Справа №549/341/24
провадження №1-кп/549/6/25
В И Р О К

І м е н е м У к р а ї н и

18 лютого 2025 року Чорнухинський районний суд Полтавської області

в складі головуючої - судді ОСОБА_1

за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , ОСОБА_3

прокурора ОСОБА_4

обвинуваченого ОСОБА_5

захисника ОСОБА_6

розглянувши у підготовчому судовому засіданні в залі суду в селищі Чорнухи в режимі відеоконференції з Лубенським міськрайонним судом Полтавської області та поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу «EasyCon» обвинувальний акт із угодою про визнання винуватості у кримінальному провадженні №0000219 від 04.06.2024 за обвинуваченням:

ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , уродженця м.Полтава жителя АДРЕСА_1 , громадянина України, не одруженого, утриманців не має, освіта середня-технічна, не працює, перебуває на військовому обліку, в силу ст.89 КК України раніше не судимий,

у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України,

У С Т А Н О В И В:

ОСОБА_5 21 липня 2023 року постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, у справі №539/293/23, яка набрала законної сили, визнано винуватим у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.124, ч.5 ст.126, ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2400 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 40800 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк п`ять років.

Окрім цього, 31.10.2023 року постановою Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, у справі №539/4468/23, яка набрала законної сили ОСОБА_5 визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст.130 КУпАП та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 2000 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 34000 гривень з позбавленням права керування транспортними засобами на строк три роки.

Крім того 11.09.2023 відносно ОСОБА_5 працівниками поліції було винесено постанову БАБ №703377 про адміністративне правопорушення за ст.126 ч.4 КУпАП, а саме керування транспортним засобом особою, позбавленою права керування, за що на останнього накладено стягнення у виді штрафу у сумі 20400 грн.

В подальшому ОСОБА_5 , будучи обізнаним про те, що вищевказаним рішенням суду його позбавлено права керування транспортним засобом, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи їх суспільно-небезпечні наслідки та бажаючи їх настання, діючи умисно, з метою невиконання постанови суду щодо позбавлення права керування транспортними засобами, маючи реальну можливість її виконати, підриваючи авторитет органів правосуддя України, в порушення ч.1 ст.129-1 Конституції України та ч.2 ст.13 Закону України «Про судоустрій та статус суддів», відповідно до якої судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими особами та службовими особами, фізичними та юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України, продовжив керувати транспортним засобом при наступних обставинах.

Так, 28.04.2024 року близько 15 год 00 хв, ОСОБА_5 , керуючи транспортним засобом автомобілем «ИЖ», реєстраційний номер НОМЕР_1 , рухався по вулиці Центральній в селищі Чорнухи Лубенського району Полтавської області, де був зупинений працівниками сектору реагування патрульної поліції СПД №2 ВП №1 Лубенського РВП ГУНП в Полтавській області та відносно останнього складено протокол про адміністративне правопорушення у сфері забезпечення безпеки дорожнього руху серії ААД №337832 та притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.5 ст.126 КУпАП.

Таким чином, ОСОБА_5 підозрюється в умисному невиконанні постанови суду, що набрала законної сили, тобто у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.382 КК України.

У підготовчому судовому засіданні прокурор ОСОБА_4 підтримав надану угоду, пояснив, що угода відповідає вимогам КК та КПК України та не суперечить інтересам обвинуваченого, тому просить її затвердити та призначити обвинуваченому узгоджену міру покарання.

Обвинувачений ОСОБА_5 у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції з Лубенським міськрайонним судом Полтавської області підтвердив факт укладення ним з прокурором угоди про визнання винуватості та відповідне визнання своєї винуватості, а також просив затвердити угоду.

Захисник адвокат ОСОБА_6 у підготовчому судовому засіданні в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою сервісу «EasyCon» надану угоду підтримав, мотивуючи тим, що обвинуваченим угода укладена свідомо, відповідає вимогам законодавства та інтересам обвинуваченого, тому просить її затвердити.

Судом установлено, що 29 липня 2024 року між начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 та підозрюваним ОСОБА_5 у присутності захисника адвоката ОСОБА_8 , на підставі ст. ст. 468-470, 472 КПК України була укладена угода про визнання винуватості, що скріплена підписами сторін та, відповідно до якої, ОСОБА_5 беззастережно визнав свою винуватість у вчиненні вищезазначеного кримінального правопорушення. Сторони погодилися на призначення ОСОБА_5 покарання за ч. 1 ст.382 КК України у вигляді трьох років позбавлення волі, на підставі ст.75 КК України звільнити ОСОБА_5 від відбування цього покарання з випробуванням з іспитовим строком та з покладенням обов`язків, передбачених ст.76 КК України.

Згідно з ч. 3 ст. 314 КПК України у підготовчому судовому засіданні суд має право затвердити угоду про визнання винуватості.

Згідно з ч. 4 ст. 469 КПК України угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена, зокрема, у провадженні щодо кримінальних проступків, злочинів невеликої чи середньої тяжкості, тяжких злочинів. Угода про визнання винуватості між прокурором та обвинуваченим може бути укладена щодо кримінальних проступків, злочинів, внаслідок яких шкода завдана лише державним чи суспільним інтересам. Укладення угоди про визнання винуватості у кримінальному провадженні щодо уповноваженої особи юридичної особи, яка вчинила кримінальне правопорушення, у зв`язку з яким здійснюється провадження щодо юридичної особи, а також у кримінальному провадженні щодо кримінальних правопорушень, внаслідок яких шкода завдана державним чи суспільним інтересам або правам та інтересам окремих осіб, у яких беруть участь потерпілий або потерпілі, не допускається, крім випадків надання всіма потерпілими письмової згоди прокурору на укладення ними угоди.

