Справа № 720/388/25
Провадження № 1-в/720/23/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

04 березня 2025 року Новоселицький районний суд Чернівецької області

в складі: головуючого судді ОСОБА_1

з участю секретаря ОСОБА_2

прокурора ОСОБА_3

представника органу з питань пробації ОСОБА_4

розглянувши у відкритому судовому засіданні в залі суду м. Новоселиця клопотання Чернівецького районного сектору № 5 філії Державної установи «Центр Пробації» у Чернівецькій області про звільнення від відбування покарання ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , проживаючого по АДРЕСА_1 , громадянина Республіки Молдова,-

ВСТАНОВИВ:

Вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2020 року ОСОБА_5 був визнаний винним у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ст. 185 ч.1 КК України і призначити покарання у виді штрафу в розмірі 50 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що складає 850 (вісімсот п`ятдесят.

На підставі ч. 4 ст.ст. 70, 72 КК України за сукупністю злочинів до призначення покарання повністю приєднано не відбуту частину покарання за вироком Новоселицького районного суду Чернівецької області від 23 червня 2020 року та призначено остаточне покарання ОСОБА_5 у виді 1 року та 6 місяців позбавлення волі та штрафу в розмірі 8750 гривень із іспитовим строком відповідно до ст. 75 КК України тривалістю 1 рік.

Покарання у виді штрафу в сумі 850 гривень допущено до самостійного виконання.

Ухвалою Новоселицького районного суду від 24 березня 2021 року засудженому ОСОБА_5 скасовано іспитовий строк і направлено його відбувати покарання в місця позбавлення волі згідно вироку Новоселицького районного суду Чернівецької області від 21 серпня 2020 року, та обвинувачений відбув покарання у виді позбавлення волі.

Уповноважений орган з питань пробації в своєму клопотанні просить суд звільнити засудженого від покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень призначеного вироком Новоселицького районного суду від 21 серпня 2020 року.

Вислухавши думку представника органу з питань пробації, думку прокурора, який підтримав клопотання, вважаю, що воно підлягає задоволенню.

Відповідно до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Ніхто не може відповідати за діяння, які на час їх вчинення не визнавалися законом як правопорушення.

Відповідно до ч. 1 ст. 5 КК України закон про кримінальну відповідальність, що скасовує кримінальну протиправність діяння, пом`якшує кримінальну відповідальність або іншим чином поліпшує становище особи, має зворотну дію у часі, тобто поширюється на осіб, які вчинили відповідні діяння до набрання таким законом чинності, у тому числі на осіб, які відбувають покарання або відбули покарання, але мають судимість.

Скасування караності діяння означає його декриміналізацію (повну або часткову), яка може бути досягнута шляхом: 1) виключення з чинного Кримінального кодексу певної статті (частини статті) Особливої частини Кодексу; 2) внесення до диспозиції статті (частини статті) Особливої частини Кримінального кодексу певних змін; 3) внесення змін до норм Загальної частини КК; 4) внесення змін до інших нормативно-правових актів, зокрема, Кодексу України про адміністративні правопорушення.

Згідно п. 13 ч. 1 ст. 537 КПК України під час виконання вироків суд, визначений ч. 2 ст. 539 цього Кодексу, має право вирішувати такі питання: про звільнення від покарання і пом`якшення покарання у випадках, передбачених частинами 2 і 3 статті 74 Кримінального кодексу України.

Відповідно до положення ч. 2 ст. 51 Кодексу України про адміністративні правопорушення, в редакції Закону України «Про внесення змін до Кодексу України про адміністративні правопорушення та деяких інших законів України щодо посилення відповідальності за дрібне викрадення чужого майна та врегулювання деяких інших питань діяльності правоохоронних органів» № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати, якщо вартість такого майна на момент вчинення правопорушення становить від 0,5 до двох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян.

Податкова соціальна пільга дорівнює 50 відсоткам розміру прожиткового мінімуму для працездатної особи (у розрахунку на місяць), встановленому законом на 1 січня звітного податкового року.

Згідно ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік» неоподаткований мінімум доходів громадян у розмірі податкової соціальної пільги з 01 січня 2021 року складав 2270 гривень.

Згідно вироку Новоселицького районного суду від 21 серпня 2020 року ОСОБА_5 викрав майно на суму 288 гривень 03 копійок, що станом на момент вчинення крадіжки складало суму менше двох неоподатковуваних мінімуму доходів громадян.

Таким чином, на засудженого ОСОБА_5 розповсюджується дія Закону України № 3886-ІХ від 18 липня 2024 року, який набрав чинності 09 серпня 2024 року, яким декриміналізовано викрадення чужого майна шляхом крадіжки, шахрайства, привласнення чи розтрати.

Відповідно до ч. 2 ст. 74 КК України особа, засуджена за діяння, караність якого законом усунена, підлягає негайному звільненню від призначеного судом покарання.

Таким чином, враховуючи те, що ОСОБА_5 засуджено за діяння, караність якого законом усунена, суд дійшов висновку, що подання є обґрунтованим та підлягає задоволенню.

На підставі ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2021 рік», ст. 58 Конституції України, ст.ст. 5,74 КК України, ст. 51 КУпАП, керуючись ст.ст. 537, 539 КПК України, суд,-

УХВАЛИВ:

Клопотання задовольнити.

Звільнити засудженого ОСОБА_5 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , від відбування покарання у вигляді штрафу в розмірі 850 гривень призначеного вироком Новоселицького районного суду від 21 серпня 2020 року на підставі ч. 2 ст. 74 КК України.

На ухвалу суду протягом семи діб з дня її проголошення прокурор, засуджений вправі подати апеляції до Чернівецького апеляційного суду.

Суддя ОСОБА_1