Провадження № 1-кс/638/23/25
УХВАЛА

ІМЕНЕМ УКРАЇНИ

06 січня 2025 року м. Харків

Слідчий суддя Дзержинського районного суду м. Харкова ОСОБА_1 , за участю секретаря судового засідання ОСОБА_2 , прокурора ОСОБА_3 , підозрюваного ОСОБА_4 , захисника ОСОБА_5 , розглянувши у судовому засіданні клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області лейтенанта поліції ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ізюмської окружної прокуратури ОСОБА_7 , у кримінальному провадженні за №0001356 від 07.10.2024 про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою щодо ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , підозрюваного у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України

ВСТАНОВИВ:

Клопотання обґрунтовано тим, що у провадженні слідчого відділу Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області перебувають матеріали досудового розслідування у кримінальному провадженні за №00001356 від 07.10.2024, за ознаками кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України, і досудовим розслідуванням встановлено, що ОСОБА_4 , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, 06.10.2024 приблизно о 18:30 (більш точного часу в ході досудового розслідування встановити не виявилось можливим), перебуваючи в гостях у ОСОБА_8 за адресою: АДРЕСА_1 , в ході спільного розпивання спиртних напоїв з ОСОБА_8 , ОСОБА_9 та ОСОБА_10 , під час конфлікту з останнім, який раптово виник на ґрунті неприязних відносин, маючи прямий умисел спрямований на заподіяння ОСОБА_10 тяжких тілесних ушкоджень, підійшов до потерпілого спереду та правою рукою наніс удар по обличчю ОСОБА_10 , в результаті якого останній впав на підлогу, таким чином не маючи змоги чинити опір діям ОСОБА_4 , останній, скориставшись безпорадним станом потерпілого, наніс ще не менше 5 ударів правою рукою в область обличчя, голови та грудної клітки ОСОБА_10 , після чого взяв останнього за обидві ноги, дотягнув до вікна однієї із кімнат та відкривши вікно, підняв його обома руками за тулуб та викинув із вікна даної квартири, розташованої на 1 поверсі, чим спричинив ОСОБА_10 тілесні ушкодження у вигляді: сполученої гострої відкритої проникаючої тяжкої черепно-мозкової, лицьової і торакальної травми, забою головного мозку з формуванням епідуральних гематом скроневих областей з обох боків, субарахноїдального крововиливу, пневмоцефалії, перелому верхньої та латеральної стінок лівої орбіти з переходом на крило клиноподібної кістки та піраміди скроневої кістки, гематосинуса, закритої травми грудної клітки, переломів 5,6,7,8,9 ребер зліва, множинних забоїв садна голови, обличчя, тулуба.

Таким чином, ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України, - умисне тяжке тілесне ушкодження, тобто умисне тілесне ушкодження, небезпечне для життя в момент заподіяння.

ОСОБА_4 фактично затримано 07.10.2024 о 15:55 за підозрою у скоєнні кримінального правопорушення в порядку статті 208 КПК України, повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення - злочину, передбаченого частиною першою статті 121 Кримінального кодексу України.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 09.10.2024 до ОСОБА_4 застосовано запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» строком на 60 днів, тобто до 05.12.2024.

Ухвалою суду від 29.11.2024 задоволено клопотання слідчого СВ Ізюмського РУП ГУНП в Харківській області ОСОБА_6 , погоджене прокурором Ізюмської окружної прокуратури Харківської області ОСОБА_3 , про продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою до підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , та продовжено запобіжний захід у вигляді тримання під вартою в Державній установі «Харківський слідчий ізолятор» до 07.01.2025, включно.

Прокурор у судовому засіданні підтримав клопотання та просив його задовольнити.

Підозрюваний та його захисник проти продовження строку запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою заперечували, просили застосувати більш м`який запобіжний захід - у вигляді домашнього арешту, посилаючись на те, що на утриманні у ОСОБА_4 перебувають троє дітей, а також зазначили про те, що він має міцні соціальні зв`язки - цивільна дружина та діти, та не вчинив дій, спрямованих на ухилення від слідства і не покинув місце вчинення злочину.

Заслухавши прокурора, підозрюваного та його захисника, вивчивши та перевіривши матеріали клопотання, оцінивши надані сторонами докази, суд вважає, що клопотання підлягає задоволенню, керуючись таким.

Як вбачається з доданих до клопотання матеріалів, ОСОБА_4 обґрунтовано підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 121 КК України, за яке може бути призначено покарання у вигляді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років.

Обґрунтованість пред`явленої ОСОБА_4 підозри підтверджується наступними доказами:

- поясненнями підозрюваного ОСОБА_4 ;

- відповіддю КНП "Обласна клінічна лікарня" на запит слідчого;

- протоколом огляду місця події за адресою: АДРЕСА_1 від 07.10.2024;

- заявою підозрюваного ОСОБА_4 щодо добровільного надання особистих речей;

- протоколом огляду місця події - ділянки місцевості за адресою: м. Ізюм. пр. Незалежності, 83, від 07.10.2024;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_8 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_9 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_11 ;

- протоколом допиту свідка ОСОБА_12 ;

- протоколом затримання ОСОБА_4 від 07.10.2024;

- протоколом допиту підозрюваного від 07.10.2024;

- протоколом проведеня слідчого експерименту від 23.11.2024.

Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 06.01.2025 строк досудового розслідування було продовжено до 5 місяців, тобто до 07.03.2025.

Строк запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою, застосований до підозрюваного ОСОБА_4 закінчується 07.01.2025, проте, завершити досудове слідство до передбаченого строку неможливо, у зв`язку із тим, що ІНФОРМАЦІЯ_2 потерпілий помер, а тому необхідно залучити у якості потерпілих родичів померлого, призначити та провести судово-медичну експертизу та отримати її висновок тощо.

Як вважає слідчий, під час досудового розслідування не перестали існувати ризики, передбачені статтею 177 КПК України, а саме що перебуваючи на свободі, ОСОБА_4 усвідомлюючи, що ним скоєно тяжкий злочин, за який законом передбачено покарання у виді позбавлення волі на строк від п`яти до восьми років з метою уникнення кримінальної відповідальності може переховуватись від слідства та суду на території України, чим унеможливить досягнення завдань кримінального провадження, передбачених ст. 2 КПК України (пункт 1 частини першої статті 177 КПК України); та, зважаючи, що причетність ОСОБА_4 до вчинення інкримінованого йому кримінального правопорушення - злочину підтверджується, зокрема, і показаннями свідків, перебуваючи на волі, останній буде мати можливість здійснювати на них незаконний вплив, чим перешкоджатиме встановленню істини у кримінальному провадженні.

Враховуючи обставини кримінального провадження, за яких підозрюваному ОСОБА_4 відомі місця мешкання та місця перебування потерпілого, свідків та їх родичів, що дає можливість останньому застосувати відносно них фізичний та психологічний вплив з метою зміни показань у подальшому на свою користь. Не зважаючи на те, що в ході досудового розслідування свідки вже були допитані, однак суд відповідно до статтей 23, 95 КПК України сприймає докази безпосередньо (пункт 3 частини першої статті 177 КПК України).

По-третє, враховуючи обставини інкримінованого ОСОБА_4 злочину, є достатні підстави вважати, що останній схильний до вчинення кримінальних правопорушень - злочинів (пункт 5 частини першої статті 177 КПК України).

Крім того слідчий вважає, що наявні підстави та обставини, передбачені статтями 177 та 178 цього Кодексу, для того, щоб не визначити розмір застави у кримінальному провадженні , позаяк злочин, вчинений із застосуванням насильства.

Тож, на думку слідчого, у органу досудового розслідування є достатні підстави вважати, що ризики, передбачені пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК України, об`єктивно наявні та не перестали існувати, і застосування стосовно підозрюваного ОСОБА_4 менш суворого запобіжного заходу, ніж тримання під вартою, не зможе запобігти вказаним ризикам.

Згідно зі змістом статті 131-132 КПК України, запобіжні заходи є заходами забезпечення кримінального провадження і застосовуються на підставі ухвали слідчого судді або суду.

Частиною другою статті 29 Конституції України передбачено, що ніхто не може бути заарештований або триматися під вартою інакше як за вмотивованим рішенням суду і тільки на підставах та порядку, встановлених законом.

Так, відповідно до вимог пунктів 3, 4 статті 5 Конвенції про захист прав людини та практики Європейського суду з прав людини, обмеження права особи на свободу і особисту недоторканість можливе лише в передбачених законом випадках за встановленою процедурою.

Відповідно до частини першої статті 183 КПК України тримання під вартою є винятковим запобіжним заходом, який застосовується виключно у разі, якщо прокурор доведе, що жоден із більш м`яких запобіжних заходів не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відповідно до вимог статті 197 КПК України строк дії ухвали слідчого судді, суду про тримання під вартою або продовження строку тримання під вартою не може перевищувати шістдесяти днів. Строк тримання під вартою може бути продовжений слідчим суддею в межах строку досудового розслідування в порядку, передбаченому цим Кодексом.

Частина третя статті 199 КПК України закріплює, що клопотання про продовження строку тримання під вартою, крім відомостей, зазначених у статті 184 цього Кодексу, повинно містити:

1) виклад обставин, які свідчать про те, що заявлений ризик не зменшився або з`явилися нові ризики, які виправдовують тримання особи під вартою;

2) виклад обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Відповідно до практики Європейського суду з прав людини доцільність продовження строку тримання під вартою ґрунтується на презумпції, що з перебігом ефективного розслідування справи зменшуються ризики, які стали підставою для взяття особи під варту на початковій стадії розслідування. Кожне наступне продовження строку тримання під вартою має містити детальне обґрунтування ризиків, що залишаються та їх аналіз, як підстава для втручання в право особи на свободу.

Водночас відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, суд своїм рішенням повинен забезпечити не тільки права підозрюваного, а й високі стандарти охорони загальносуспільних прав та інтересів. Забезпечення таких стандартів вимагає від суду більшої суворості в оцінці порушень цінностей суспільства.

Характер та фактичні обставини інкримінованого ОСОБА_4 кримінального правопорушення (злочину) свідчить про підвищену суспільну небезпеку. У розумінні практики Європейського суду з прав людини, тяжкість обвинувачення не є самостійною підставою для утримання особи під вартою, проте таке обвинувачення у сукупності з іншими обставинами збільшують ризик втечі настільки, що його неможливо відвернути, не взявши особу під варту.

Так, Європейський суд з прав людини неодноразово підкреслював, що наявність підстав для тримання особи під вартою та доцільність подовження строку тримання під вартою має оцінюватись в кожному кримінальному провадженні з урахуванням його конкретних обставин. Тримання під вартою та продовження строку тримання під вартою може бути виправдано за наявності того, що його вимагають справжні інтереси суспільства, які не зважаючи на презумпцію невинуватості, переважають над принципом поваги до особистої свободи.

Європейський суд з прав людини у справі в справах «Летельє проти Франції», «І. А. проти Франції», зазначив, що особлива тяжкість деяких злочинів може викликати таку реакцію суспільства і соціальні наслідки, які виправдовують попереднє ув`язнення як виключну міру запобіжного заходу протягом певного часу.

При розгляді питання доцільності продовження тримання підозрюваного під вартою, суд враховує наявність ризиків, передбачених пунктами 1, 3, 5 частини першої статті 177 КПК, тяжкість покарання, що загрожує обвинуваченому в разі визнання його винуватим в кримінальному правопорушенні, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 . Крім того, є достатні підстав вважати, що підозрюваний ОСОБА_4 , з огляду на його моральні якості, відсутність міцних соціальних зв`язків, зможе переховуватись від органів досудового розслідування та вчиняти повторні злочини.

Приймаючи до уваги наявність ризиків, передбачених статтею 177 КПК України, характер вчиненого кримінального правопорушення, а також те, що при застосуванні більш м`якого запобіжного заходу підозрюваний буде мати можливість незаконно вплинути на потерпілих, свідків, тим самим перешкоджати кримінальному провадженню, суд вважає, що вказане свідчить про неможливість забезпечення належної процесуальної поведінки ОСОБА_4 у разі застосування більш м`якого запобіжного заходу.

При цьому суд враховує, що ОСОБА_4 підозрюється у вчиненні кримінального правопорушення в період відбування покарання з випробуванням, тож він не став шлях виправлення і може вчинити інше кримінальне правопорушення.

Водночас суд приймає доводи прокурора про те, що розташування території Ізюмської територіальної громади Харківської області, де проживає підозрюваний, в районі проведення воєнних (бойових) дій є додатковим чинником, який ускладнює контроль за процесуальною поведінкою підозрюваного ОСОБА_4 та значно збільшує зазначені у клопотанні ризики.

Слідчим суддею вирішувалося питання про можливість вжиття до підозрюваного альтернативного запобіжного заходу, але наявність вказаних вище ризиків та обставин виключає, на думку слідчого судді, застосування таких. Між тим, жоден із більш м`яких запобіжних заходів, не зможе запобігти ризикам, передбаченим статтею 177 КПК України.

Відтак слідчий суддя вважає, що прокуром та слідчим доведено обставини, які свідчать про те, що заявлені ризики не зменшилися, а також обставин, які перешкоджають завершенню досудового розслідування до закінчення дії попередньої ухвали про тримання під вартою.

Враховуючи викладене, слідчий суддя приходить до висновку про необхідність продовжити підозрюваному строк тримання під вартою в межах строку досудового розслідування.

Разом з тим, з урахуванням обставин кримінального правопорушення, у вчиненні якого підозрюється ОСОБА_4 , а саме - злочину, вчиненого із застосуванням насильства, суд, керуючись частиною четвертою статті 183 КПК України, доходить висновку про відсутність підстав для визначення розміру застави у даному кримінальному провадженні.

Керуючись статтями 177, 178, 194, 196, 197, 199 Кримінального процесуального кодексу України, слідчий суддя

УХВАЛИВ:

Клопотання слідчого задовольнити.

Продовжити строк дії запобіжного заходу у вигляді тримання під вартою стосовно підозрюваного ОСОБА_4 , ІНФОРМАЦІЯ_1 , в межах строку досудового розслідування, тобто до 07.03.2025, без визначення розміру застави.

Ухвала може бути оскаржена безпосередньо до Харківського апеляційного суду протягом п`яти днів з дня її проголошення, а підозрюваним - в той же строк, але з моменту вручення йому ухвали суду.

Ухвала підлягає негайному виконанню після її оголошення.

Копію ухвали вручити учасникам кримінального провадження та надіслати на адресу Державної установи «Харківський слідчий ізолятор» до відома.

Повний текст ухвали складено 06.01.2025.

Слідчий суддя ОСОБА_1