Розглядаючи питання про затвердження угоди про визнання винуватості, судом встановлено, що ОСОБА_5 обвинувачується у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.382 КК України, які згідно зі ст. 12 КК України є не тяжким злочином.

Під час підготовчого судового засідання судом з`ясовано у обвинуваченого ОСОБА_5 , що він повністю розуміє: права, передбачені п. 1 ч. 4 ст. 474 КПК України; наслідки укладення та затвердження угоди про визнання винуватості, передбачені ст. 473 КПК України; характер обвинувачення, щодо якого він беззастережно визнає себе винним; вид та міру покарання, яке буде призначено йому у разі затвердження угоди судом, і на яке обвинувачений погодився; наслідки невиконання цієї угоди.

Суд переконався у підготовчому судовому засіданні, що укладення сторонами угоди про визнання винуватості є добровільним, тобто не є наслідком застосування насильства, примусу, погроз, обіцянок чи дії будь-яких інших обставин, ніж ті, що передбачені в угоді.

Дії підозрюваного ОСОБА_5 за ч.1 ст.382 КК України, як невиконання постанови суду, що набрала законної сили, кваліфіковані правильно.

Обставинами, що пом`якшують покарання обвинуваченого, є щире каяття та активне сприяння розкриттю кримінального правопорушення.

Обставини, що обтяжують покарання обвинуваченого відсутні.

Враховуючи наведене в сукупності, оскільки обвинувачений ОСОБА_5 щиро розкаявся, активно сприяв розкриттю кримінального правопорушення, компрометуючих даних щодо нього за місцем проживання суду не надано, під наглядом у лікаря-психіатра не перебуває, узгоджене сторонами покарання суд знаходить таким, що відповідає положенням ст.65 КК України, ступеню тяжкості вчиненого злочину, та буде необхідним й достатнім для його виправлення і попередження вчиненню ним нових злочинів.

Суд дійшов висновку, що угода про визнання винуватості може бути затверджена судом, оскільки її умови не суперечать вимогам Кримінального процесуального кодексу України та Кримінального кодексу України, відповідають інтересам суспільства і не порушують права, свободи та інтереси сторін чи інших осіб, правова кваліфікація кримінального правопорушення правильна, відсутні обґрунтовані підстави вважати, що укладення угоди не було добровільним, узгоджені сторонами вид та міра покарання відповідають ступеню тяжкості вчиненого ОСОБА_5 кримінального правопорушення, в судовому засіданні обвинувачений підтвердив можливість виконання ним взятих на себе за угодою зобов`язань.

Тривалість іспитового строку та обов`язки, які покладаються на особу, яку звільнено від відбування покарання з випробуванням згідно з ч.3 ст.75 КК України визначаються виключно судом.

На підставі ст.76 КК України суд вважає за необхідне покласти на ОСОБА_5 відповідні обов`язки, що буде необхідним і достатнім для виправлення та попередження вчинення ним нових злочинів.

До підозрюваного ОСОБА_5 , запобіжний захід не застососовувався.

Цивільний позов у кримінальному провадженні не заявлено.

Процесуальні витрати у справі відсутні.

Питання про долю речових доказів підлягає вирішенню відповідно до ч. 9 ст. 100 КПК України.

На підставі викладеного, керуючись статтями 100, 314, 368, 370, 373, 374, 468, 469, 475 КПК України, суд,

У Х В А Л И В:

Затвердити угоду про визнання винуватості, укладену 29 липня 2024 року між начальником Пирятинського відділу Лубенської окружної прокуратури Полтавської області ОСОБА_7 та ОСОБА_5 як підозрюваним у кримінальному провадженні №0000219 від 04 червня 2024 року.

ОСОБА_5 визнати винуватим у вчиненні злочину, передбаченого ч.1 ст.382 КК України, і призначити йому покарання у виді позбавлення волі на строк 3 (три) роки.

На підставі ст.75 КК України звільнити його відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком 1 (один) рік, поклавши згідно з п.п.1, 2 ч.1 ст.76 КК України такі обов`язки:

-періодично з`являтися для реєстрації до уповноваженого органу з питань пробації;

-повідомляти уповноважений орган з питань пробації про зміну місця проживання, роботи.

Речові докази по справі:

DVD- R диск з відеофайлами під назвами:

1)0000000_000000_5920_0002В,

2)0000000_000000_0855_0003В,

3)0000000_000000_3856_0004В,

4)VID-20240507-WA0006, залишити при матеріалах кримінального провадження №0000219.

Вирок може бути оскаржений виключно з підстав, передбачених ч.4 ст.394 КПК України, до Полтавського апеляційного суду через Чорнухинський районний суд Полтавської області протягом 30 днів з дня його проголошення.

Вирок суду набирає законної сили після закінчення строку подання апеляційної скарги, якщо таку скаргу не було подано. У разі подання апеляційної скарги судове рішення, якщо його не скасовано, набирає законної сили після ухвалення рішення судом апеляційної інстанції.

У разі невиконання угоди про визнання винуватості вирок суду може бути скасованим за клопотанням прокурора.

Умисне невиконання угоди засудженим є підставою для його притягнення до кримінальної відповідальності за ст.389-1 КК України.

Копію вироку суду негайно після його проголошення вручити обвинуваченому та прокурору.

Учасники судового провадження мають право отримати копію вироку в суді.

Суддя ОСОБА_1