього провадження. Заходами забезпечення кримінального провадження є арешт майна.

Завданням арешту майна є запобігання можливості його приховування, пошкодження, псування, зникнення, втрати, знищення, використання, перетворення, пересування, передачі, відчуження.

Частина 2 ст. 170 КПК України передбачає, що арешт майна допускається з метою забезпечення: збереження речових доказів; спеціальної конфіскації; конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи; відшкодування шкоди, завданої внаслідок кримінального правопорушення (цивільний позов), чи стягнення з юридичної особи отриманої неправомірної вигоди, конфіскації майна як виду покарання або заходу кримінально-правового характеру щодо юридичної особи.

Водночас, відповідно до ч. 5 ст. 170 КПК України у випадку, передбаченому пунктом 3 частини другої цієї статті, арешт накладається на майно підозрюваного, обвинуваченого, засудженого або юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, за наявності достатніх підстав вважати, що суд у випадках, передбачених Кримінальним кодексом України, може призначити покарання у виді конфіскації майна або застосувати до юридичної особи захід кримінально-правового характеру у виді конфіскації майна.

Відповідно до ст.174 КПК України підозрюваний, обвинувачений, їх захисник, законний представник, інший власник або володілець майна, представник юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, які не були присутні при розгляді питання про арешт майна, мають право заявити клопотання про скасування арешту майна повністю або частково. Таке клопотання під час досудового розслідування розглядається слідчим суддею, а під час судового провадження - судом.

Арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Встановлено, що 20.12.2024 року ОСОБА_6 повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 3 ст. 332 КК України, тобто організація незаконного переправлення осіб через державний кордон України, вчинене щодо кількох осіб, за попередньою змовою групою осіб, з корисливих мотивів. Санкція ч. 3 ст. 332 КК України передбачає позбавлення волі на строк від семи до дев`яти років з позбавленням права обіймати певні посади чи займатися певною діяльністю на строк до трьох років з конфіскацією майна.

Ухвалою слідчого судді Глибоцького районного суду Чернівецької області від 26.12.2024 року з метою збереження речових доказів було накладено арешт на майно вилучене в ході проведення обшуку у підозрюваного ОСОБА_6 за місцем його проживання: АДРЕСА_1 , в тому числі і на грошові кошти в сумі 2 000 доларів США з наступними індивідуальними серійними номерами: PB408887745, РВ408887759, РВ29798975Н, РЕ44069689А, LF53927347D, LE19905990B, LB84785143KA, LB85898276D, PB38126072K, MI02768734A, PK05387987H, PB39087982F, PF69367480F, LK00842372D, PF59340610G, LA80316670B, LB59751621Y, PF15648667G, MB79650228N, LF 15234817A.

Постановою від 20.12.2024 вказані грошові кошти в розмірі 2000 дол. США були визнані речовими доказами та передано на відповідальне зберігання до АТ «УКРСИББАНК», що за адресою: вул. Головна, 183, м. Чернівці.

Згідно з ч 1 ст. 174 КПК України арешт майна також може бути скасовано повністю чи частково ухвалою слідчого судді під час досудового розслідування чи суду під час судового провадження за клопотанням підозрюваного, обвинуваченого, їх захисника чи законного представника, іншого власника або володільця майна, представника юридичної особи, щодо якої здійснюється провадження, якщо вони доведуть, що в подальшому застосуванні цього заходу відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано.

Накладаючи арешт, слідчий суддя виходив з того, що грошові кошти в сумі 2000 доларів США, мають значення речових доказів у даному кримінальному провадженні, тому виникла необхідність у накладенні на них арешту з метою їх збереження.

На думку суду, наведені заявницею підстави для скасування арешту грошових коштів нічим не підтверджені, а також не підтверджено той факт, що грошові кошти належать саме їй ОСОБА_3 , є її особистою власністю.

Крім того, суд звертає увагу, що хоча заявниця ОСОБА_3 стверджує, що вилучені кошти належать їй, так як вона отримала їх від продажу майна, зокрема, транспортного засобу, у поданому клопотанні вона вказала, що є дружиною обвинуваченого ОСОБА_6 , а отже вилучені кошти є їх спільною сумісною власністю. При цьому слід зазначити, що заявниця не підтвердила, що за отриманий дохід від продажу авто у гривнях вона придбавала іноземну валюту.

Окрім того, відповідно до ч. 4 ст. 174 КПК України суд одночасно з ухваленням судового рішення, яким закінчується судовий розгляд, вирішує питання про скасування арешту майна. Суд скасовує арешт майна, зокрема, у випадку виправдання обвинуваченого, закриття кримінального провадження судом, якщо майно не підлягає спеціальній конфіскації, не призначення судом покарання у виді конфіскації майна та/або незастосування спеціальної конфіскації, залишення цивільного позову без розгляду або відмови в цивільному позові.

Ця норма кореспондується з пунктом 12 частини 1 статті 368 КПК України, за якою ухвалюючи вирок, суд повинен вирішити питання про те, що належить вчинити з майном, на яке накладено арешт, речовими доказами і документами.

Санкцією ч. 3 ст. 332 КК України передбачене покарання у виді позбавлення волі на строк від 7 до 9 років з конфіскацією майна. Додаткове покарання у виді конфіскації майна є обов`язковим. Тому, у випадку, якщо буде доведено винуватість ОСОБА_6 у вчиненні інкримінованого йому злочині, може постати питання про конфіскацію такого майна та вирішення питання щодо спеціальної конфіскації.

Виходячи із вищенаведеного, суд вважає, що особою, яка звернулася з клопотанням про скасування арешту майна не доведено, що саме це майно належить їй, що в подальшому в застосуванні арешту майна відпала потреба або арешт накладено необґрунтовано, а враховуючи що досудове розслідування тримває, вказане клопотання про зняття арешту з грошових коштів, які є речовим доказом є передчасним, суперечитиме меті застосування заходів забезпечення кримінального провадження, в тому числі меті накладення арешту, а тому задоволенню не підлягає.

Керуючись статтями 170-174, 318, 372 КПК України, суд -

п о с т а н о в и в :

У задоволенні клопотання ОСОБА_3 про скасування арешту грошових коштів - відмовити.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Повний текст ухвали суду складено 13.01.2025 року.

Слідчий суддя: