УХВАЛА

про задоволення заяви про самовідвід

Справа № 495/9918/24

Номер провадження 1-кс/495/2615/2024

17 грудня 2024 рокум. Білгород-Дністровський

Білгород-Дністровський міськрайонний суд Одеської області у складі:

головуючої судді ОСОБА_1 ,

при секретарі судового засідання ОСОБА_2 ,

розглянувши у відкритому судовому засіданні у залі суду м. Білгород-Дністровський заяву судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 про самовідвід,

ВСТАНОВИВ:

29.10.2024 до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області із Білгород-Дністровської окружної прокуратури Одеської області надійшов обвинувальний акт у кримінальному провадженні, відомості про яке внесено до Єдиного реєстру досудових розслідувань 26.08.2024 за реєстраційним № 0000287 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 29.10.2024 автоматизованою системою документообігу суду визначено суддю ОСОБА_3 для цього судового провадження.

Згідно обвинувального акта ОСОБА_4 обвинувачується в тому, що 25 серпня 2024 року приблизно о 14:30 годині, навпроти домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_5 та ОСОБА_4 , почався конфлікт, в ході якого у ОСОБА_4 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_5 . Внаслідок умисних дій ОСОБА_4 , потерпілій ОСОБА_5 заподіяно тілесні ушкодження, які згідно п. 2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеню тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України, від 17.01.1995, відноситься до категорії легких тілесних ушкоджень, що спричинили короткочасний розлад здоров`я.

У судовому засіданні в ході визначення порядку дослідження було встановлено, що до кола доказів, якими прокурор обґрунтовує винуватість ОСОБА_4 у вчиненні інкримінованого їй правопорушення входить безпосередньо сам відеозапис події 25.08.2024, знятий на телефон і добровільно виданий співробітникам поліції.

Разом з тим, ОСОБА_3 , як суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області, 26.09.2024 винесено вирок у справі № 495/8875/24, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

Згідно цього вироку, подія кримінального правопорушення мала місце 25 серпня 2024 року приблизно о 14:30 годині, перед домоволодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , та потерпілою була ОСОБА_7 .

В ході розгляду цього кримінального провадження суд, діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, зокрема дослідив надані докази, серед яких і протокол огляду предмета від 07.09.2024 та безпосередньо сам відеозапис події 25.08.2024.

Оскільки у справі, за обвинуваченням ОСОБА_4 встановлено повний порядок дослідження доказів, розглядаючи цю справу, суддя буде змушена двічі надавати оцінку вищевказаному доказу - відеозапису події 25.08.2024.

За таких обставин у стороннього спостерігача можуть виникнути обґрунтовані сумніви у безсторонності судді при розгляді вказаної справи, і це, крім іншого, може призвести до зниження рівня довіри, яку в демократичному суспільстві суди повинні вселяти у громадськість.

Таким чином, з метою забезпечення умов, за яких у сторін не виникало б будь-яких сумнів щодо об`єктивності та неупередженості судді, суддя ОСОБА_3 вважає, що що не може розглядати кримінальну справу № 495/9918/24, відтак заявила самовідвід.

Позиції учасників судового провадження

Учасники кримінального провадження у судове засідання не з`явилися. Пояснень щодо заявленого самовідводу не надали.

У зв`язку із неприбуттям в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у судовому провадженні, фіксування за допомогою технічних засобів кримінального провадження в суді не здійснювалося, що відповідає положенням ч. 4 ст. 107 КПК України.

Відповідно до положень ст. 81 КПК України обов`язковість участі сторін у розгляді заяви про відвід (самовідвід) не встановлена, тому суд вважає за доцільне розглянути заяву за їх відсутності невідкладно.

Мотиви суду

Можливість неупередженого та об`єктивного розгляду справи є однією із фундаментальних засад здійснення правосуддя.

Відповідно до ч. 1 ст. 21 КПК України кожному гарантується право на розгляд та вирішення справи незалежним і неупередженим судом, створеним на підставі закону. З метою дотримання цієї гарантії, за наявності підстав, передбачених статтями 75 та 76 КПК України, суддя зобов`язаний заявити самовідвід, який повинен бути вмотивованим (ст. 80 КПК України).

Приписами ст. 75 КПК України визначено, що слідчий суддя, суддя або присяжний не може брати участь у кримінальному провадженні:

1) якщо він є заявником, потерпілим, цивільним позивачем, цивільним відповідачем, близьким родичем чи членом сім`ї слідчого, прокурора, підозрюваного, обвинуваченого, заявника, потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача;

2) якщо він брав участь у цьому провадженні як свідок, експерт, спеціаліст, перекладач, слідчий, прокурор, захисник або представник;

3) якщо він особисто, його близькі родичі чи члени його сім`ї заінтересовані в результатах провадження;

4) за наявності інших обставин, які викликають сумнів у його неупередженості;

5) у випадку порушення встановленого частиною третьою статті 35 цього Кодексу порядку визначення слідчого судді, судді для розгляду справи.

У відповідності до вимог ст. 80 КПК України за наявності підстав, передбачених статтями 75 цього Кодексу, слідчий суддя, суддя зобов`язані заявити самовідвід. За цими ж підставами їм може бути заявлено відвід особами, які беруть участь у кримінальному провадженні.

Згідно з рішеннями Європейського суду з прав людини у кожній окремій справі слід визначити, чи мають стосунки, що розглядаються, таку природу та ступінь, що свідчать про те, що суд не є безстороннім (рішення у справі «Пуллар проти Сполученого Королівства» Pullar v. the United Kingdom, рішення від 10 червня 1996 року, п. 38).

Особиста безсторонність суду презумується, поки не надано доказів протилежного (див. рішення у справі Веттштайна Wettstein), п. 43).

Отже, головна мета відводу (самовідводу) - гарантування безсторонності суду, зокрема, запобігання упередженості судді (суддів) під час розгляду справи.

Безумовною підставою є обставина, побоювання сторін, що суддя є небезстороннім, однак «вирішальним є те, чи можна вважати такі побоювання об`єктивно обґрунтованими».

У постанові Пленуму Верховного Суду України № 8 від 13.06.2017 «Про незалежність судової влади» зазначено, що суддя не може брати участь у розгляді справи і підлягає відводу (самовідводу), якщо він заінтересований у результаті розгляду справи або є інші обставини, які викликають сумнів в об`єктивності та неупередженості судді.

Положення п. 2.5 Бангалорських принципів поведінки суддів від 19.05.2006 (схвалені Резолюцією Економічної та Соціальної Ради ООН № 2006/23 27.07.2006) орієнтують на те, що суддя підлягає відводу від участі в розгляді справи в тому випадку, якщо для нього є неможливим винесення об`єктивного рішення у справі або в тому випадку, коли у стороннього спостерігача могли б виникнути сумніви в неупередженості судді.

Оцінка та висновки суду

У рішенні Європейського суду з прав людини «Олександр Волков проти України» від 09 квітня 2013 року (заява № 21722/11), зазначається, що як правило безсторонність означає відсутність упередженості та необ`єктивності. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, існування безсторонності для цілей п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод повинно встановлюватися згідно з: (І) суб`єктивним критерієм, врахувавши особисті переконання та поведінку конкретного судді, тобто чи мав суддя особисту упередженість або чи був він об`єктивним у цій справі, та (II) об`єктивним критерієм, іншими словами, шляхом встановлення того, чи забезпечував сам суд та, серед інших аспектів, його склад, достатні гарантії для того, щоб виключити будь-який обґрунтований сумнів у його безсторонності (п. 104 рішення).

Отже, особиста безсторонність судді презюмується, доки не встановлено на підставі доказів наявність виправданих побоювань щодо його неупередженості. Разом із тим, сумнів у неупередженості судді повинен бути розумним, інакше будь-який судовий процес може перетворитись на тривалу недовіру до суду та, відповідно, зміну його складу.

Відповідно до Висновку № 1 Консультативної ради європейських суддів для Комітету міністрів Ради Європи про стандарти незалежності судових органів та незмінюваність суддів від 01.01.2001, суддя повинен не тільки бути реально вільним від будь-якого невідповідного упередження або впливу, але він повинен бути вільним від цього й в очах розумного спостерігача. В іншому випадку довіра до незалежності судової влади буде підірвана.

Таким чином, у кримінальному процесуальному законі закріплено інститут відводу судді, який, по суті, є єдиним способом вирішення конфлікту інтересів в їхній професійній діяльності, прямо передбаченим законом. При цьому, інститут самовідводу є однією з найважливіших гарантій здійснення правосуддя неупередженим та справедливим судом. Відвід дозволяє виключити найменшу підозру в зацікавленості судді в результатах розгляду конкретної справи, навіть, якщо насправді такої зацікавленості немає, оскільки пріоритетною тут є суспільна довіра до суду.

Під час розгляду заяви про відвід судді встановлено, що суддею Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 26.09.2024 винесено вирок у справі № 495/8875/24, яким ОСОБА_6 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , визнано винною у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та призначено їй покарання у вигляді громадських робіт на строк 120 (сто двадцять) годин.

За цим вироком судом встановлено, що 25 серпня 2024 року приблизно о 14:30 годині, точний час в ході досудового розслідування встановити не представилось можливим, перед домоволодінням, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , між ОСОБА_7 та ОСОБА_6 , на ґрунті тривалих неприязних стосунків розпочалася сварка, в ході якої у ОСОБА_6 виник злочинний умисел, направлений на заподіяння тілесних ушкоджень ОСОБА_7 ..

Далі, реалізуючи свій протиправний умисел, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій, передбачаючи наслідки і бажаючи їх настання, ОСОБА_6 , біля домоволодіння, що знаходиться за адресою: АДРЕСА_1 , в ході конфлікту наблизилась на відстань витягнутої руки до ОСОБА_7 та умисно тримаючи у правій руці пластиковий ковш білого кольору, нанесла пластиковим ковшем один удар в область лівої частини обличчя потерпілої ОСОБА_8 , які прийшлись в область лівого ока.

Продовжуючи свої протиправні дії, ОСОБА_6 , схопивши ОСОБА_8 за волосся, своїм правим коліном нанесла один удар в ліву частину живота потерпілої ОСОБА_8 .

Внаслідок умисних дій ОСОБА_6 потерпілій ОСОБА_8 заподіяно тілесні ушкодження у вигляді синців в ділянці верхньої і нижньої повік лівого ока та лівій бічній поверхні живота, які за ступенем тяжкості відносяться до тілесних ушкоджень легкого ступеню та відповідно до «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених Наказом МОЗ України №6 від 17.01.1995 відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень.

В ході розгляду цього кримінального провадження суд, діючи відповідно до вимог частин 1, 2 ст. 17, статей 369-371, 374, ч. 3 ст. 381, ч. 2 ст. 382 КПК України перевірив обставини, які встановлені органом досудового розслідування, зокрема дослідив надані докази, серед яких і протокол огляду предмета від 07.09.2024 та безпосередньо сам відеозапис події 25.08.2024.

Оцінюючи обґрунтованість заяви судді ОСОБА_3 про самовідвід, слід виходити з того, що надання вдруге оцінки доказу по справі, а саме відеозапису події 25.08.2024 - може викликати в об`єктивного спостерігача підстави для занепокоєння щодо об`єктивності судді під час розгляду вказаного клопотання.

Як роз`яснив ЄСПЛ у рішеннях у справах «Микаллеф проти Мальти», «Мезнарич проти Хорватії», у демократичному суспільстві суди повинні вселяти довіру, тобто кожний суддя, стосовно якого існують щонайменші сумніви в неупередженості, зобов`язаний вийти з процесу.

Суд виснує, що участь судді ОСОБА_3 у розгляді кримінального провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 обвинуваченої у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого за ч. 2 ст. 125 КК України - є підставою для виникнення у сторін кримінального провадження та стороннього спостерігача обґрунтованих сумнівів щодо неупередженості цієї судді під час судового провадження у вказаному кримінальному провадженні.

У зв`язку із цим, відповідно до вимог п. 4 ч. 1 ст. 75 КПК України, суддя ОСОБА_3 не може брати участь у розгляді кримінального провадження, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000287 від 26.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 .

За таких обставин суд дійшов висновку, що заява про самовідвід судді ОСОБА_3 підлягає задоволенню.

За правилами ч. 2 ст. 82 КПК України у разі задоволення заяви про відвід (самовідвід) судді, який здійснює судове провадження одноособово, справа розглядається в тому самому суді іншим суддею.

Керуючись статтями 75, 80-82, 372 КПК України, суд

ПОСТАНОВИВ:

Заяву судді Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 про самовідвід - задовольнити.

Відвести суддю Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області ОСОБА_3 від розгляду кримінального провадження, внесеного до ЄРДР за № 0000287 від 26.08.2024 за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України.

Кримінальне провадження за обвинуваченням ОСОБА_4 у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч. 2 ст. 125 КК України, відомості про яке внесені до ЄРДР за № 0000287 від 26.08.2024 - передати до канцелярії Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області для визначення в порядку ст. 35 КПК України іншого судді для його розгляду.

Ухвала оскарженню не підлягає.

Суддя ОСОБА_1